ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/821/25/21 Справа № 691/285/20 Головуючий по першій інстанції Синиця Л.П.
Категорія ч.1 ст.172-7 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю прокурора Гречаника Р.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Гаврильченка В.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - Гаврильченка В.М. на постанову Городищенського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП та закрито провадження по справі у зв`язку із закінченням, на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків накладення адміністративного стягнення , -

в с т а н о в и в:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення №84/2020 від 17.03.2020, ОСОБА_1 будучи директором Старосільського закладу загальної середньої освіти І - ІІІ ступенів Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області та суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, згідно з п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» і приміткою до ст.172-7 КУпАП, в порушення вимог п.2 ч.1 ст.28 даного Закону, не повідомив належним чином про наявність у нього реального конфлікту інтересів при прийнятті рішення і підписанні 30.08.2019 наказу Закладу № 125 «Про встановлення доплати за завідування кабінетом», у тому числі своїй дружині ОСОБА_2 , згідно якого встановлено доплату вчителю історії та географії, за завідування кабінетом географії в розмірі 10% посадового окладу з 02.09.2019 по 31.08.2019, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Постановою Городищенського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, та у зв`язку із закінченням, на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків накладення адміністративного стягнення, матеріали адміністративної справи № 691/285/20, провадження № 3/691/148/20, в суді закрито.

Не погодившись із вказаною постановою, захисник ОСОБА_1 - Гаврильченко В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Городищенського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2020 року та прийняти нову постанову, якою провадження по адміністративній справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП.

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом залишена поза увагою посадова інструкція директора закладу загальної середньої освіти Мліївської обєднаної територіальної громади, а саме, розділ ІІІ Посадові обов`язки керівника (директора) закладу освіти, в якому зазначено, що у відповідності до п.3.3. керівник (директор) має розробити кошторис та подати його засновнику або уповноваженому ним органу на затвердження та п.3.4. проводити фінансово-господарську діяльність закладу в межах затвердженого кошторису (при здійсненні самостійного бухгалтерського обліку закладом освіти). Відповідно цього, вбачається, що ОСОБА_1 не впливав на кінцевий результат, оскільки закладом освіти не здійснював самостійний бухгалтерський облік, фінансування відбувалося з місцевого бюджету.

Зазначає, що при розгляді даної категорії справ, обов`язково має встановлюватися умисний характер вчиненого. З суб`єктивної сторони дане корупційне правопорушення характеризується умисною формою вини, а саме, прямим умислом, а також наявністю корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб`єкт правопорушення має право керуватися при його вчиненні.

Вважає, що в діях ОСОБА_1 , в даному випадку, відсутній склад злочину, а саме, суб`єктивна сторона тобто наявність умислу на сприяння матеріального становища дружини.

Вказує, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думки ОСОБА_1 та його захисника Гаврильченка В.М. про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, прокурора Гречаника Р.І. про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ч.2 ст.7 та ст.245, ст.280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду, згідно ст.283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.

З матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови вбачається, що зазначених вимог закону при розгляді даної справи і постановленні рішення місцевий суд не дотримався та в порушення вимог ст.ст.245, 252 КУпАП не вжив всіх заходів, передбачених законом, для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, допустив порушення процесуальних норм закону та неповноту розгляду справи.

Відповідно до протоколу №84/2020 від 17.03.2020, ОСОБА_1 будучи директором Старосільського закладу загальної середньої освіти І - ІІІ ступенів Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області та суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, згідно з п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» і приміткою до ст.172-7 КУпАП, в порушення вимог п.2 ч.1 ст.28 даного Закону, не повідомив належним чином про наявність у нього реального конфлікту інтересів при прийнятті рішення і підписанні 30.08.2019 наказу Закладу № 125 «Про встановлення доплати за завідування кабінетом», у тому числі своїй дружині ОСОБА_2 , згідно якого встановлено доплату вчителю історії та географії, за завідування кабінетом географії в розмірі 10% посадового окладу з 02.09.2019 по 31.08.2019, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Із таким висновком погодився і суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні даного адміністративного корупційного правопорушення.

Однак такі висновки районного суду не ґрунтуються ні на матеріалах справи, ні на вимогах діючого законодавства, і апеляційний суд з ними не погоджується.

Частиною 1 статті 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, характеризується умисною формою вини.

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.1 ст.172-7 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на неповідомлення про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що 04.08.2000 ОСОБА_1 призначено директором Старосільської ЗОШ.

ОСОБА_1 , 14.08.2018, призначений в порядку переведення, відповідно до ст.32 КЗпП України, директором Старосільського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ст. Мліївської сільської ради.

Як під час розгляду справи в місцевому суді так і під час апеляційного її розгляду ОСОБА_1 пояснював, що посаду директора школи обіймав з серпня 2000 року. Будучи директором школи, у 2016 році, повідомив відділ освіти про конфлікт інтересів, так як його дружина працює на посаді вчителя. В червні 2018 року, навчальний заклад в якому він був директором, перевели до Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області та змінилося його підпорядкування. Він не був поінформований про необхідність здійснити повідомлення про конфлікт інтересів у 2018 року, коли видавав наказ щодо дружини.

Тобто з вищевикладеного вбачається, що у ОСОБА_1 відсутній прямий умисел, спрямований на неповідомлення у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, оскільки останній, відповідно до повідомлення від 02.09.2016, адресованого начальнику відділу освіти Городищенської РДА ОСОБА_3 , повідомив про наявність реального конфлікту інтересів відносно своєї дружини ОСОБА_2 , яка працює на посаді вчителя історії та географії. Одночасно в даному повідомленні ОСОБА_1 зазначив, що у зв`язку з потребою вирішити питання встановлення надбавки за престижність праці (10%) та доплати за класне керівництво, та інші, що є у тарифікаційному списку (а.с.161).

Таким чином, вважаю, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, є безпідставним та необґрунтованим. В протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, відсутні будь-які дані про форму вини, в даному випадку - наявність умислу. Матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що ОСОБА_1 , будучи директором Старосільської ЗОШ та який повідомивши відділ освіти Городищенської РДА про наявність у нього реального конфлікту інтересів відносно своєї дружини ОСОБА_2 , яка працює на посаді вчителя історії та географії в цій же школі, мав умисел на порушення вимог фінансового контролю чи переслідував будь-який корупційний інтерес.

Прокурором в судовому засіданні, як суду першої інстанції, так і апеляційного суду, не надано жодних доказів на підтвердження умислу ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, вказує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Викладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1 суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, що свідчить про обґрунтованість апеляційної скарги в цій частині і виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

Відповідно до п.2 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

У зв`язку з вищевикладеним, вважаю, що постанова районного суду відносно ОСОБА_1 є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з істотними порушеннями вимог КУпАП, в зв`язку з чим підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закриттю відповідно до ч.1 п.1 ст.247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Гаврильченка В.М. на постанову Городищенського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2020 року задовольнити.

Постанову Городищенського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП та закрито провадження по справі у зв`язку із закінченням, на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків накладення адміністративного стягнення, скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі ч.1 п.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба