ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/1466/21Головуючий у 1-й інстанції Зушман Г.І.
Провадження № 33/817/694/21 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч. 1 ст. 44-3 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І., розглянувши 21 грудня 2021 р. в м. Тернополі адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої фізичною особою-підприємцем,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Борщівського районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2021 р. ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 17000 грн.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови 30 жовтня 2021 року о 16 год. 27 хв. фізична-особа підприємець ОСОБА_1 у своєму продуктовому магазині, що розташований по АДРЕСА_1 , здійснювала обслуговування покупців без одягнутих засобів індивідуального захисту, а саме захисної маски або респіратора, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, чим порушила вимоги п.п. 9 п. 2-2 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09 грудня 2020 року, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2021 р. скасувати та звільнити її від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, оголосивши усне зауваження.

Вказує, що зазначений у постанові факт невизнання нею вини не відповідає дійсності. Навпаки, у судовому засіданні вона визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення та щиро розкаялась, що залишилось поза увагою суду.

Наголошує на тому, що основним доходом її сім`ї є дохід від зайняття підприємницькою діяльністю, а саме торгівлею. Проте, даний прибуток є невеликим, так як в селі, де вона проживає, розташовано аж п`ять магазинів.

Зазначає, що вона є вакцинованою особою, що підтверджується міжнародним свідоцтвом про вакцинацію/профілактику.

Звертає увагу на те, що, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, суд не в повній мірі дотримався вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчинення нею нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вказує, що, враховуючи характер вчиненого нею правопорушення, її особу, ступінь вини, те, що вона раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, її майновий стан, визнання нею вини, щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, є всі підстави для застосування ст. 22 КУпАП.

Стверджує, що застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Також просить розгляд справи проводи без її участі, апеляційні вимоги підтримує повністю.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що висновок місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку, та апелянтом не оспорюється.

Разом із тим приходжу до висновку, що, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , судом не в повній мірі було дотримано вимоги ст. 280 КУпАП в частині вирішення питання, чи підлягає ОСОБА_1 адміністративній відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення.

Зокрема, при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП судом першої інстанції не було у повній мірі враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

В оскаржувані постанові суд зазначив, що ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнала, пояснила, що являється приватним підприємцем, здійснює торгівлю у продуктовому магазині, розташованому в с. Панівці Чортківського району Тернопільської області. В час, зазначений у протоколі, коли прийшли до магазину покупці, захисну маску не одягнула, оскільки перед цим пила чай і не встигла одягнути маску, а потім в присутності працівників поліції розгубилась і обслужила покупців, не одягнувши при цьому захисної маски.

Водночас, у постанові суд першої інстанції вказав, що факт діяльність суб`єкта господарювання, який обслуговує відвідувачів, у якому здійснюється обслуговування покупців без одягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема, захисних масок або респіраторів, які закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 підтвердила як в поясненнях, написаних у протоколі про адміністративне правопорушення, так і під час розгляду справи в суді.

Незважаючи на вищенаведені суперечності, суд першої інстанції прийшов до висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що буде необхідним та достатнім для її виправлення та запобігання вчинення порушення в майбутньому.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не заперечувала обставин, які відповідно до вимог законодавства стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, та своєї вини у вчиненні зазначеного правопорушення, що, зокрема, стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №717476 від 30 жовтня 2021 року та матеріалами відеофіксації правопорушення.

Також, ОСОБА_1 не заперечувала своєї вини і в апеляційній скарзі, в якій зазначила, що здійснювала обслуговування покупців без одягнутих засобів індивідуального захисту, а саме захисної маски або респіратора, що закривають ніс та рот, у томі числі, виготовлених самостійно, в чому вона щиро розкаюється.

Відповідно до ст. 23 КУпАП мірою відповідальності, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами є адміністративне стягнення.

Згідно із ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності й обмежитись усним зауваженням.

При цьому зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких вказувала на малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до окремих складів адміністративних правопорушень.

Беручи до уваги встановлені у справі обставини, враховуючи те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення хоча й за своїм змістом є протиправною, винною дією, однак становить низький рівень небезпеки, з огляду на проходження нею вакцинації 29.10.2021, що підтверджується міжнародним свідоцтвом про вакцинацію/профілактику, виданим КНП Мельнице-Подільський центр первинної медико-санітарної допомоги, а також те, що вона вперше притягується до адміністративної відповідальності, суддя апеляційної інстанції вважає за можливе задовольнити апеляційну скаргу із зазначених в ній мотивів.

Таким чином, з урахуванням характеру правопорушення, особи винної, відсутності будь-яких шкідливих наслідків від вчиненого суд вважає можливим застосувати до ОСОБА_1 положення ст. 22 КУпАП та звільнити її від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, якого буде достатньо для виховання останньої та запобігання вчинення нею нових правопорушень.

Керуючись ст. ст. 22, 294 КУпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Борщівського районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2021 р., якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, - скасувати.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського

апеляційного суду Г.І. Коструба