ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 617/1635/20 Головуючий суддя І інстанції Глоба М. М.
Провадження № 33/818/731/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна
ПО С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ по справі про адміністративне правопорушення /

08 грудня 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Дядейка О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Вовчанського районного суду Харківської області від 28 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

В постанові зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 249989 від 18.09.2020 року, ОСОБА_1 18.09.2020 року о 19 год. 40 хв. керував транспортним засобом трактором МТЗ-50, дежавний номерний знак НОМЕР_1 по автодорозі Харків-Вовчанськ-ПП «Чугунівка», з причепом у якого не горіли габаритні вогні та не був освітлений державний номер в темну пору доби або в умовах недостатньої видимості, чим створив аварійну обстановку другим учасникам дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 2.9В, 19.1В ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_2 просив постанову судді Вовчанського районного суду Харківської області від 28.12.2020 року змінити в частині відсутності встановлення вини ОСОБА_1 , шляхом встановлення наявності чи відсутності вини у діях останнього при скоєнні ДТП від 18.09.2020 року. Обґрунтовував свої вимоги тим, що суд першої інстанції повинен був спочатку визнати винним особу, а лише потім закрити провадження у справі.

Крім того, разом з апеляційною скаргою потерпілим ОСОБА_2 подано клопотання про призначення автотіхнічної експертизи.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з відомостей, що є наявними у справі, вищевказані вимоги закону судом виконані не в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, в тому числі: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Суд першої інстанції закривши провадження у справі, всупереч вимогам ст. 280 КУпАП, не встановив вини особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності.

Вина ОСОБА_1 підтверджується доказами, які є наявними в матеріалах справи, а саме:

Відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом трактором МТЗ-50, дежавний номерний знак НОМЕР_1 по автодорозі Харків-Вовчанськ-ПП «Чугунівка», з причепом у якого не горіли габаритні вогні та не був освітлений державний номер в темну пору доби або в умовах недостатньої видимості, чим створив аварійну обстановку другим учасникам дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 2.9В, 19.1В ПДР України (а.с.2).

Зі змістом цього протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі.

Належить взяти до уваги і те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися, в тому числі, шляхом подання скарги до керівництва працівників поліції, або в порядку, передбаченому чинним КАС України, або в порядку, передбаченому чинним КПК України.

Враховуючи наведене, а також відсутність скарг ОСОБА_1 на дії працівників поліції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність порушень чинного законодавства з боку працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи відсутність будь-яких скарг на дії працівників поліції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані працівниками поліції у протоколі про адміністративне правопорушення відповідають дійсності.

Відповідно до відомостей схеми місця ДТП (арк. 9) вбачається, що місцем зіткнення автомобілів з трактором, яким керував ОСОБА_1 є 47 км автодороги Харків- Вовчанськ.

Всі учасники дорожньо-транспортної пригоди підписали цю схему, в тому числі, і ОСОБА_1 , що свідчить про те, що він погоджувався з тими відомостями, які були в ній зафіксовані працівником поліції.

На час фіксації події ДТП, матеріали справи не містять будь-яких заперечень ОСОБА_1 щодо винуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 вбачається, що останній ввечері їхав на своєму автомобілі Skoda Octaviа по трасі в сторону м. Вовчанськ. Двигаючись по дамбі біля смт Старий Салтів в якийсь момент помітив перед собою причіп без габаритів, тому, запобігти зіткненню за допомогою виключно гальмування не було можливості. Тому він вирішив об`їхати перешкоду зліва, намагаючись проїхати між ним та зустрічним авто, внаслідок чого зачепив трактор з причіпом правою стороною свого автомобіля, який отримав значні пошкодження. (арк. 4).

Під час апеляційного розгляду в судовому засіданні суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що 18.09.2020 року він пізно ввечері їхав з безпечною швидкістю і коли світло фар попали на борт причепу, який він помітив метрів за 30, він застосував екстрене гальмування, но йому не вистачило дистанції і відбулася ДТП. Пояснив, що його транспортний засіб контактував правою стороною з лівою стороною причепу. Також з цим трактором з причепом ще відбулося два зіткнення. Після того, працівники поліції склали протоколи про адміністративні правопорушення на всіх чотирьох водіїв. Стосовно нього, його не визнано винним, справу закрито і постанова вступила в законну силу.

Представник потерпілого адвоката Дядейко О.О. в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити та пояснив, що вважає, що процесуально не вірно те, що ОСОБА_1 не визнано винним, а якщо особа не винна, то закривається провадження з інших підстав, тобто вважає це порушення істотним.

Разом з тим, потерпілий ОСОБА_2 та його представник вказали, що не наполягають на проведенні автотехнічної експертизи, а тому від клопотання відмовляються.

Крім того, в судовому засіданні суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримуючи свої письмові пояснення, які він надавав працівникам поліції, пояснив, що дійсно в той день, 18.09.2020 року, у нього не працювали габаритні вогні. Вказав, що він виїхав на дамбу і у нього пробило колесо. Він поїхав його ремонтувати, а коли повернувся, вся проводка на причепі була вирізана. У нього не було з собою знаку аварійної зупинки. Також пояснив, що коли він їхав по дамбі, йому зустрічні автомобілі подавали знак, застосовуючи дальні світло фар, і він зрозумів, що щось не так і тому з`їхав ближче до обочини і зупинився. У зв`язку з тим, що пустився дощ, була недостатня видимість і так сталося, що в причіп почали врізатися автомобілі. Зазначив, що частково визнає свою вину.

Суд апеляційної інстанції ставиться критично до пояснень ОСОБА_1 та розцінює їх як обраний спосіб захисту для уникнення ним відповідальності, оскільки наявні в матеріалах справи, докази походять з різних джерел та об`єктивно підтверджують винуватість саме ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.9 В ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, з неосвітленим номерним знаком ( у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості);

Відповідно до вимог п. 19.1 В ПДР України, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені світлові пристрої, зокрема: на причепах та транспортних засобах, що буксируються габаритні ліхтарі.

Згідно вимог п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила.

Отже, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем по автодорозі не порушуючи ПДР України розраховував, що інші учасники дорожнього руху, в тому числі ОСОБА_1 , також дотримуються вимог ПДР України.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Також, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а такожстатті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіхстаттях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, про наявність в діях ОСОБА_1 порушення п. 2.9В, 19.1В ПДР України та необхідності притягнути його за ст.124 КУпАП до відповідальності.

Проте, відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Більш того, згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до вимог п. 7 ст. 247 КУпАП, провадженя у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопоурення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 38 КУпАП, яка була чинною на момент розгляду справи судом першої інстанції, у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вчинив порушення правил дорожнього руху 18.09.2020 року. Справа надійшла до Вовчанського районного суду Харківської області суду після дооформлення 25.11.2020 року.

Тобто, на день розгляду справи сплив тримісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності.

З правового аналізу положень ст. 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні правопорушення, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП. Відтак, така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у скоєнні ДТП.

Отже, в частині вирішення питання встановлення наявності в діях ОСОБА_1 провини при закритті провадження у справі, відповідно до вимог п.7 ст. 247 КУпАП, суд апеляційної інстанції виходить з положень ст. 280 КУпАП, згідно вимог якої орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зміни оскаржуваної постанови в частині визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Вовчанськогорайонного суду Харківської області від 28 грудня 2020 року змінити.

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В решті постанову судді Вовчанськогорайонного суду Харківської області від 28 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков