Провадження № 3/603/65/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" березня 2021 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіян І. М. розглянувши матеріали, які надійшли в порядку підсудності з Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого згідно протоколу за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого згідно наданих паспортних даних за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого,

- за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

10.12.2020 року близько 02 год. 39 хв. ОСОБА_1 керував по вул. Надрічна 84 що в м.Івано-Франківську транспортним засобом BMW530 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці скоєння правопорушення за допомогою технічного приладу DRAGER ALCOTEST 7510 ARLM-0288, чим порушив вимоги п. 2.9А Правила дорожнього руху.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, проте 02.03.2021 року суду направив заяву про відкладення розгляду справи з наданням йому можливості скористатися послугами адвоката.

Дослідивши матеріали справи, аналізуючи зміст вказаної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», в силу вимог частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини 1 ст. 6 даної Конвенції.

У рішенні від 07.11.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Окрім того, в своїх рішеннях (в т.ч. справа Каракуця проти України) Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема за ст. 130 КУпАП, на особисту участь у розгляді її справи чи участь її адвоката, встановлене ч. 1 ст. 268 КУпАП, не є абсолютним.

Законом визначено випадки, коли справа не може розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак розгляд справи за ст. 130 КУпАП, в якій ОСОБА_1 притягується до відповідальності, не належить до цих випадків.

Матеріали справи доводять, що ОСОБА_1 був достовірно обізнаним про те, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення і що справа буде розглядатися Монастириським районним судом Тернопільської області.

Так, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №049826 був складений за ч. 1 ст. 130 КУпАП на ОСОБА_1 10.12.2020 року та отриманий Івано-Франківським міським судом 18.12.2020 року. Розгляд справи призначено на 04.02.2021 року.

03.02.2021 року ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського суду подано клопотання в порядку ч. 2 ст. 276 КУпАП про направлення справи в Монастириський районний суд Тернопільської області в зв`язку з тим, що він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

04.02.2021 року Івано-Франківським міським судом винесено постанову про направлення матеріалів справи в Монастириський районний суд Тернопільської області. Одночасно копію даної постанови направлено ОСОБА_1 для відома за вх..№8167 від 04.02.2021 року.

12.02.2021 року матеріали справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП отримані Монастириським районним судом Тернопільської області.

Суд зазначає, що з моменту отримання Івано-Франківським міським судом матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП і до розгляду її в Монастириському районному суді Тернопільської області 02.03.2021 року, останній мав достатньо часу щоб скористатися правовою допомогою захисника (адвоката), проте в поданій заяві не навів причин, які б перешкоджали це йому зробити.

Таким чином, суд дійшов висновку, що поведінка ОСОБА_1 не була спрямована на ефективну реалізацію своїх прав при розгляді справи про адміністративне правопорушення та добросовісне користування наданими процесуальними правами

Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 було достеменно відомо про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та про розгляд справи у Монастириському районному суді Тернопільської області 02.03.2021 року, а також те, що протягом вказаного строку ОСОБА_1 маючи можливість не скористався правовою допомогою (послугами захисника, адвоката) суд розцінює це як зловживання своїми процесуальними правами, та затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності, а тому суд вважає за можливе відповідно до ст. 268 КУпАП розгляд справи провести у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Перевіривши матеріали справи, суд встановив таке.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується такими засобами доказування:

-даними встановленими в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №049826 від 10.12.2020 року, в якому вказано, що ОСОБА_2 , який 10.12.2020 року близько 02 год. 39 хв. по вул.Надрічна 84 м.Івано-Франківська, керував транспортним засобом марки BMW530 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння;

-показниками технічного приладу DRAGER ALCOTEST 7510 ARLM-0288, згідно якого встановлено, що водій транспортного засобу ОСОБА_3 перебуває в стані алкогольного сп`яніння та за показниками приладу має 1,03 проміллє в крові

-письмовими поясненнями ОСОБА_4 , які знаходяться при матеріалах справи, згідно яких вбачається, що ОСОБА_1 10.12.2020 року в його присутності погодився у встановленому законом порядку пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «ДРАГЕР», результат якого показав 1,03%;

-письмовими поясненнями ОСОБА_5 , які знаходяться при матеріалах справи, згідно яких вбачається, що ОСОБА_1 10.12.2020 року в його присутності погодився у встановленому законом порядку пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «ДРАГЕР», результат якого показав 1,03%;

-відеозаписом на компакт-диску, який знаходиться при матеріалах справи, з записів якого встановлено, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків погодився на пропозицію поліцейського пройти в установленому законом порядку освідчення на стан сп`яніння.

Оцінюючи встановлені судом обставини та аналізуючи вимоги законодавства, що регулюють спірні правовідносини суд констатує наступне.

У відповідності до п. 2.9А Правил дорожнього руху України зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положення ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з Розділом 1 п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, зазначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Як вбачається з відеозапису доданого до матеріалів справи ОСОБА_1 виразив свою згоду на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки, а саме за допомогою технічного приладу DRAGER ALCOTEST 7510 ARLM-0288 в присутності двох свідків та після його проведення не заперечував щодо встановлених за допомогою вказаного технічного приладу результатів, в зв`язку з чим працівником поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при здійсненні зупинки транспортного засобу яким керував ОСОБА_1 , працівниками поліції за зовнішніми ознаками було виявлено, що в громадянина ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим після проведення огляду з використанням технічних засобів на нього було складено поліцейським протокол серії ДПР18 №049826 від 10.12.2020 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення ним п.2.9А ПДР України.

Беручи до уваги вищевказане, судом встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти у встановленому Законом порядку огляд на стан сп`яніння, який він добровільно пройшов на місці зупинки, що підтверджується належними та допустимими доказами.

В зв`язку з викладеним суд також дійшов висновку, що в матеріалах справи присутні докази, що доводять вину ОСОБА_1 , а тому суддя вважає позицію останнього, викладену в заяві такою, що направлена на уникнення адміністративної відповідальності та намаганні затягнути розгляд справи.

Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

У рішенні, ухваленому 29.06.2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлені, обставиною, що обтяжує відповідальність є вчинення правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, а тому з врахуванням вищезазначених обставин справи, характеру вчиненого правопорушення, особи винного та ступеня суспільної небезпеки, яке являється грубим порушенням ПДР, оскільки керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, становить небезпеку для інших учасників дорожнього руху, загрожує їх життю та здоров`ю, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення в межах ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає стягнення у виді штрафу в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами.

Саме таке стягнення на переконання суду буде співмірним вчиненому діянню, узгоджуватиметься з принципами доцільності, справедливості, невідворотності відповідальності та відповідатиме його меті.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір в розмірі та порядку встановленому законом.

Керуючись ст. 33, 34, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. штрафу в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках передбачених КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян