КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУНС №369/3288/20 Постанова винесена суддею Омельченко М.М.
Провадження № 33/824/477/2021
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 та захисника Галя А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Жорнівка Києво-Святошинського району Київської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2020 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, 27 лютого 2020 року о 23 год 10 хв водій ОСОБА_1 , рухаючись на автодорозі Жорнівка - Забір`я Києво-Святошинського району Київської області, керував автомобілем «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування матеріального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2020 року та прийняти нову постанову, якою справу закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

За позицією ОСОБА_1 в справі відсутні жодні докази невиконання ним вимог п. 2.5 ПДР України відповідно до процедури, визначеної положеннями ст. 266 КУпАП та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок). При цьому висновки суду в постанові ґрунтуються лише на даних протоколу про адміністративне правопорушення, який складений з численними порушеннями вимог КУпАП та письмових поясненнях начебто свідків правопорушення, які не брали участі у відповідній процедурі, а лише підписали протокол про адміністративне правопорушення.

Зокрема, звертає увагу на те, що суть правопорушення в протоколі неконкретизована, фактичні обставини не відповідають дійсним, а пояснення свідків є неповними. Стверджує, що працівник поліції ознак сп`яніння у нього не виявляв, бо ніяких дій для цього не вчиняв, та не пропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку. Поліцейський, не дотримуючись процедури огляду, самостійно прийняв рішення про складання протоколу про адміністративне правопорушення, при цьому слідків не залучав, оскільки, зупинивши двох водіїв та поспілкувавшись з ними, надав їм для підпису протокол та пояснення, але в присутності свідків йому ( ОСОБА_1 ) пройти огляд на місці або в медичному закладі не пропонував, тому вказані в протоколі свідки не були очевидцями відмови від проходження огляду.

Крім того, звертає увагу на те, що відеозапис у справі взагалі не містить жодної інформації про те, що працівники поліції пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння.

За таких обставин ОСОБА_1 вважає, що працівники поліції істотно порушили вимоги ст. 266 КУпАП, Порядку та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), а його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, нічим не підтверджена.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Галя А.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суддя місцевого суду, розглядаючи справу щодо ОСОБА_1 , не дотримав, а за результатами її апеляційного розгляду слід визнати обґрунтованими доводи ОСОБА_1 про те, що висновок судді місцевого суду про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому

ст. 266 КУпАП, відповідно до Порядку та Інструкції.

Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Крім того, відповідно до положень Інструкції та Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як убачається зі змісту постанови, обґрунтовуючи свої висновки про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у протоколі, суддя місцевого суду врахував пояснення ОСОБА_1 , в яких він не заперечував того, що керував транспортним засобом "на підпитку", а також послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапис події та письмові пояснення свідків, але належної оцінки вказаним доказам не надав, чим допустив неповноту та однобічність з`ясування фактичних обставин справи.

Між тим, з матеріалів справи убачається, що 27 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 225783, за змістом якого ОСОБА_1 цього ж дня о 23 год 10 хв, рухаючись на автодорозі Жорнівка - Забір`я Києво-Святошинського району Київської області, керував автомобілем «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Безпосередньо в протоколі ОСОБА_1 власноручно зазначив, що з протоколом ознайомлений, але пояснення по суті правопорушення не надав (а.с. 1).

До протоколу долучені: відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського, на якому зафіксовано лише розмову працівників поліції з водієм ОСОБА_1 , який пояснював, що возив собаку до ветеринарної клініки (а.с.5); пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 27 лютого 2020 року, за змістом яких в їх присутності ОСОБА_1 , у якого були ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння «в установленому законом порядку» (а.с. 3-4) та пояснення ОСОБА_4 про те, що він залишає транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , за місцем свого проживання (а.с.2).

У судовому засіданні ОСОБА_1 категорично заперечував ту обставину, що 27 лютого 2020 року він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, стверджував, що суддя в постанові неправильно виклав його пояснення.

Щодо фактичних обставин події повідомив про те, що 27 лютого 202 року ввечері возив собаку до ветеринарної клініки. Коли зупинив автомобіль, до нього під`їхали працівники патрульної поліції, з`ясували причину зупинки та поїхали далі. Пізніше вони наздогнали його, повідомили, що є підозра в тому, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Драгер», на що він погодився. Тривалий час вони чекали коли доставлять прилад для огляду, але його ніхто не привіз, тому через деякий час поліцейський сказав, що буде складати протокол про адміністративне правопорушення за начебто відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому йому ( ОСОБА_1 ) не пропонували проїхати для огляду до медичного закладу. Пізніше працівники поліції зупинили двох водіїв, поспілкувались з ними та надали їм для підпису протокол і пояснення, але ці водії до нього не підходили, в їх присутності йому огляд на стан сп`яніння поліцейський не пропонував, тому і відмови від огляду не було.

Такі обставини події фактично не спростовуються жодним доказом у справі.

Що стосується письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то з метою перевірки їх достовірності судом апеляційної інстанції вживалися заходи для виклику свідків в судове засідання.

Проте зазначені свідки в судове засідання не з`явилися, не повідомивши про причини неприбуття, і забезпечити їх явку з урахуванням особливостей провадження по справі про адміністративне правопорушення суд позбавлений можливості.

З огляду на те, що в письмових поясненнях свідків відсутні докладні відомості про те, від якого саме виду огляду відмовився водій ОСОБА_1 , то з урахуванням процедур, визначених у ст. 266 КУпАП, Порядку та Інструкції, згадані докази суд не бере до уваги як докази вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України.

Що стосується відеозапису, то відомості, які в ньому зафіксовані тривалістю біля 5 хвилин, не містять інформації про те, що водію ОСОБА_1 , який дійсно не заперечував, що вживав алкогольні напої до часу керування транспортним засобом, поліцейський пропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я і водій відмовився від таких видів огляду в присутності двох свідків, за участі яких і повинен бути складений протокол про адміністративне правопорушення. Отже цей доказ також не є належним доказом вини ОСОБА_1 у невиконанні вимог п. 2.5 ПДР України.

При цьому слід зазначити, що апеляційним судом вживалися заходи щодо витребування повного відеозапису з нагрудної камери поліцейського, але вимоги суду були проігноровані. Крім того, в судове засідання викликався поліцейський ОСОБА_5 , який склав протокол про адміністративне правопорушення, але свідок у судове засідання не прибув.

З огляду на викладене, доходжу висновку, що існують обґрунтовані сумніви щодо відмови водія ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, що тягне за собою відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Отже відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджуються належними та достатніми доказами.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні, а згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2020 року, як така, що не ґрунтується на вимогах ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП - скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір - скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко