П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" грудня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши справу, що надійшла з Управління патрульної поліції у м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм у ТОВ «Авен-Єзєр», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП № 286375, ОСОБА_1 , 09 листопада 2021 року, о 16 годині 10 хвилин, у м. Києві, по вул. Алма-Атинська, 64, керував автобусом «Атаман А-09Н6», д/н НОМЕР_1 , який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів за маршрутом № 555, без відповідних дозвільних документів, а саме, без відповідного діючого договору на перевезення, діючого паспорту, схеми маршруту руху, чим порушив Закон України «Про автомобільний транспорт». Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину не визнав, заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Клопотання мотивував тим, що відповідно до наказу ПП «Авен-Єзєр», він є водієм автобусу «Атаман», д.н. НОМЕР_1 . 09 листопада 2021 року ним виковувався рейс за маршрутом № 555, під час якого, він був зупинений працівниками УПП у м. Києві. На вимогу працівників патрульної поліції він надав документи, що мають бути у водія, відповідно до п. 2.1. ПДР України, затверджених ПКМУ № 1306 від 10.10.2001 року. Натомість, працівники УПП у м. Києві почали вимагати від нього договір про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загальною користування у м. Києві, укладений між його роботодавцем ПП «Авен-Єзєр» та Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу КМДА. Далі, він пояснив, що не повинен мати копію цього договору, оскільки це суперечить ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п. 2.1 ПДР України. Таким чином, водій автобусу, що перебуває у трудових відносинах з транспортним підприємством не зобов`язаний мати вказаний договір під час перевезення пасажирів і він зберігається у підприємстві. Також, пояснив, що строк дії договору на перевезення пасажирів було продовжено ще у 2020 року на п`ять років. Таким чином, всі відповідні дозвільні документи, про які йде мова у протоколі про адміністративне правопорушення, були наявні та чинні. Зокрема, на підтвердження своїх пояснень, надав для долучення до матеріалів справи письмові докази.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП № 286375, ОСОБА_1 , 09 листопада 2021 року, о 16 годині 10 хвилин, у м. Києві, по вул. Алма-Атинська, 64, керував автобусом «Атаман А-09Н6», д/н НОМЕР_1 , який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів за маршрутом № 555, без відповідних дозвільних документів, а саме, без відповідного діючого договору на перевезення, діючого паспорту, схеми маршруту руху, чим порушив Закон України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до наказу ПП «Авен-Єзєр» № 197 від 30.08.2019 року, затвердженого наказом Держкомстату України від 05.12.2008 року № 489, ОСОБА_1 02.09.2019 року прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів, категорії «Д» та як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_1 , за ним був закріплений автобусом «Атаман А-09Н6», д/н НОМЕР_1 . 09 листопада 2021 року ним виковувався рейс за маршрутом № 555, під час якого, він був зупинений працівниками УПП у м. Києві та на вимогу яких, він надав документи, що мають бути у водія відповідно до п. 2.1. ПДР України, затверджених ПКМУ № 1306 від 10.10.2001 року. Натомість, працівники УПП у м. Києві почали вимагати від нього договір про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загальною користування у м. Києві, укладений між його роботодавцем ПП «Авен-Єзєр» та Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу КМДА. Далі, він пояснив, що не повинен мати копію цього договору, оскільки це суперечить ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п. 2.1 ПДР України. Таким чином, водій автобусу, що перебуває у трудових відносинах з транспортним підприємством не зобов`язаний мати вказаний договір під час перевезення пасажирів і він зберігається у підприємстві.

Як вбачається з наказу Департаменту транспортної інфраструктури № Н-430 від 15.10.2020 року, було продовжено строк дії договору про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва від 28.01.2020 року № 04 на п`ять років.

Таким чином, у судовому засіданні ОСОБА_1 надано послідовні та логічні пояснення, а також, письмові докази, які спростовують обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи надані докази в їх сукупності, є підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, адже, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, то в даному випадку, дослідивши матеріали справи, вивчивши наявні докази в їх сукупності, необхідно провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 164, 245, 247, 251-252, 256, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: