Справа № 419/2508/21
Провадження № 3/419/1242/2021
ПОСТАНОВА

24.12.2021 року суддя Новоайдарського районного суду Луганської області Іванова О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від начальника СРПП Щастинського РВП ГУНП в Луганській області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого на посаді начальника відділення ДПСУ, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

23.10.2021 року поліцейським СРПП Щастинського РВП ГУНП в Луганській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №506406, у відношенні ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, відповідно до якого, останній 23.10.2021 року о 18 год. 10 хв. в м. Щастя по вул. Гагаріна керував транспортним засобом ЗАЗ 110206 д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку у КНП «Щастинскька міська лікарня», чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України.

Представник ОСОБА_1 адвокат Циба Д.М. надав до суду письмове клопотання у якому просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що 23.10.2021 року ОСОБА_1 , перебуваючи у м.Щастя приблизно о 18 год. керував автомобілем ЗАЗ державний номер НОМЕР_1 , після чого поставив автомобіль на постійну стоянку. В цей час до нього під`їхав автомобіль СРПП, працівники поліції висунули вимогу про пред`явлення реєстраційного талону та свідоцтва на право керування транспортним засобом. Впевнившись у наявності дозвільних документів у ОСОБА_1 , працівники поліції помилково зазначили, що у нього вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 категорично заперечував та відмовився проходити освідування у закладі охорони здоров`я, з підстав відсутності на це потреби. Працівники поліції повідомили проте, що відносно нього буде складено протокол за порушення ПДР п. 2.5. Після чого працівники поліції впевнившись у тому, що ОСОБА_1 не знаходився у стані алкогольного сп`яніння не склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, від керування не відсторонили, будь-яких претензій від поліцейських не надходило та працівники поліції поїхали у невідомому напрямку. Приблизно через годину, коли ОСОБА_1 поставив автомобіль та почав вживати алкогольні напої зі своїм знайомим, до нього вдруге звернулись поліцейській та зазначили, що ОСОБА_1 необхідно проїхати до лікарні. Останній розуміючи, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, погодився проїхати з працівниками поліції до лікарні, та працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення.

Тобто поліцейський склав протокол про адміністративне правопорушення без встановлення самого факту керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не залучив понятих до проведення освідування на місці, або встановлення факту відмови від проходження освідування та порушив вимоги встановлені інструкцією. Наявний відеозапис не може бути використаний як доказ, оскільки дата та час зупинення т/з є 18 год. 10 хв. 23.10.2021 року, яке закінчується о 18 год. 13 хв., а освідування о 19 год. 20 хв. більш ніж через годину, посилання на пристрій на який зроблений відеозапис відсутній у протоколі. Освідування в лікарні проводив не завідувач хірургічного відлуння Щастинської міської лікарні ОСОБА_2 , як це зазначено у висновку, а інша особа навіть іншої статі, що підтверджує відеозапис.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів,зміцнення законності.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зібрано та надано до суду наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 506406 від 23.10.2021 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції від 23.10.2021 року, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.10.2021 року № 4168, відповідно до якого на момент огляду о 19 год. 20 хв. 23.10.2021 року ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння встановлено алкотестером «Алкофор 307» 1,86 %о, довідка інспектора САП Щастинського РВП ГУНП в Луганській області про наявність посвідчення водія у ОСОБА_1 та не притягнення протягом року до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, а також DVD-R диск з відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти Російської Федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Згідно з вказаним протоколом про адміністративне правопорушення встановлено, що 23.10.2021 року о 18 год. 10 хв. в м. Щастя по вул. Гагаріна ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 110206 д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку у КНП «Щастинскька міська лікарня», чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом.

Згідно ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до вимог п.п. 6,7 розділу 1 «Загальні положення» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, відповідно до ст. 266 КпАП України.

Аналогічні норми передбачені Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року. Так, згідно вказаного Порядку, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я. Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Результати огляду, проведеного поліцейським зазначаються в акті огляду, форма якого затверджена МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейськими для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Вищевикладене свідчить про те, що лише відмова водія від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, може бути підставою для направлення водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Так, згідно ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння.

З аналізу зазначених правових норм слідує, що обов`язковою передумовою для пропозиції водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, є пропозиція щодо здійснення такого огляду уповноваженою особою поліції на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та в присутності двох свідків. А належним і допустимим доказом відмови від проходження огляду на стан сп`яніння є направлення водія на огляд (Додаток 1 до Наказу МВС України від 09 листопада 2015 року №1452/735В).

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази відмови від проходження освідування на місці зупинки транспортного засобу, зазначені відомості також не відображені в протоколі про адміністративне правопорушення, хоча з наявного відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 на вимогу поліцейського проїхати до закладу охорони здоров`я для проведення огляду відмовився. Поліцейський повідомив, проте, що відносно ОСОБА_1 буде складена постанова за ст. 130 КУпАП за відмову у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Свідків на місці події також не було, пояснення в матеріалах справи відсутні.

Надалі був оглянутий відеозапис освідування ОСОБА_1 в лікарні, який проводився медичною сестрою за допомогою алкотестеру, а не лікарем ОСОБА_2 , як це слідує з наявного висновку. Відеозапис не фіксує наявності лікаря на місці огляду, до ОСОБА_1 підходила медична сестра, яка порушила положення п.3 Розділу III вищевказаної Інструкції, оскільки згідно цього пункту огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, і лише у сільської місцевості за відсутністю лікаря фельдшером фельдшерсько- акушерського пункту, не було запропоновано надати зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження, що прямо передбачено Інструкцією. Жодних зразків, ні слини/ сечі, ні змивів з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, ні, якщо в обстежуваної особі неможливо взяти зразки біологічних середовищ, кров. Йому було запропоновано пройти лише тест за допомогою «Alcotester», що не передбачено жодним нормативним документом. Зазначений висновок не можна вважати допустимим доказом.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року, № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Окрім того, ст. 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Крім цього, Пунктом 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 18 грудня 2018 року № 1026, встановлено, що після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Згідно з пунктами 4, 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18 грудня 2018 року, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

В судовому засіданні було відтворено відеозаписи, які міститься на DVD-R диску. При відкритті диску встановлено, що на ньому знаходяться два відео файли.

Однак, з наданих суду відео файлів не зафіксовано, що стало причиною зупинки водія транспортного засобу ОСОБА_1 , всі дії проходять без участі свідків, в присутності яких останній мав відмовлятись від проходження огляду та подальшого направлення до медичного закладу, жодного разу камера не фіксує їх присутності та поліцейський жодного разу не говорить про них, не називає їх анкетні данні, що дає суду ставити під сумнів, чи були вони на місці взагалі. Відеозаписи не фіксують та встановлюють всі обставини події, зокрема яким чином ОСОБА_1 потрапив до лікарні та чому пройшов освідування в медичному закладі, хоча на місці відмовився від проходження огляду та яким чином складено протокол за п. 2.9. а, а не 2.5 ПДР.

Окрім цього відеозапис не фіксує проведення розгляду самої справи, не ознайомив та не дав можливості скористатись правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, тим самим поліцейський порушив права особи при складенні протоколу, відео не є безперервним, що є порушенням наведеної вище Інструкції № 1026 від 18 грудня 2018 року та складається з фрагментів, які заходяться на диску. Таким чином суд критично ставиться до відеозаписів, як доказів правопорушення.

Оскільки у постанові Верховного Суду України, винесеній у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року в рамках адміністративного провадження № К/9901/1403/17, зроблено правовий висновок, що відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, тому враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що із вказаних підстав поданий працівниками поліції відеозапис не може вважатись належним та допустим доказом вини ОСОБА_1 , оскільки у складеному протоколі та долучених до нього документах відсутня інформація, яким технічним засобом працівниками поліції проводилося фіксування виявленого ними та вказаного у протоколі про адміністративне правопорушення факту.

Таким чином наведені в цій частині доводи адвоката Циби Д.М. є обґрунтованими та заслуговують на увагу, оскільки з боку особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення було допущено суттєве порушення чинного законодавства.

Суд наголошує, що суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вище викладене, оцінюючи додані до протоколу про адміністративне правопорушення докази, суд дійшов висновку, що по даній справі не підтверджено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факту керування 23.10.2021 року ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Склад адміністративного правопорушення передбачає наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак. Відсутність хоча б однієї ознаки означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частина 2 статті 7 КУпАП).

Суддя бере до уваги ст. 62 Конституції України, в якій зазначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, невідповідність складеного протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП та відсутність інших належних доказів, дає суду підстави прийти до висновку про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення у порядку ст. 247 КУпАП, згідно вимог якої провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи обставини справи та керуючись ст. ст.9,247,251,280,283- 287,289 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу даного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову, протягом 10 днів з дня її винесення, може бути подана апеляційна скарга до Луганського апеляційного суду шляхом її подання через Новоайдарський районний суд Луганської області.

Суддя: О.М.Іванова