Провадження № 3/727/5337/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2021 року Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Слободян Г.М., розглянувши матеріали, які надійшли із УПП у Чернівецькій обл.. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого АДРЕСА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Чернівці з Управління патрульної поліції в Чернівецькій обл. поступили матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення (серії ААБ №331582) від 13 листопада 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 13 листопада 2021 року о 02 год. 35 хв. по вул. Гагаріна 29Б в м. Чернівці, керував автомобілем «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння. Згідно протоколу водій відмовився від проходження тесту на стан сп`яніння.

Працівниками патрульної поліції у м. Чернівцях, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адвокат Черкез І.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 у судовому засіданні просив закрити провадження по справі; суду надав письмове клопотання про закриття провадження в справі, мотивуючи його тим, що 13 листопада 2021 року ОСОБА_1 взагалі не керував ТЗ «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 . В графі свідки чи потерпілі, відсутній запис про свідків натомість зазначено, що велась безперервна відеофіксація на бодікамеру, на якій відсутній факт керування 13.11.2021 року ОСОБА_1 вищевказаного транспортного засобу. Окрім наведеного, працівниками поліції не було відібрано жодних пояснень в осіб які знаходилися біля транспортному засобі та які зафіксовані на бодікамерах працівників поліції. Просить закрити відносно його довірителя провадження в справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Суд заслухавши доводи адвоката, дослідивши надані суду матеріали та відеозапис здійснений працівниками поліції, зважає на наступне.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

За змістом ст. 252 КУпАП, суддя має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до змісту ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження, чи спростування пояснень ОСОБА_1 , доводів в його інтересах адвоката, що містяться в матеріалах справи судом досліджено відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції, з якого вбачається, що він починається під час того, як ОСОБА_1 стоїть на автозаправній станції ще з Одним чоловіком, до них підходять працівники патрульної поліції. Тобто факту зупинки по вул.. Гагаріна в м. Чернівцях транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 як такого, що керував автомобілем в стані сп`яніння, з дослідженого відео не вбачається; натомість чітко видно на відео, що автомобіль ТЗ «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 припаркований, із вимкненим двигуном, в статичному стані. Відеозапис час від часу приривається.

Відповідно до п.5 розділу II Наказу МВС від 18.12.2018 №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення.

В порушення зазначених вимог, працівники поліції не вели безперервної відеозйомки, а наданий ними відеозапис є фрагментований, з якого неможливо однозначно прийти до висновку про дотримання працівниками поліції вимог Закону при освідуванні ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Як пояснив ОСОБА_1 , після того, як до нього підійшли працівники патрульної поліції, останні попросили пред`явити документи щодо особи. Так як усі його документи знаходяться в портмане усі разом він їх показав працівникам поліції. При цьому, працівники поліції жодного слова що в нього червоні очі, є тремтіння рук не говорили і лише після складання постанови, йому було повідомлено і про складання відносно нього протоколу на стан сп`яніння. А, тому, проходження медичного огляду на стан сп`яніння вважає незаконними та протиправними оскільки він не керував транспортним засобом в стані сп`яніння.

Згідно ст. 266 ч.2, 3 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції або в разі незгоди з його результатами, працівником міліції, з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Вказане передбачено і Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом №1452/735 Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року (далі Інструкція №1452/735); у якій пунктом 12 розділу ІІ вищевказаної Інструкції встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

При цьому, слід зазначити, що лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, яким надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Згідно п.8 розділу ІІ Інструкції №1452/735, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Згідно пп. 3-6 Розділу ІХ Інструкції №1395, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Разом з тим, у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом, надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Однак, матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів адміністративного провадження.

Інших доказів на спростування пояснень ОСОБА_1 , доводів в його інтересах захисника, матеріали справи не містять, а ставити їх під сумнів у суду немає підстав. З врахуванням усіх вище наведених обставин, викликає обґрунтовані сумніви, які виключають можливість визнання наведеного вище протоколу як допустимого та достовірного доказу в справі.

Суд відхиляє надані докази щодо проходження ОСОБА_1 перевірки на стан сп"яніння оскільки відсутньою була подія керування ним 13.11.2021 року о 02.35 годині транспортним засобом в стані сп`яніння і дані обставини не спростовані іншими доказами, зокрема відеофіксацією з боді камер працівників патрульної поліції. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП.

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з роз`ясненнями п.24 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи дане рішення, суд керується п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч.І ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.(«Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08. рішення від 20.09.2016р.)

Відповідно до статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально- правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, та те, що ОСОБА_1 не погоджується із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, категорично заперечує факт керування автомобілем, суд приходить до висновку, що вина його у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена достатніми, допустимими та достовірними доказами.

За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247 п.1, 283, 284, 287, 289 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого АДРЕСА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Слободян Г.М.