№ 3/755/9636/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В. розглянувши справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Узбекистану, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 225068, ОСОБА_1 , 31 жовтня 2021 року, о 03 годині 00 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 11-А + 200 м, вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, а саме - не пред`явив посвідку на проживання на вимогу, згідно зі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 31 жовтня 2021 року, вночі, він їхав додому та його зупинили працівники поліції без будь-яких на те підстав, в яких він запитав про причину його зупинки і тільки тоді, коли він пред`явив поліцейським свої документи, останні повідомили йому про причину зупинки, а саме те, що у техпаспорті не записано ГБО, хоча у техпаспорті було написано «S», що означає, що автомобіль на газу. Після цього, поліцейські у грубій формі наказали вийти з автомобіля, а він, у свою чергу, щоб зафіксувати неправомірні дії поліцейських, ввімкнув на телефоні відеозапис, однак, останні наказали йому вимкнути телефон, що він і зробив. Потім, працівники поліції у грубій формі ще тривалий час намагалися йому пояснити, що газове обладнання в автомобілі встановлено незаконно. Двері в його автомобілі зі сторони водія були відчинені і поки він розмовляв з одним поліцейським, то інший підійшов до його автомобіля та, з усієї сили хлопнувши двері в його автомобілі, зачинив їх, на що він запитав в останнього, навіщо той так зробив. Після цього, обидва поліцейських почали його штовхати, зігнули жорстоко йому ліву руку, на що він кричав від сильного болю та не чинив опору. Працівники поліції почали у грубій формі його ображати та нецензурно виражатися, далі, потягнули його до узбіччя дороги, штовхнули його на землю та почали бити, зокрема, били і в живіт, і в голову по декілька разів, при цьому, нецензурно виражаючись в його бік. Він на деякий час втратив свідомість, потім прокинувся, ледве підвівся та підійшов до автомобіля поліцейських, які, у цей час, комусь телефонували та приїхав ще один поліцейський автомобіль і потім останні щось між собою обговорювали і все, що він почув, то це було, що необхідно оформити протокол. Далі, працівники поліції передали його іншим поліцейським, які приїхали пізніше, а самі поїхали. У подальшому, працівники поліції йому повідомили, що доставлять його автомобіль на штрафмайданчик, оскільки у ньому незаконно встановлена газова установка, зокрема, попрохали, щоб під`їхав власник автомобіля. Далі, він зателефонував власнику автомобіля Борм Азізбеку, який, у свою чергу, зателефонував на «102» та «103» і приїхав на місце події. На прохання ОСОБА_3 про те, що він особисто забере автомобіль, працівники поліції заперечили та повідомили, що вже пізно і забрали автомобіль на штрафмайданчик та не дали йому на руки протокол про адміністративне правопорушення. У подальшому, приїхала швидка медична допомога та його було доставлено до лікарні. Вважає, протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складено незаконно та безпідставно, оскільки злісної непокори законній вимозі поліцейського з його боку не було, натомість, поліцейські, не представившись йому, поводили себе агресивно, нецензурно висловлювалися в його бік та били.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши наявні матеріали в їх сукупності, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ст. 185 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 31 жовтня 2021 року, о 03 годині 00 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 11-А + 200 м, вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, а саме - не пред`явив посвідку на проживання на вимогу, згідно ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію».

Однак, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено будь-яких належних доказів вчинення правопорушення, зокрема, фото- та пояснень свідків, які би вказували на обставини, зазначені в протоколі, що не дає можливості встановити обставини, зазначені у протоколі.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що до нього додається відео з боді-камери АА-00997, однак, таке відео до матеріалів справи не долучено, що також не дає можливості встановити обставини, зазначені у протоколі, а справа про адміністративне правопорушення складається з двох аркушів, а саме з: протоколу про адміністративне правопорушення та протоколу про адміністративне затримання. Будь-яких інших доказів, матеріалів, суду не надано.

Всі наведені вище обставини та зібрані докази в їх сукупності, не спростовують пояснення, надані ОСОБА_4 , наданих у судовому засіданні, та дають підстави вважати, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, адже, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зокрема, уточнювати, відредактовувати протокол суд змоги не має, адже ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, то в даному випадку, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши наявні докази в їх сукупності, необхідно провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 185, 245, 247, 251-252, 256, 266, 280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: