П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Попревич В.М., розглянув справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з 2-го взводу 3-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Юріївка, Тарутинський район, Одеська область, громадянин України, тимчасово не працює, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

- за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №147528 від 27 жовтня 2021 року, 27.10.2021 о 02 годині 30 хвилин водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні, заперечив факт вживання алкоголю, зазначив, що він керував транспортним засобом із дотриманням Правил дорожнього руху, у цей час працівники поліції, безпідставно його зупинили, не роз`яснили причину зупинки та повідомили про необхідність проходження огляду за допомогою алкотестеру на що він відмовився. Після складення протоколу самостійно прибув до медичної установи, де пройшов медичний огляд відповідно до якого стану сп`яніння у нього не виявлено.

Суддя, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали, які долучені до протоколу, заслухавши пояснення особи, дійшов до висновку, про таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається із долучених до протоколу відеозаписів, особа, щодо якої складено протокол, неодноразово просила повідомити причину її зупинки, на що поліцейські не надали відповідь.

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Таким чином перелік підстав для зупинки транспортного засобу є вичерпним.

На відеозаписі, долученому до протоколу окрім іншого, зафіксована розмова поліцейського, який повідомив водію ОСОБА_1 про те, що причиною зупинки слугувала не працююча лампа підсвідки номерного знаку. Хоча із відео, встановлено, що вона працювала належним чином.

Із дослідженого відео також встановлено, що патрульний, перебуваючи у своєму транспортному засобі, в ході розмови по мобільному телефону із невстановленою особою, повідомив, що зупинив даний транспортний засіб, щоб перевірити чи водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, порушення правил дорожнього руху останній не допускав, запаху алкоголю з порожнини рота він теж не чув.

Як вбачається із протоколу, підставою для ініціювання проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння слугували такі ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей, поведінка, що не відповідає обстановці.

До заходів забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення в тому числі відноситься в тому числі відсторонення осіб від керування транспортними засобами, річковими, морськими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Аналіз наведених положень чинного законодавства дає право дійти висновку, що притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно надати відповідь на такі питання: чи керувала особа транспортним засобом, та яким чином це підтверджується; чи були підстави вважати, що особа перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; чи дотримано поліцейськими вимог Інструкції та КУпАП під час проведення огляду та при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення.

Не одноразово судом було зазначено про те, що при здійсненні провадження у справах про адміністративне правопорушення за ознаками ст 130 КУпАП є важливим дотримання порядку встановленого законом, а недбале ставлення при складанні протоколу може мати наслідком визнання його недопустимим доказом. Такі висновки суду відповідають загальним принципам судового провадження, а також практиці Європейського суду з прав людини та основоположних свобод, що теж є джерелом права.

Так, у відповідності до окремої думки, висловленої суддями Верховного Суду України в постанові від 24.07.2015 року у справі 5-7кс15, до відносин у справах про адміністративне правопорушення можуть бути застосовані норми КПК, виходячи із загальних засад кримінального провадження (ст.7 КПК України) та ст.9 КПК «Законність» і рішення суду у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, де «Суд зазначає, що Уряд визнав карну кримінально-правову суть Кодексу про адміністративні правопорушення та його карний кримінально-правовий характер».

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право не свідчити проти себе становить загальновизнаний міжнародний стандарт, який лежить в основі поняття справедливого судового розгляду за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Право не свідчити проти себе передбачає, зокрема, що сторона обвинувачення в кримінальній справі, намагаючись довести свою версію щодо обвинуваченого, не може використовувати докази, здобуті за допомогою методів примусу чи утиску всупереч волі обвинуваченого.

Пленум Верховного Суду України звернув увагу суддів у п. 24 Постанови від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішенні ЄСПЛ «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), рішення від 18 січня 1978 року, серія А, №25, с.6465, п. 161 в кінці; та «Лабіта проти Італії», заява №26772/95, п.121, ECHR 2000-IV).

Крім цього, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суддя наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Як було встановлено суддею, та про що наголошував ОСОБА_1 у своїх поясненнях, справді під час зупинки транспортного засобу працівники поліції не роз`яснили причину такої зупинки. На долучених відеозаписах, водій повідомляє, що згоден пройти огляд за допомогою алкотестера у разі, якщо йому повідомлять конкретну причину його зупинки, що зроблено не було. Окрім цього, як суддею уже зазначалось вище, поліцейський особисто зазначив, що причин для зупинки транспортного засобу у нього не було, так як і запаху алкоголю з порожнини рота водія. Вказані обставини виключають можливість притягнення особи до відповідальності за відмову у проходженні огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Таким чином, важливою умовою для дотримання справедливого балансу між суспільними інтересами та інтересами конкретної особи у провадженнях по справам про притягнення до адміністративної відповідальності є законність дій працівників поліції. За недотримання такої умови, притягнення до відповідальності буде носити незаконний характер.

Окремо слід надати оцінку тому факти, що ОСОБА_1 особисто звернувся до медичної установи для проходження медичного огляду.

Так, строк для направлення водія для медичного огляду чітко врегульований вимогами КУпАП та Інструкції. Пропущення двохгодинного строку звернення є підставою для визнання результатів такого огляду недійсними. Однак, в цьому разі, вказана обставина свідчить тільки про те, що водій і справді не знаходився у стані алкогольного сп`яніння, а отже, і умислу на не проходження такого огляду у нього не було. Адміністративним правопорушенням є не просто відмова від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а відмова, яка передбачає, що водій може перебувати у такому стані, і саме для цього законодавцем визначені чіткі ознаки таких станів, підстави для проведення огляду.

Зважаючи на те, що у даній справі працівники поліції при здійсненні провадження допустили порушення у частині причини зупинки транспортного засобу, чим спровокували конфлікт із особою, зазначили ознаки сп`яніння, які ж самі і спростували на відеозаписі, суддя дійшов обґрунтованого висновку, що провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події чи складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 130,245,247ч.1 п.1,251,284,294 КУпАП.

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти діб з дня її винесення.

Суддя Віктор ПОПРЕВИЧ