Справа № 462/145/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 березня 2021 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Постигач О.Б., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

непрацюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 /

АДРЕСА_2

за ч. 1 ст. 130 КУпАП

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 01.01.2021 року о 07.00 год. у м. Львові, вул. Городоцька, 174 керував транспортним засобом Renault Symbol Clio д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановлено законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР України.

В судовому засіданні захисник Макух А.В. подала клопотання про повернення протоколу на доопрацювання,оскільки такий, на її думку, містить суттєві недоліки, сам протокол не відповідає формі, складений не повно та містить виправлення.

Крім того, захисником подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю закону, який передбачає адміністративну відповідальність за відмову від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, оскільки текст закону, який міститься на офіційному сайті є відмінним від складу адміністративного правопорушення, яке вміняється ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення захисника, оглянувши відеозаписи з нагрудних камер спостереження працівників поліції, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тобто, з вказаних норм вбачається, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (в редакції Закону України від 17 червня 2020 року № 720-ІХ).

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 01.01.2021 року о 07.00 год. у м. Львові, вул. Городоцька, 174 керував транспортним засобом Renault Symbol Clio д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановлено законом порядку в присутності двох свідків, відтак, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Вказане підтверджується відеозаписами з нагрудних камер спостереження працівників поліції, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 196530 від 01.01.2021 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 01.01.2021 року та ОСОБА_3 від 01.01.2021 року

Щодо клопотання захисника Макух А.В. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то суд зазначає наступне.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII, який набрав чинності 01.07.2020, внесені зміни, зокрема, до Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме ст. 130 КУпАП викладено у новій редакції, відповідно до якої до адміністративної відповідальності притягаються лише судноводії за керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17.06.2020 № 720-IХ внесено зміни до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII, зокрема, виключено ст. 286-1 з КК України та повернуто колишню редакцію ст. 130 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння.

Статтею 8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Тобто, до набрання чинності Закону № 2617-VIII Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачав у статті 130 адміністративну відповідальність за керування ТЗ особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: з 01.07.2020 року і до 03.07.2020року такі діянні криміналізовано шляхом доповнення КК України статтею 286-1; а з 04 липня 2020 року такі діяння знову віднесенні статті 130 КУпАП.

Оскільки, як вбачається з матеріалів справи на час складення протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 діяла ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону України від 17.06.2020 № 720-IХ, то клопотання захисника Макух А.В. про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання захисника про повернення протоколу на доопрацювання, суд зазначає таке.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму ВС України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005р. визнати правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративне правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення. Таким чином, аналіз зазначеного положення Постанови Пленуму ВС України дає підстави зробити висновок про можливість застосування такого механізму виключно з двох підстав, а саме складення протоколу про адміністративне правопорушення не уповноваженою на те посадовою особою або складення протоколу з порушенням встановлених правил.

З наявного протоколу вбачається, що при його складенні працівниками поліції дотримано вимог щодо його змісту та форми, такий містить усю необхідну інформацію для розгляду справи в суді, такий складений уповноваженою на те особою. Разом з тим, неточності щодо дати складення протоколу суд вважає опискою, яка є несуттєвою, та не впливає на на обставини справи та не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Інші зазначені у клопотанні недоліки, а саме не зазначення документа, на підставі якого встановлено особу ОСОБА_1 , а також відсутність інформації про притягнення його до іншого виду адміністративної відповідальності, не є недоліками, які б унеможливили розгляд цього протоколу в суді.

На підставі наведеного, суд не вбачає підстав для повернення матеріалів про адміністративне правопорушення на доопрацювання, а тому клопотання захисника не підлягає задоволенню.

З врахуванням даних про особу правопорушника у сукупності із ступенем суспільної небезпечності скоєного правопорушення, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до Закону України «Про судовий збір».

Згідно ч.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір 0,2 прожиткового мінімуму працездатних осіб.

Керуючись ст.ст.40-1, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання захисника Макух А.В. про повернення матеріалів на доопрацювання та закриття провадження у справі відмовити.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн. судового збору.

Постанову може бути оскаржено протягом 10-ти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова .

Суддя /підпис/ Постигач О.Б.

З оригіналом згідно

Суддя Постигач О.Б.