П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Чальцевої Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Сєрих І.С.,

прокурора Темертей О.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Донецькій області ДСР НП України відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої секретарем Златоустівської сільської ради Волноваського району Донецької області, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколів про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 16.10.2020 року, ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки голови Златоустівської сільської ради Волноваського району Донецької області, будучи посадовою особою органу місцевого самоврядування та будучи згідно п.п. «в» ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги статей 28, 35 Закону України «Про запобігання корупції» та ст.59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування», 24.09.2019р., 21.09.2020р., точний час не встановлено, перебуваючи в робочому кабінеті Златоустівської сільської ради Волноваського району Донецької області за адресою: Донецька обл., Волноваський район, с. Златоустівка, вул. Чернігівська, б. 50, діючи умисно, усвідомлюючи про наявну суперечність між приватними інтересами та службовими повноваженнями, не повідомила у встановленому Законом випадку Національне агентство з питань запобігання корупції та (або) колегіальний орган - сільську раду, про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час вирішення питання про преміювання та встановлення надбавок працівникам Златоустівської сільської ради, в тому числі і собі, розпорядженнями:

- № 41 від 24.09.2019р. « Про встановлення надбавок за високі досягнення у праці за вересень 2019р.», зокрема - секретарю Златоустівської сільської ради ОСОБА_1 у розмірі 50 %;

-№ 42 від 24.09.2019року «Про преміювання працівників апарату сільської ради за вересень 2019року», зокрема - секретаря Златоустівської сільської ради ОСОБА_1 у розмірі 100 %;

-№ 42 від 21.09.2020 року «Про встановлення надбавок за високі досягнення у праці за вересень 2020р.», зокрема - секретарю Златоустівської сільської ради ОСОБА_1 у розмірі 50 %;

-№ 43 від 21.09.2020 року «Про преміювання працівників апарату сільської ради за вересень 2020р.», зокрема - секретаря Златоустівської сільської ради ОСОБА_1 у розмірі 100 %;

відповідно, чим вчинила адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Окрім того, згідно протоколів про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 16.10.2020 року, ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки голови Златоустівської сільської ради Волноваського району Донецької області, будучи посадовою особою органу місцевого самоврядування та будучи згідно п.п. «в» ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги статей 28, 35 Закону України «Про запобігання корупції» та ст.59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування», 24.09.2019 року, 21.09.2020 року, точний час не встановлено, перебуваючи в робочому кабінеті Златоустівської сільської ради Волноваського району Донецької області за адресою: Донецька обл., Волноваський район, с. Златоустівка, вул. Чернігівська, б. 50, вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів під час вирішення питання про встановлення надбавок та премій працівникам Златоустівської сільської ради, в тому числі і собі розпорядженнями:

- № 41 від 24.09.2019р. « Про встановлення надбавок за високі досягнення у праці за вересень 2019р.», зокрема - секретарю Златоустівської сільської ради ОСОБА_1 у розмірі 50 %;

- № 42 від 24.09.2019року « Про преміювання працівників апарату сільської ради за вересень 2019року», зокрема - секретаря Златоустівської сільської ради ОСОБА_1 у розмірі 100 %;

-№ 42 від 21.09.2020 року « Про встановлення надбавок за високі досягнення у праці за вересень 2020р.», зокрема - секретарю Златоустівської сільської ради ОСОБА_1 у розмірі 50 %;

-№ 43 від 21.09.2020 року « Про преміювання працівників апарату сільської ради за вересень 2020р.», зокрема - секретаря Златоустівської сільської ради ОСОБА_1 у розмірі 100 %;

відповідно, чим вчинила адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-7 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, не визнала та пояснила суду, що вона дійсно підписала розпорядження про преміювання, однак ця функція носила з її боку суто номінальний характер. Розпорядження про преміювання працівників сільради, у тому числі і її, відповідно до посадових обов`язків дійсно затверджувались нею, як т. в.о. голови сільради, однак виключно на підставі подання, яке було узгоджене з профспілковим комітетом та в якому вже було визначено розмір премії. Жодного впливу на визначення розміру такого преміювання вона, як т.в.о.голова сільради, не має. Крім того, зазначила, що до початку голосування нею особисто було подано заяву про усунення від участі у поіменному голосуванні, при прийнятті вищезазначених рішень, участь у голосуванні вона не приймала.

Прокурор Волноваської місцевої прокуратури Донецької області Темертей О.В. у судовому засіданні вважала доведеним факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 та просила притягнути останню до адміністративної відповідальності.

Суд, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 172 7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, виходячи з наступного.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що відповідно до Рішення Златоустівської сільської ради Волноваського району Донецької області від 05.11.2015 р. № VIІ/1-4 «Про обрання секретаря сільської ради», секретарем обрано депутата сільської ради від виборчого округу № 5 ОСОБА_1 .

Згідно розпоряджень:

- № 41 від 24.09.2019р. «Про встановлення надбавок за високі досягнення у праці за вересень 2019р.», секретарю Златоустівської сільської ради ОСОБА_1 встановлено надбавку у розмірі 50 % від середньомісячної заробітної плати;

-№ 42 від 24.09.2019року «Про преміювання працівників апарату сільської ради за вересень 2019року», премійовано секретаря Златоустівської сільської ради ОСОБА_1 у розмірі 100 % від середньомісячної заробітної плати;

-№ 42 від 21.09.2020 року «Про встановлення надбавок за високі досягнення у праці за вересень 2020р.», секретарю Златоустівської сільської ради ОСОБА_1 встановлено надбавку у розмірі 50 % від середньомісячної заробітної плати;

-№ 43 від 21.09.2020 року «Про преміювання працівників апарату сільської ради за вересень 2020р.», премійовано секретаря Златоустівської сільської ради ОСОБА_1 у розмірі 100 % від середньомісячної заробітної плати.

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Згідно п.1.3 Розділу І Положення, преміювання сільського голови здійснюється на підставі рішення сесії, працівників апарату ради - на підставі розпорядження сільського голови або особи, яка виконує його повноваження.

Відповідно до п.2.1 Розділу ІІ вказаного вище Положення, преміювання працівників Новоолексіївської сільської ради здійснюється на підставі розпорядження сільського голови або особи, яка виконує його повноваження на підставі оцінки та всебічного аналізу виконання ними посадових обов`язків і завдань.

Згідно пунктів 3.1, 3.2, 3.3 та 3.5 розділу ІІІ Положення бухгалтер сільської ради щомісячно до 25 числа розраховує загальну суму коштів, що спрямовується на преміювання, та подає на розгул керівництву сільської ради. Преміювання працівників сільської ради здійснюється на підставі розпорядження сільського голови, яке готується на підставі доповідної записки секретаря сільської ради на ім`я сільського голови. У доповідній записці секретаря сільської ради визначається перелік працівників для преміювання із зазначенням розміру преміювання та працівників, яких потрібно позбавити премії із відповідним обґрунтуванням. Виплата премії проводиться щомісячно, щоквартально або у кінці року у разі відсутності заборгованості за обов`язковими платежами у межах затвердженого фонду оплати праці.

Згідно з ч.2 ст. 59 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні», рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшість депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 особисто, заздалегідь було подано заяву про усунення від участі у поіменному голосуванні при прийнятті вищезазначених рішень, яка оголошувалась та обговорювалась депутатами на пленарному засіданні.

Згідно ч.1 і ч.2 ст.1-2 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, і її розмір залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Згідно п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», - преміювання голів обласних, районних і районних у містах рад, їх заступників, сільських, селищних і міських голів, установлення їм надбавок, надання матеріальної допомоги здійснюється у порядку та розмірах, визначених цією постановою, у межах затверджених видатків на оплату праці. Рішення про зазначені виплати приймається відповідною радою.

Згідно ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» , сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Згідно ч.2 ст.35 -1 Закону України «Про запобігання корупції», у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу. У разі якщо неучасть особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу, у прийнятті рішень цим органом призведе до втрати правомочності цього органу, участь такої особи у прийнятті рішень має здійснюватися під зовнішнім контролем. Рішення про здійснення зовнішнього контролю приймається відповідним колегіальним органом.

Відповідно до положень ст. 29 ЗУ «Про запобігання корупції», зовнішнє врегулювання конфлікту інтересів здійснюється шляхом:

1) усунення особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів;

2) застосування зовнішнього контролю за виконанням особою відповідного завдання, вчиненням нею певних дій чи прийняття рішень;

3) обмеження доступу особи до певної інформації;

4) перегляду обсягу службових повноважень особи;

5) переведення особи на іншу посаду;

6) звільнення особи.

У судовому засіданні встановлено, і цей факт не оспорюється сторонами, що ОСОБА_1 , участі в поіменному голосуванні не приймала. Крім того, під час подання заяви про усунення від участі у поіменному голосуванні, ОСОБА_1 не могла заздалегідь знати результати голосування, стосовно призначення оплати праці секретаря Златоустівської сільської ради та не висловлювала свою позицію щодо включення даного питання до порядку денного.

За змістом абз.11 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно з диспозицією ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів.

З пункту 2 примітки до ст.172-7 КУпАП, вбачається, що під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до п/п «в» п.1 ч.1ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія зазначеного Закону, є в тому числі і посадові особи органу місцевого самоврядування.

Згідно ч.1ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Метою корупційного правопорушення є одержання неправомірної вигоди.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 06 жовтня 2010 року № 21-рп/2010 (п. 3.2.2.) прямо вказав на необхідність визнання і дії в Україні принципу верховенства права, і на необхідність врахування, насамперед, того, що термін «корупція» означає «використання особою наданих їй службових повноважень та пов`язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб», а діяння, яке не відповідає змісту терміна «корупція», не може визнаватись корупційним правопорушенням.

Згідно ч.1 ст.35-1 Закону України «Про запобігання корупції», правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності сільських голів визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобіганні корупції», особи, зазначені у п.1 ч.1 ст.3 цього Закону, зобов`язані, зокрема, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального конфлікту інтересів у випадку перебування особи на посаді в колегіальному органі, колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

У ч.1 ст.1ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

За змістом зазначеної статті суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага.

Тобто, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень.

При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

За змістом ст.172-7 КУпАП, особистий інтерес це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Аналізуючи вищенаведені положення КУпАПу сукупності з положеннями Закону України «Про запобігання корупції», суд приходить до переконання, що адміністративна відповідальність щодо порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів настає лише за неповідомлення особою про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Таким чином, хоча ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» і передбачено обов`язок особи повідомляти про наявність у неї потенційного чи реального конфлікту інтересів, проте адміністративна відповідальність за ч.1ст.172-7 КУпАП настає лише за неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї реального конфлікту інтересів. Отже, чинним законодавством не передбачено адміністративної відповідальності за неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї потенційного конфлікту інтересів.

При вирішенні питання про наявності або відсутність у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів, суд виходить з встановлених в судовому засіданні обставин та відповідних ним норм діючого законодавства.

Як вбачається з роз`яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч.1 ст.1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім.В.М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року № 126/50-е, щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

Відповідно до п. 1.1.1. розділу І Методичних рекомендацій щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 29.09.2017 року №839, тільки такий приватний інтерес у сфері службових/представницьких повноважень,що може вплинути або впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, спричиняє виникнення реального або потенційного конфліктуінтересів. Відповідно до п. 1.1.1. розділу І Методичних рекомендацій щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 29.09.2017 року № 839, наявність протиріччя встановлюється в кожному окремому випадку виконання доручення, розгляду листа, здійснення контрольного заходу тощо, шляхом порівняння повноважень та існуючого у особи приватного інтересу із подальшим визначенням можливості (неможливості) такого інтересу вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішення, вчинення діяння службовою особою.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

За правилами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст.280КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

З огляду на викладене, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1 ст. 172-7 КУпАП є виникнення у такої особи реального конфлікту інтересів, обов`язковим елементом якого є приватний інтерес цієї особи, що суперечить її повноваженням.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин» і такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення правопорушення та враховуючи, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» і таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п. 53 рішення Суду від 20.09.2012 у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

У свою чергу, уповноваженою особою, яка склала відповідні протоколи, не надано доказів, що ймовірний приватний інтерес суперечить службовим/представницьким повноваженням, що виливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або па вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень, зокрема не встановлено, що рішення про виплату премії та надбавок ОСОБА_1 були необ`єктивними або упередженими, що такими рішеннями завдамо шкоди інтересам служби та органу місцевого самоврядування.

Таким чином суд вважає, що в діях ОСОБА_1 при виданні та підписанні розпоряджень про преміювання та виплату надбавок відсутня суперечність між її особистими інтересами та її службовими повноваженнями, наявність яких могла б вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішення, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

З встановлених в судовому засіданні обставин, слід дійти висновку, що функція видачі розпорядження Златоустівським сільським головою Волноваського району Донецької області ОСОБА_1 щодо розміру та призначення премії та виплати надбавок за інтенсивність праці є номінальною, тобто такою, що лише затверджує подання секретаря вказаної сільської ради, виконаною в силу посадових обов`язків, за якими голова сільської ради видає розпорядження в межах своїх повноважень та приймає рішення за поданням про матеріальне заохочення працівників, що відзначилися.

З протоколів про адміністративні правопорушення та доданих до них доказів не вбачається наявності факту суперечності між приватним інтересом в.о. голови Златоустівської сільської ради ОСОБА_1 та її службовими повноваженнями з вирішення питання винесення розпорядження про преміювання на виплату надбавок, не зазначено в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття нею рішення з преміювання.

Таким чином зазначені обставини унеможливлюють наявність факту реального впливу можливої суперечності між приватним інтересом в.о. голови Златоустівської сільської ради ОСОБА_1 та її службовими повноваженнями з вирішення питання про преміювання та виплату надбавок на об`єктивність або неупередженість вказаних рішень.

Підсумовуючи вищенаведене, суд не вбачає у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.172-7 КУпАП, оскільки розпорядження про преміювання ОСОБА_1 , були видані в умовах потенційного конфлікту інтересів, а не реального конфлікту інтересів, оскільки відсутня така обов`язкова ознака реального конфлікту інтересів, як наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення, і, відповідно, не зазначено, в чому саме такий вплив знайшов свій вияв та яким саме чином вплинув на об`єктивність прийнятого рішення.

Нормами чинного КУпАП не передбачено адміністративної відповідальності за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах потенційного конфлікту інтересів.

Виходячи з вищенаведених фактів, враховуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачається ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, у зв`язку із чим ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Враховуючи вимоги п.1 ч.1ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 172-7, 221, 245, 247, 251, 252, 278-280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

постановив:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Волноваський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.В.Чальцева