Провадження № 3/756/8477/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Ткач М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №451734 від 21.10.2021, того ж дня о 17 год. 20 хв., за адресою: м. Київ, вул. Героїв Дніпра, 26, у маршрутному таксі №396 «Вишгород-Київ», гр. ОСОБА_1 не здійснив контроль та здійснив перевезення пасажирів в салоні не забезпечених засобами індивідуального захисту, а саме масками в кількості 3-х осіб, чим порушив п. 8 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, викладені в проколі обставини заперечував, зазначив, що відсутній склад правопорушення і справу щодо притягнення його до відповідальності потрібно закрити.

Дослідивши матеріали справи та доводи правопорушника, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КпАП України завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 44-3 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Судом встановлено, що 21.10.2021 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №451734 від 21.10.2021, відносно ОСОБА_1 зі змісту якого слідує, що 21.10.2021 о 17 год. 20 хв., за адресою: м. Київ, вул. Героїв Дніпра, 26, у маршрутному таксі №396 «Вишгород-Київ», гр. ОСОБА_1 не здійснив контроль та здійснив перевезення пасажирів в салоні не забезпечених засобами індивідуального захисту, а саме масками в кількості 3-х осіб, чим порушив п. 8 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020.

Відповідно до абз. 2 підпункту 8 пункту 2-2 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року з 17 червня 2021 р. на території України встановлюється "зелений" рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням пасажирами під час перевезення засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Разом з тим, обставини, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення серії №451734 від 21.10.2021, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Доказів на підтвердження провини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КпАП України, зокрема: пояснень свідків, фотознімків, відеозапису з місця правопорушення, матеріали справи не містять.

Крім того, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення також не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Водночас матеріали справи не містять підтверджень того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарської діяльності, який здійснює регулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах.

Інших доказів, на підтвердження обставин, зазначених у протоколі від 21.10.2021, органом, що склав протокол, суду не надано.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме: ст.ст. 9, 245, 252 КпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події і складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений суддею тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно ч.1 п.1 ст.247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, відсутність в матеріалах справи будь-яких належних та допустимих доказів, дають суду підстави для висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КпАП України, не підтверджена, а тому провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КпАП України.

Оскільки стягнення судового збору передбачено законом лише при накладенні адміністративного стягнення, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ч.1 ст. 44-3, п. 1 ч. 1 ст. 247, 283, 284 КпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КпАП України відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.М.Ткач