КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О ВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю захисника Луценка І.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та його представника - адвоката Кального Д.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Згідно постанови, 10.10.2020 року о 12 год. 41 хв., в м. Бориспіль по вул. Бежівка, 5, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 10.1 ПДР України, перед початком руху не впевнилася у безпечності руху та здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення, просить змінити оскаржувану постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2020 року стосовно ОСОБА_1 в частині накладеного адміністративного стягнення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на недотримання судом першої інстанції положень ст.ст. 23, 33, 245, 280 КУпАП щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин даної справи та вирішення її у точній відповідності із законом, оскільки приймаючи рішення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу, суддя не в повній мірі врахував обставини та характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь її вини та не встановив обставин, що обтяжують відповідальність, а тому, на переконання апелянта, накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу не відповідає тяжкості вчиненого нею правопорушення.

При цьому апелянт зазначає, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та умисно здійснила наїзд на нього ( ОСОБА_2 ), після чого свідомо продовжила рух автомобіля, чим продемонструвала повну зневагу до основних цінностей - життя та здоров`я людини, однак суд не врахував і не дав належної оцінки цим обставинам в оскаржуваному рішенні та застосував до неї занадто м`яке адміністративне стягнення у виді штрафу, яке на думку апелянта не буде сприяти її вихованню в дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, тобто не буде досягнуто завдань визначних Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника на підтримку доводів апеляційної скарги; думку захисника ОСОБА_1 - адвоката Луценка І.О., який заперечував проти поданої апеляційної скарги та просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без зміни; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та апеляційні доводи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , з огляду на наступне.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що під час розгляду даної справи суддя дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні нею п. 10.1 Правил дорожнього руху України та наявність в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 334749 від 10.10.2020року (а.с. 2), складеним стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, згідно якого остання керуючи автомобілем «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 10.1 ПДР України, перед початком руху не впевнилася у безпечності руху та здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_2 ; даними схеми місця ДТП від 10.10.2020 року (а.с. 6); письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 щодо обставин за яких відбулась дана дорожньо-транспортна пригода (а.с. 7-9); даними Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 10.10.2020 року (а.с.12), даними відеозапису на якому зафіксовані обставини вчинення даного правопорушення (а.с. 13), а тому вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена і в апеляційній скарзі не оспорюється.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 виду та розміру адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП, суд, з посиланням на положення ст.ст. 23, 33 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин та те, що тяжких наслідків не настало, дійшов висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу.

Згідно положень ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Приписами частини 9 цієї норми встановлено, що у разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Відповідно до статті 24 КУпАП, за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення, а саме: попередження; штраф; штрафні бали, оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; конфіскація; позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові; громадські роботи; виправні роботи; адміністративний арешт.

Тобто позбавлення права керування транспортними засобами за своєю суттю є більш суворішим видом стягнення, ніж штраф.

Отже, враховуючи наведені вище положення Кодексу України про адміністративні правопорушення,вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 , в який останній просить змінити оскаржувану постанову судді від 23.11.2020 року стосовно ОСОБА_1 в частині накладеного адміністративного стягнення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, виходять за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

За викладеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та зміни оскаржуваної постанови стосовно ОСОБА_1 в частині накладення на неї більш суворого виду адміністративного стягненняу виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, а тому оскаржувану постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2020 року стосовно ОСОБА_1 слід залишити без зміни.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень - без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова

Справа №759/15163/20; Категорія: ст. 124 КУпАП

Провадження №33/824/648/2021

Головуючий у І інстанції - Кабанячий Ю.В.

Головуючий в апеляційній інстанції - Сілкова І.М.