ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3164/20

09 березня 2021 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Левчук В.В.

розглянувши матеріали, що надійшли від Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, посвідчення водія НОМЕР_1 від 13.04.2019, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2020 року о 19:20 год. у м.Костопіль по вул.Руданського відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поліцейським Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області складено протокол серії ДПР18 №094639 про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що 10 грудня 2020 року о 19 год. 00 хв. у м.Костопіль по вул.Руданського ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп?яніння, огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер 6810 в присутності двох свідків, що підтверджується тестом №3095 від 10.12.2020 з результатом 0,37% проміле, чим порушив вимоги п.2.9«а» Правил дорожнього руху України. Такі дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину заперечив, подав письмові пояснення, які зводяться до порушення працівниками поліції порядку оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Больбіна С.С. заперечила щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та пояснила, що поліцейськими не дотримано порядок оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, протокол має ряд недоліків, поліцейськими не надано доказів вчинення останнім правопорушення.

Разом з тим, в подальшому ОСОБА_1 визнав себе винним у вчиненні правопорушення, щиро покаявся, пояснив, що дійсно напередодні ввечері вживав спиртні напої з друзями, а на наступний день 10.12.2020 мав потребу їхати до м.Костопіль і сів за кермо. Коли його було зупинено працівниками поліції то дійсно пройшов на місці зупинки огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння. Просив не застосовувати суворе стягнення, врахувати його майновий стан, наявність захворювання, а також той факт, що він з дружиною чекає народження і сім`ї кошти.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , повно, всебічно та об`єктивно дослідивши протокол та матеріали, додані до протоколу, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так судом встановлено, що 10 грудня 2020 року о 19 год. 00 хв. у м.Костопіль по вул.Руданського ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп?яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6810 в присутності двох свідків, що підтверджується тестом №3095 від 10.12.2020 з результатом 0,37% проміле, чим порушив вимоги п.2.9«а» Правил дорожнього руху України.

Вказане підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №094639 від 10.12.2020 року, тестом №3095 від 10.12.2020 з результатом огляду 0,37% проміле.

Відповідно до вимог п.2.9«а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відтак, суд дійшов переконливого висновку про те, що вина ОСОБА_1 в порушенні вимог пункту 2.9«а» Правил дорожнього руху України, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Разом з тим суд враховує, що ОСОБА_1 щиро розкаявся у вчиненому та запевним, що більше не вчинятиме правопорушень. Суд також враховує стан здоров`я останнього та його майновий стан, ненастання тяжких наслідків, відсутність обтяжуючих обставин, особу правопорушника, а також той факт, що газоаналізатор Alcotest Drager 6810 має похибку вимірювання в діапазоні 0,00-0,84% проміле ± 0,04%.

Вказані обставини свідчать про те, що вочевидь в силу свого матеріального становища ОСОБА_1 не матиме змоги сплати штраф, визначений санкцією ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд також враховує, що відповідно до ст.23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.33 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.34 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однією з обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнається щире розкаяння винного.

Аналіз вказаних статей Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить про те, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Однак, при розгляді справ про адміністративні правопорушення відсутній визначений Законом механізм, який би дозволяв накладати стягнення за вчинені адміністративні правопорушення нижче визначеної санкцією відповідної статті Кодексу або замінювати стягнення на інше.

Проте, за фактично аналогічних умов, а саме за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу (ч.1 ст.69 КК України).

Тобто, законодавець надав суду можливість призначати менше покарання навіть за вчинений злочин за наявності окремих обставин, а за вчинення адміністративного правопорушення такого механізму не перебачив.

Тому, накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 10200 грн. на особу з яка не має доходів і сім`я якої перебуває в скрутному матеріальному становищі вочевидь не сприятиме її вихованню та виправленню, а позбавлення права керування призведе до втрати такою особою можливості отримувати дохід та призведе до того, що несплачений вчасно штраф буде звернутий до примусового виконання у подвійному розмірі. Таке покарання виглядає не просто надмірним, а явно несправедливо тяжким у відношенні ОСОБА_1 з огляду на його майновий стан.

Згідно приписів статей 1, 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Так, згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

У рішенні від № 15-рп/2004 від 2 листопада 2004 року у справі про призначення судом більш м`якого покарання Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч.1 ст.69 КК України в частині, яка унеможливлює призначення особам, які вчинили злочини невеликої тяжкості, більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При цьому, Конституційний Суд України зазначив, що встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності».

Більше того, відповідно до статті 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Отже, враховуючи викладене та обставини справи, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ст.284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.22, 183-1, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та з урахуванням ст.22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Костопільський районний суд Рівненської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

СуддяВ. В. Левчук