Справа № 456/758/21
Провадження № 3/456/610/2021
ПОСТАНОВА

іменем України

04 березня 2021 року місто Стрий Львівської області

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитин В.Я., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши матеріали, які надійшли від Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , з середньою-спеціальною освітою, вдівця, працюючого водієм ТзОВ «Стрийське АТП», раніше протягом року до адміністративної відповідальності не притягався,

за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 105340 від 08.02.2021 року стверджується, що 08.02.2021 року о 14 год. 05 хв. водій ОСОБА_1 по вул. Болехівська, що у м. Стрий Львівської області, здійснював регулярні перевезення автобусом марки MERCEDES-BENZ 611, д.н.з. НОМЕР_1 , маршрутним сполученням Стрий-Гніздичів та перевозив понад 10 пасажирів, що є більше, ніж передбачено місцями для сидіння, чим порушив підпункт 10 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року за № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Також, протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 353734 від 08.02.2021 року стверджується, що 08.02.2021 року о 17 год. 35 хв. водій ОСОБА_1 у

с. Верчани Стрийського району Львівської області здійснював регулярні перевезення автобусом марки MERCEDES-BENZ 611, д.н.з. НОМЕР_1 , маршрутним сполученням Стрий-Гніздичів та перевозив понад 5 пасажирів, що є більше, ніж передбачено місцями для сидіння, чим порушив підпункт 10 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року за № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, оскільки вказані вище адміністративні правопорушення вчинені однією і тією ж особою і підлягають одночасному розгляду одним і тим же органом, то зазначені справи слід об`єднати в одне провадження, відповідно до положень ст. 36 КУпАП, а також на виконання Інструкції з діловодства у місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України № 814 від 20.08.2019 року.

ОСОБА_1 у судове засідання з`явився, своєї вини у порушенні правил щодо карантину людей не визнав, просив провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складів адміністративних правопорушень з тих підстав, що у нього був відсутній умисел на транспортне перевезення по визначеному йому роботодавцем маршруту більше осіб, аніж це передбачено технічними характеристиками автобуса, а додаткові пасажири добровільно відмовились на його вимогу залишати цей керований ним транспортний засіб. Також звернув увагу на втрату чинності підпункту 10 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року за № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», порушення котрого йому інкримінується.

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та дослідивши матеріали об`єднаної адміністративної справи, дійшов такого висновку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 44-3 КУпАП (у редакції, котра діє станом на дату розгляду справи) відповідальність за частиною першою цієї норми закону настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами . Відповідальність за частиною другою цієї норми закону на стає за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Ця норма носить бланкетний характер, оскільки у наведеній диспозиції відсилає до закону та інших актів законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, котрі регулюють та встановлюють певні санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми, а тому у протоколі про адміністративне правопорушення має зазначатися відповідна норма спеціального закону, законодавчого акта, котрі регламентують діяльність у вказаній сфері.

Як вбачається з даних, що містяться у матеріалах об`єднаної адміністративної справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, двічі протягом робочого дня 08.02.2021 року здійснював транспортне перевезення по встановленому у цей день маршруту більшу кількість осіб, аніж це передбачено, чим порушив вимоги підпункту 10 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року за № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Проте, підпункт 10 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року за № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», виключено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 року за № 104 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України», котра набрала чинності 24.02.2021 року, та на підставі тієї ж постанови ним у виді підпункту 8 доповнено інший пункт, а саме пункт 3 вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року за № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Таким чином, станом на дату розгляду судом об`єднаної справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, котрі надійшли до Стрийського міськрайонного суду Львівської області 19.02.2021 року, підпункт 10 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року за № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», про порушення котрого йдеться у складених протоколах про адміністративні правопорушення, виключений, а, натомість, наведені у цьому підпункті обставини щодо порушення правил карантину, станом на дату розгляду суддею об`єднаної справи про адміністративні правопорушення, викладені у підпункті 8 пункту 3 зазначеної постанови.

Однак, Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 30 травня 2013 року у справі «Малофеєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04) та від 20 вересня 2016 року у справі «Карєлін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08), щодо формулювання суті адміністративного правопорушення вказує на те, що суди не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєні якого певною особою має доводитись в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а та, у свою чергу, є невід`ємною частиною національного законодавстваУкраїни.

Оскільки суддя позбавлений можливості вийти за межі викладених фабул протоколів про адміністративні правопорушення в об`єднаній адміністративній справі і ці протоколи не містять нормативно-правового акту, котрий станом на дату розгляду суддею об`єднаної справи про адміністративні правопорушення встановлює порушення інкримінованих ОСОБА_1 правил щодо крантину людей, то дії останнього в обох випадках не можуть бути кваліфіковані як порушення правил щодо карантину людей за відсутності вірної вказівки на те, яка саме правова норма ним була порушена.

Відтак, при встановлених у судовому засіданні усіх обставин даної об`єднаної адміністративної справи, у їх сукупності, дає судді підстави для висновку, що направлені до Стрийського міськрайонного суду Львівської області адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП та їх аргументація у цілому не підтверджують у його діях складу наведених адміністративних правопорушень, являються сумнівними.

У свою чергу, наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про котрий наголошує Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» («Ireland v. The United Kingdom», заява № 5310/71), та котрий застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», на чому, власне, наголошується Європейським Судом з прав людини у його рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» («Korobov v.Ukraine», заява № 39598/03).

То ж суддя, враховуючи усе вищезазначене, у відповідності до положень ст. ст. 251-252 КУпАП, з урахуванням також положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ст. 162 КУпАП, зокрема порушення правил щодо карантину людей, а, отже, є підстави для застосування наслідків цього, визначених пунктом 1 ст. 247 КУпАП, без необхідності повернення протоколів про адміністративні правопорушення для належного оформлення.

Так, згідно пункту 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на що, слід винести передбачену пунктом 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

У свою чергу, суддя враховує, що пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору.

Керуючись ст. ст. 9, 36, 40-1, 44-3, 245, 247, 251-252, 280, 283-285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Справи про адміністративні правопорушення № 456/758/21 (провадження № 3/456/610/2021) та № 456/759/21 (провадження № 3/456/611/2021) відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, об`єднати в одне провадження, присвоївши об`єднаній справі єдині номер провадження 3/456/610/21 та унікальний номер справи 456/758/21.

Провадження по справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складів зазначених адміністративних правопорушень.

Копію постанови протягом трьох днів вручити під розписку або ж вислати особі, щодо якої її винесено , про що зробити відповідну відмітку у справі.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Суддя В.Я. Микитин