КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

01 березня 2021 року м. Київ

Справа №355/1032/20

Апеляційне провадження №33/824/1507/2021

Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Соколової В.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Баришівського районного суду Київської області від 21 вересня 2020 року за матеріалами, які надійшли з Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого в ТВД «Динисівка» за ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Постановою Баришівського районного суду Київської області від 21 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєному правопорушенні за ст. 44-3 КУпАП.

Накладено на ОСОБА_1 адміністративний штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн на користь держави. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420, 40 грн на користь держави.

Не погодився із зазначеною постановою ОСОБА_1 , 08 лютого 2021 року його представником адвокатом - Саламандик А.І. було подано апеляційну скаргу, яка зокрема містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання мотивовано тим, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не був повідомлений про час та місце розгляду матеріалів, копію оскаржуваної постанови не отримував. Про існування оскаржуваного судового дізнався випадково. Копія оскаржуваного судового рішення була надіслана тільки на заяву захисника, та отримана 29 січня 2021 року.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Баришівського районного суду Київської області від 21 вересня 2020 року задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена Баришівським районним судом Київської області 21 вересня 2020 року.

Про судове засідання, призначене на 21 вересня 2020 року ОСОБА_1 був повідомлений належним чином 10 вересня 2020 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення (а.с.9), однак в судове засідання призначене на 21 вересня 2020 року не з`явився, про поважні причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, а тому справу було розглянуто без його участі.

Апеляційну скаргу адвокатом Саламандик А.І. в інтересах ОСОБА_1 було направлено поштоюна адресусуду першої інстанції 08 лютого 2021 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

А відтак доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не бувналежним чином повідомленийпро час та місце розгляду матеріалів про притягнення його до адміністративної відповідальності відхиляються апеляційним судом, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Крім того, ОСОБА_1 бувобізнанийпро те, що відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, однак в подальшому рухом справи щодо нього не цікавився.

При цьому, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, оскаржувана постанова була оприлюднена 01 жовтня 2020 року, а тому ОСОБА_1 за умови йогозацікавленості ходомрозгляду провадження, міг звернутися до суду першої інстанції з заявою про отримання копії постанови, за умови не отримання її за місцем свого проживання.

В суді апеляційної інстанції при дослідженні підстав пропуску строку на апеляційне оскарження стороною захисту не надано будь-яких доказів того, що перешкоджало ОСОБА_1 оскаржити судове рішення суду першої інстанції від 21 вересня 2020 року принаймні протягом розумного строку з часу оприлюднення судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Будь-яких інших доказів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Баришівського районного суду Київської області від 21 вересня 2020 року адвокатом ОСОБА_1 надано не було, а тому наведені ним причини для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови не дають достатніх підстав для визнання їх поважними.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Враховуючи вищевикладене, зазначені адвокатом ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є непереконливими та неповажними, оскільки ним не надано доказів наявності істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили вчасне вчинення процесуальних дій з подачі ОСОБА_1 апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції.

Таким чином, ОСОБА_1 слід відмовити в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Баришівського районного суду Київської області від 21 вересня 2020, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст.294 КУпАП повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Баришівського районного суду Київської області від 21 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП.

Апеляційну скаргу з додатками повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Соколова В.В.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

03110 м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а,

факс 284-15-77 e-mail: сайт: www.apcourtkiev.gov.ua

01.03.2021

№355/1032/20

№ 33/824/1507/2021

ОСОБА_1 - особа, яка подає апеляційну скаргу

_______________________________

АДРЕСА_2

НОМЕР_1

Саламандик А.І. - адвокат

_______________________________

АДРЕСА_3

НОМЕР_2

Київський апеляційний суд направляє Вам копію ухвали суду від 01.03.2021 для відома та (виконання).

Додаток:

копія ухвали суду на ____ арк адресату 1,2;

оригінал апеляційної скарги з додатками на 12-ти арк, конверт, копія апеляційної скарги на 3-х арк адресату 2.

Суддя

Київського апеляційного суду В.В. Соколова