Справа № 450/3710/20 Провадження № 3/450/184/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області розглянувши справу про адміністративне правопорушення, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №343441 від 13.10.2020 року, вбачається, що 13.10.2020 року о 10:51 год. у м. Муроване, по вул. Тараса Козака, 75, Пустомитівського району Львівської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який використовувався для надання послуг з перевезення пасажирів по маршруту № 9, сполученням Муроване-Автовокзал транспортним засобом марки Електрон А18301 д.н.з НОМЕР_1 , без засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора чи захисної маски, чим порушив вимоги постанови КМ України № 641 від 22.06.2020 року із змінами внесеними у постанові КМ України від 12.08.2020 року № 712, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні вказаного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП заперечив, вказав, що він перебував у захисній масці, однак опустив її на підборіддя на декілька секунд, щоб витерти обличчя. Просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 1 Закону України «Про захистнаселення відінфекційних хвороб»№1645-ІІІвід 06квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

У відповідності до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Статтеюст. 44-3 КУпАП, передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених «Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція ст.44-3КУпАП є бланкетною, а тому при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності за цією статтею потрібно звертатися до конкретних правил і норм, які регулюють відносини боротьби з інфекційними хворобами.

Постановою КМУ № 641 від 22.07.2020 р. Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 передбачено ряд обмежень у зв`язку із встановленням карантину.

Також дослідивши в судовому засіданні відеозапис долучений до матеріалів адміністративної справи суд прийшов до переконання що дане відео є неналежним доказом, оскільки з даного відеозапису неможливо встановити, що водій перебував без засобів індивідуального захисту.

Згідно статті 7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245КУпАП визначені завдання провадження у справах про адміністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції (п.55рішення у справі "Гурепко проти України"; п.21 рішення у справі "Надточій проти України").

Із змісту ст.256 КУпАП вбачається, що у протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначається час, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. «а» ч. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Отже, виходячи з вимог Конвенції, практики Європейського суду та положень КУпАП, формулювання неконкретного обвинувачення в адміністративній справі розглядається, як порушення вимог Конвенції. Нечітке, незрозуміле обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення є порушенням права особи на захист.

Крім того, судом встановлено, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 поліцейським УПП у Львівській області, в порушення вимог ст.ст. 251,255 КУпАП, не зібрано доказів, які б підтверджували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. Зокрема, до матеріалів справи не додано жодного доказу його вчинення, а саме: пояснень свідків, а відеозапис долучений до матеріалів справи не підтверджує факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Отже, належних та допустимих доказів, які б засвідчували обставини щодо вчиненого адміністративного правопорушення, вказані у протоколі про адмінправопрушення не надано, що свідчить про недоведеність вини ОСОБА_1 та відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченогост.44-3 КУпАП.

Відтак, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247,283-285 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяІ. І. Мельничук