КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 та його захисника Білого Д.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника Білого Д.О. на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 19.10.2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 15.08.2021 року о 13 год. 35 хв., на вул. Драгоманова, 1-Н в м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: блідість шкіряного покриву обличчя, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, який від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову захисник Білий Д.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 19.10.2021 року, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскільки під час розгляду даної справи суд неповно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого судового рішення.

При цьому апелянт зазначає, що водій ОСОБА_1 працює водієм в службі таксі та перебував з пасажирами, при цьому останній не порушував вимог правил дорожнього руху і поліцейські безпідставно зупинили його автомобіль та висунули ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, посилаючись на начебто наявність у нього ознак такого стану.

Апелянт вважає, що матеріали справи не містять належних допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки в матеріали справи не містять даних, що водій ОСОБА_1 вчинив дії, які б могли свідчити про його намір ухилення від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, який навпаки висловлював бажання пройти такий огляд, про що повідомляв працівникам поліції, однак останні відмовились відвезти ОСОБА_1 до медичного закладу, посилаючись на те, що вони вже почали складати стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Також апелянт посилається на порушення працівниками поліції процедури проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»(затвердженої спільним наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 09.11.2015), оскільки поліцейські не запропонували водію ОСОБА_1 спершу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків, а відразу висунули вимогу проїхати до медичного закладу для проведення його огляду лікарем-наркологом.

Крім того, апелянт звертає увагу, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення свідки були відсутні, а після оформлення стосовно нього адміністративних матеріалів, поліцейські не відстороняли його від керування транспортним засобом і він поїхав далі за своїм маршрутом, що в сукупності з іншими доказами свідчить про порушення поліцейським процедури проведення огляду водіїв на стан сп`яніння.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Білого Д.О. на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та апеляційні доводи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, з огляду на наступне.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи та прийняв рішення, зміст якого відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №220562 від 15.08.2021 року (а.с. 1), в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння (блідість шкіряного покриву обличчя, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів), при цьому пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, а також даними відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівника поліції (а.с. 2), які повністю підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким дана належна правова оцінка, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляційної скарги про те, що у ОСОБА_1 не було жодних ознак наркотичного чи будь-якого іншого сп`яніння, а тому працівники поліції незаконно висунули йому вимогу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, формально посилаючись на наявність у нього ознак такого стану, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки пунктом 2 Розділу І Інструкції встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Тобто за змістом цієї норми поліцейський, як посадова особа на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п. 3, 4 Розділу І Інструкції, а тому невиконання водієм транспортного засобу вимоги працівника поліції пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння, що входить до кола його повноважень, не може бути визнано правомірним, навіть якщо особа, виходячи зі своєї оцінки ситуації, вважає таку вимогу безпідставною.

Згідно пункту 12 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, згідно з вимогами вказаної Інструкції, огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно в закладі охорони здоров`я і не може бути проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, а тому доводи захисника про те, що працівники поліції не запропонували водію ОСОБА_1 спочатку пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків, не ґрунтуються на вимогах закону. Крім того, положення ст. 266 КУпАП містять вимогу щодо обов`язкової участі свідків виключно у випадку неможливості застосування поліцейським технічних засобів відеозапису, який долучається до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції (а.с. 2), поліцейський повідомив водію ОСОБА_1 про наявність у нього відповідних ознак наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим неодноразово пропонував йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, проте останній відмовився від проходження такого огляду.

Тобто, зафіксовані на вказаному відеозаписі обставини повністю узгоджуються з даними викладеними поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , які спростовують доводи апеляційної скарги його захисника про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції.

Апеляційні твердження ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду справи про те, що коли до нього під`їхали працівники поліції він перебував у тверезому стані, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 був складений не за керування ним транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а саме за порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто за відмову водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема про відсутність в матеріалах справи направлення водія ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я, а також даних про відсторонення його від керування транспортним засобом, з огляду на те, що протокол стосовно ОСОБА_1 було складено за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, є безпідставними і не впливають на доведеність винуватості останнього у порушенні ним п.2.5 ПДР України та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За викладеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 19.10.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування та закриття стосовно нього провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника, не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Білого Д.О. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова

Справа: №753/18827/21; Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Провадження: №33/824/5008/2021

Головуючий у І інстанції: Комаревцева Л.В.

Головуючий в апеляційній інстанції: Сілкова І.М.