Справа № 567/1623/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Венгерчук А.О., за участю захисника Процика В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , працюючої прибиральницею в НУ "Острозька академія", паспорт серії НОМЕР_1 виданий 20.08.2008 Острозьким МВ УМВС України в Рівненській області

за ч.1 ст.1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення

(відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України ОСОБА_1 роз`яснені)

встановила

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №755253 від 29.11.2021 ОСОБА_1 ставиться в провину вчинення домашнього насильства при наступних обставинах: 29.11.2021 о 17:15 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство відносно своєї свекрухи ОСОБА_2 , виражалась в її адресу нецензурними словами та погрожувала фізичною розправою.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась. ОСОБА_1 скористалася правом на отримання правової допомоги та правом викласти свої доводи або письмові заперечення та надати свої докази на спростування обставин правопорушення, вчинення якого ставиться їй у провину.

В поданих на адресу суду письмових поясненнях ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнала. Пояснила, що її чоловік ОСОБА_3 неодноразово вчиняв відносно неї домашнє насильство за що був притягнутий до адміністративної та кримінальної відповідальності. На початку листопада вона змушена була змінити місце свого проживання. Зазначила, що у день та час, вказані у складеному відносно неї протоколі, вона прийшла до будинку, що по АДРЕСА_1 , де проживають її старші діти, та між нею і її свекрухою виник конфлікт, пов`язаний з тим, що чоловік та свекруха не дозволяють дітям спілкуватись із нею по телефону. Пояснила, що будь-яких образ чи погроз на адресу свекрухи не висловлювала, натомість ОСОБА_2 почала її ображати та нецензурно лаятись. Вважає обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення такими, що не відповідають дійсності. Вказала, що у день та час, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення жодних дій, які могли б завдати шкоди психічному здоров`ю її свекрухи вона не вчиняла та просить справу провадженням закрити.

Захисник Процик В.В. в судовому засіданні вважає, що справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що вина ОСОБА_1 в судовому засіданні не доведена, оскільки протокол про адміністративне правопорушення містить ряд недоліків, а матеріали справи не містять достатньо доказів наявності її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, виходжу з наступного.

Відповідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачено діяння за вчинення яких встановлена адміністративна відповідальність, а саме за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, вчинені особою за одне з вище перелічених порушень.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що психологічне насильство в частині висловлювання словесних образ, нецензурної лайки буде мати місце тоді, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З огляду на наведене, сам лише факт висловлювання, зокрема, нецензурною лайкою не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст.173-2 КУпАП та ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

На підтвердження обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення від 29.11.2021, надано письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до яких вони зазначили, що ОСОБА_1 висловлювалася на адресу ОСОБА_2 нецензурними словами та погрожувала фізичною розправою.

Оцінюючи вищевказані письмові пояснення як доказ з точки зору належності та допустимості, суд не приймає їх до уваги, оскільки останні не були підтверджені в судовому засіданні та не містять повного викладу обставин події.

Водночас, крім письмових пояснень учасників справи, які є суперечливими, інших доказів фактичних обставин адміністративного правопорушення, в матеріалах справи не міститься.

Таким чином, із зібраних матеріалів справи, які передано на розгляд до суду, встановлено, що такі матеріали справи не містять достовірних та беззаперечних доказів провини ОСОБА_1 та здійснення нею впливу на психічний чи фізичний стан здоров`я потерпілої та, що від цих дій була завдана чи могла бути завдана шкода її фізичному чи психічному здоров`ю.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що єдиними фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку суд може встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 є протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №755253.

За таких умов, суд вважає, що використання як джерела доказу протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 для встановлення її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП за наявності заперечень ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення є недостатнім.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v.Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Виходячи з наведеного, за відсутності достатніх доказів, які б беззаперечно та безсумнівно свідчили про факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП, приходжу до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 24, 221, 247, 276, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення

постановила:

провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.