Справа № 759/3206/19 Головуючий у 1 інстанції Косик Л.Г.
Провадження № 33/824/685/2021 Доповідач у 2 інстанції Семенцов Ю.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 лютого 2021 року Київ

Суддя Київського апеляційного суду Семенцов Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 15.03.2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №148842, «13 лютого 2019 року о 03 год. 50 хв. в м. Києві на Кільцевій дорозі, 4, ОСОБА_1 керував автомобілем «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка не відповідає дійсності, почервоніння очей, зіниці очей розширені не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України».

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 15.03.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15.03.2020 року скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду є незаконною, постановлена без з`ясування всіх обставин справи, окрім того в постанові навмисно вказано його прізвище невірно. Вказує, що протокол йому не вручався, посвідченні не вилучалось, з текстом протоколу поліція його не знайомила, йому не було запропоновано надати свої пояснення, від дачі пояснень він не ухилявся. Зазначає, що фабула протоколу викладена як фабула ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з апеляційною скаргою, апелянт подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи поважність причин пропуску тим, що він не знав про існування вказаного провадження, судових повісток не отримував та іншим чином повідомлений не був, про наявність вказаної постанови він дізнався 16.06.2020 року від патрульного поліцейського під час зупинки його автомобіля. Разом з тим зазначає, що у зв`язку з тим, що його прізвище зазначено не вірно, він напевно і не отримував повісток і на сайті він по своєму прізвищу не знаходив відомостей щодо розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк для апеляційного оскарження постанови місцевого суду.

Враховуючи доводи апелянта про причини пропуску строку на оскарження постанови, апеляційний суд визнає їх поважними, а тому клопотання ОСОБА_1 - особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 15.03.2019 року підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про час та місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається із матеріалів справи, розгляд справи відбувся 15.03.2019 року у відсутності ОСОБА_1 - особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при цьому, матеріали справи не містять будь-яких даних про те, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Розглянувши справу за даних обставин, суддя місцевого суду допустив порушення гарантованих ст. 268 КУпАП прав ОСОБА_1 .

Право ОСОБА_1 - особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, бути присутнім під час розгляду справи в суді, було поновлене апеляційним судом. Вказана особа належним чином викликана в судове засідання до апеляційного суду і скористалась правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, всупереч вимог вказаних правових норм, місцевий суд не з`ясувавши всі обставини справи, у відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, без виклику свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, та працівників поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , прийняв рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення.

В обґрунтування підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП - відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, суд першої інстанції послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапис з нагрудної камери працівника патрульної поліції на DVD диску, письмові поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , рапорт працівника патрульної поліції, довідку з бази "Армор" з якої вбачається, що ОСОБА_1 вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Але апеляційний суд не може погодитися з висновком місцевого суду, який не відповідає фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

За приписами п. 2.5 ПДР України лише водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм є також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідальність за статтею 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ПостановиПленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційним судом з метою перевірки доводів апеляційної скарги неодноразово викликалися свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також працівники поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , однак вказані свідки, які були повідомлені про місце та час апеляційного перегляду справи, в судове засідання не з`явилися, пояснення не надали, а норми КУпАП не передбачають примусового приводу свідків.

Працівники поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були повідомлені належним чином про місце та час апеляційного перегляду справи, в судове засідання також не з`явилися, пояснення не надали.

Допитаний під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 - особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, підтвердив викладені в апеляційній скарзі доводи та пояснив, що автомобілем не керував, поліція його не зупиняла. Біля під`їзду будинку, в якому він проживав з дружиною та немовлям, поліція вимагала від нього проїхати з ними для проходження огляду у лікаря нарколога в приміщенні лікарні Соціотерапія на стан наркотичного сп`яніння, повідомивши, що мають відеодокази керування. Зазначив, що він заперечував керування, пояснював, що він пішохід та на цій підставі відмовлявся проходити огляд у лікарні. Він не бачив як відносно нього склали протокол, з текстом протоколу його не ознайомили, заперечення та пояснення не надали можливості написати.

Свідок ОСОБА_7 , яка була допитана в судовому засіданні апеляційної інстанції за клопотанням апелянта, пояснила, що вони з чоловіком на той час проживали разом на АДРЕСА_2 . Того дня вони з чоловіком посварились і він вийшов на вулицю покурити, через деякий проміжок часу вона почала хвилюватись, що він довго не повертається додому, тому вона зібрала їх дитину, якій на той час було декілька місяців і вийшла на подвір`я, там вона побачила свого чоловіка та працівників поліції, чоловік запевнив її що все добре, щоб вона не хвилювалась та поверталась додому. Автомобіль, який їм належить стояв припаркований біля будинку.

Пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_7 є послідовними, логічними та такими, що узгоджуються між собою та з матеріалами справи, а тому суд не вбачає підстав для сумніву у їх достовірності та правдивості.

З відеозапису з нагрудної камери працівника поліції не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції. При цьому події відбуваються у подвір`ї будинку, де проживав ОСОБА_1 , про що він неодноразово наголошував, зазначаючи що він пішохід і транспортним засобом не керував.

Будь які відомості, які б вказували на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 та мав ознаки наркотичного сп`яніння, матеріали справи не містять та спростовуються дослідженими під час розгляду апеляційної скарги доказами.

Також слід зазначити, що згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати зазначену в цьому протоколі фабулу адміністративного правопорушення чи кваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з правовою позицією викладеної в рішенні Європейського суду з прав людини «Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії», де зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Відповідно до п.п. 2.2. Наказу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 року № 3/02-15 «Про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» в протоколі про адміністративне правопорушення не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписаний особою, щодо якої він складений.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

При цьому формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини. Обов`язково робиться посилання на той нормативний акт, який передбачає відповідальність за вчинене правопорушення.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, фабула складеного протоколу не відповідає частині статті, яка вказана у цьому ж протоколі, разом з тим, протокол містить відомості, які зазначені олівцем, що не допускається при складанні протоколу. Однак суд першої інстанції не надав належної уваги наявним в протоколі суперечностям, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення.

У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, матеріали справи не містять будь які докази, які б вказували на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння.

Зазначені обставини не були повно з`ясовані місцевим судом, що призвело до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 15.03.2019 року щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15.03.2019 року щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.В.Семенцов