Провадження № 33/801/1018/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шлапак Д. О.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., за участі осо-би, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Парпальос В. В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Вінницького міського суду Він-ницької області від 01 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, працюючого водієм маршрутного таксі у ТОВ «І Ко», зареєстрованого та проживаючого за адре-сою: АДРЕСА_1 , за частиною першою статті 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 21 вересня 2021 року серії АПР18 № 218904, складеного інспектором взводу № 2 роти № 4 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенантом поліції Гуменчуком Д. Ю., вран-ці 21 вересня 2021 року о 07.28 годині по вул. Київській, 173 у м. Вінниці водій ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів за маршрутом № 138 ( смт Стрижавка - Слобода ) автобусом марки «Богдан», державний номерний знак НОМЕР_2 , у кількості більшій, ніж передбачено технічною характеристикою місць для сидіння: замість 23 пасажирів перевозив 38 пасажирів, чим порушив вимоги постанов Кабінету Міністрів України №№ 641, 1236 ( зі змінами ), під-пункт восьмий пункту третього, за що передбачена адміністративна відпові-дальність за частиною першою статті 44-3 КУпАП.

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністратив-ного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 44-3 КУпАП, на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що ста-новить 17000,00 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави 454,00 гривні судового збору.

Не погоджуючись з постановою судді суду першої інстанції від 01 грудня 2021 року, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку, просить дану постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю по-дії і складу адміністративного правопорушення. Скаржник посилається на неза-конність та необґрунтованість постанови суду, винесення її з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неналежної оцінки наявних у справі доказів, зазначає, що працівником поліції невірно вказаний пункт постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 ( зі змінами ), який містить обмеження, за порушення яких настає відповідальність за статтею 44-3 КУпАП. Визначена у протоколі про адміністративне правопорушення поруше-на норма закону узагалі виключена із зазначеної постанови Кабінету Міністрів України. При цьому ОСОБА_1 вважає хибними висновки суду першої інстанції щодо наявності «технічної помилки» при складанні протоколу, вказує на недоведення перевезення ним пасажирів більше дозволеної кількості.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 як особи, яка притягнута до адмі-ністративної відповідальності, його захисника адвоката Парпальос В. В., дослі-дивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо скарж-ника, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно задо-волити.

Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адмі-ністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясу-вання обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному зако-ном порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адмі-ністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення-ми особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при роз-гляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішен-ня справи.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд перегля-дає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм про-цесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не дослі-джувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 21 вересня 2021 року серії АПР18 № 218904, у цей день 21 вересня 2021 року о 07.28 годи-ні по вул. Київській, 173 у м. Вінниці водій ОСОБА_1 здійснював переве-зення пасажирів за маршрутом № 138 ( смт Стрижавка - Слобода ) автобусом марки «Богдан», державний номерний знак НОМЕР_2 , у більшій кількості, ніж передбачено технічною характеристикою місць для сидіння: замість 23 па-сажирів перевозив 38 пасажирів, чим порушив вимоги постанов Кабінету Мі-ністрів України №№ 641, 1236 ( зі змінами ), підпункт восьмий пункту третьо-го, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 44-3 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопо-рушення, передбаченого частиною першою статті 44-3 КУпАП, суд першої інс-танції, надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам, проаналізувавши положення постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 та внесені до неї зміни, зазначив, що постановою Кабінету Міністрів Укра-їни від 16 червня 2021 року № 611 у постанову Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 були внесені зміни, зокрема, її доповнено пунктом 2-2, до якого й був включений підпункт восьмий після його виключення з пункту третього постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236, де він до цього містився. Відтак суд першої інстанції дійшов висновку, що на час вчинення ОСОБА_1 правопорушення діяла заборона здійснен-ня регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспор-том, зокрема, перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному ( трамвай, тролейбус ), залізничному транс-порті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжоб-ласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу та визначена у реєстраційних документах на такий транспортний засіб. Помилку у зазначенні інспектором поліції пункту постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 у даному випадку суд вважав технічною, не суттєвою.

З висновками суду першої інстанції повністю погодитися неможливо з огляду на наступне.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП, полягає у порушенні правил щодо карантину людей, сані-тарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених За-коном України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань бо-ротьби з інфекційними хворобами. Стаття 44-3 КУпАП за своїм змістом є блан-кетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнюють норму статті 44-3 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння. Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визна-чених протиправних дій.

Диспозицією частини першої статті 44-3 КУпАП передбачена відповідаль-ність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, сані-тарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а та-кож рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційни-ми хворобами.

Згідно зі статтями 1, 29 Закону України «Про захист населення від інфек-ційних хвороб» карантин - це адміністративні та медико - санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекцій-них хвороб. Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину перед Кабінетом Міністрів України порушує центральний орган виконавчої влади, який забезпечує форму-вання державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Організація та контроль за дотриман-ням встановленого на території карантинного правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Загальнодержавним нормативно-правовим актом з питання, що має місце, є постанова Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіра-торної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 21 вересня 2021 року серії АПР18 № 218904 ОСОБА_1 порушені постанова Кабі-нету Міністрів України № 641, підпункт восьмий пункту третього постанови Кабінету Міністрів України № 1236 з наступними змінами, а саме: він здійсню-вав перевезення пасажирів у кількості більшій, ніж передбачено технічною ха-рактеристикою місць для сидіння. Факт перевезення ОСОБА_1 зазначе-ної кількості пасажирів під час дії обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хво-роби COVID-19 є доведеним, оспорення ним цього факту є безпідставним, та-ким, що суперечить доданому до справи відеозапису події, з якого убачаються обставини, наведені поліцейським у протоколі про адміністративне правопо-рушення.

Проте належить мати на увазі наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 червня 2021 року № 611 у постанову Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 були внесені зміни, зокрема, її доповнено пунктом 2-2 із включенням до нього підпункту восьмого, яким передбачена заборона з 24 лютого 2021 року здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному ( трамвай, тролейбус ), залізничному транс-порті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжоб-ласному сполученні у кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу та визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 поліцейський послався на пункт восьмий пункту третього по-станови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 у той час, коли відповідною нормою був підпункт восьмий пункту 2-2 цієї постанови. Са-ме така невідповідність викладення змісту протоколу про адміністративне пра-вопорушення чинним нормам постанови Кабінету Міністрів України від 09 гру-дня 2020 року № 1236 слугує, наразі, підставою для оскарження постанови су-ду першої інстанції та заслуговує на взяття до уваги судом апеляційної інстан-ції.

Відповідно до статті 258 КУпАП у протоколі про адміністративне право-порушення, окрім іншого, зазначається нормативний акт, який передбачає від-повідальність за дане правопорушення. Однак, належить констатувати, що у по-рушення вимог цієї статті КУпАП працівниками поліції у протоколі про адмі-ністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 невірно зазначений норма-тивний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Висно-вок суду першої інстанції про те, що під час складення протоколу про адмініс-тративне правопорушення працівником поліції допущено описку є помилко-вим.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, прак-тики Європейського Суду з прав людини, презумпція невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку, визначає за-конний і справедливий підхід до ситуації, що має місце. Суд не вправі на шкоду особі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні пев-ного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводи-тися в суді. Суд також не має права самостійно відшуковувати докази винува-тості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неми-нуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу неза-лежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04 ).

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в по-рядку, встановлених законом. З огляду на те, що безпосередньо саме норма нормативно-правового акту ( у даному випадку чинна за текстом постанова Ка-бінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 ) встановлює об`єк-тивну сторону вчиненого правопорушення, то в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 , поліцейським допу-щена помилка, яка не може бути виправлена судом в силу його компетенції.

З огляду на неможливість для суду самостійно формулювати зміст право-порушення та визначати порушені неправомірними діями норми чинного зако-нодавства, ураховуючи помилковий зміст вчиненого правопорушення, викладе-ний у протоколі про адміністративне правопорушення, який суд не наділений повноваженнями змінювати чи виправляти, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка хоча й містить формальні обгрунтування, але апеляційний суд не може залишити їх поза увагою.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 247 КУпАП прова-дження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. За викладених обставин апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід скасувати, закрив-ши провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись нормами статей 7, 44-3, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01 гру-дня 2021 року скасувати, провадження у справі про адміністративне правопору-шення, передбачене частиною першою статті 44-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. О. Денишенко