ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Антонюк М.С., за участю секретаря Тарасенка В.В., особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, працюючого менеджером компанії «ФАЙНЕНС ІН МОУШЕН ГМБХ», одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП

У С Т А Н О В И Л А:

02 жовтня 2021 року о 14 годині 58 хвилин, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві на вул. Шулявській, 10/12, не дотримався бокового інтервалу, що призвело до наїзду на припаркований праворуч по ходу руху автомобіль марки «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п.п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів, тобто вчинив адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 213595 від 15 листопада 2021 року, зазначено, що ОСОБА_1 02 жовтня 2021 року о 14 годині 58 хвилин, керуючи автомобілем марки «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві на вул. Шулявській, 10/12, будучи причетним до ДТП місце пригоди залишив.

Вказані дії кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, за ст. 122-4 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав та пояснив, що не пам`ятає такого зіткнення автомобілів, при цьому вказав, що якщо воно і мало місце, то він цього не відчув. Заперечував, що він умисно покинув місце ДТП.

Суд, вислухавши пояснення водія ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Пункт 13.3 Правил дорожнього руху передбачає, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно пункту 13.3 Правил дорожнього руху, під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримуватися безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Відповідно до вимог п. 2.10А Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суд зазначає наступне.

Не дивлячись на невизнання вини ОСОБА_1 , винуватість останнього у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується матеріалами справи у їх сукупності.

Так, згідно даних, які містяться у протоколі серії ААД № 213596 від 15 листопада 2021 року, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві на вул. Шулявській, 10/12, не дотримався бокового інтервалу, що призвело до наїзду на припаркований праворуч по ходу руху автомобіль марки «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Також, суддею приймаються до уваги дані, які мітяться у схемі ДТП та протоколі огляду транспортного засобу, а також інші матеріали справи у їх сукупності, які підтверджують обставини, викладені у протоколі серії ААД № 213596 від 15 листопада 2021 року про адміністративне правопорушення.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суду не надано.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена у повному обсязі.

Стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Стаття 122-4 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно з вимогами п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Відповідно до вимог КУпАП, одним із завдань провадження у адміністративних справах є забезпечення судами своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, передбачених ст. ст. 247 і 280 КУпАП, звертаючи особливу увагу на з`ясування таких питань: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП; чи є особа винною у його вчиненні; чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.

Згідно з вимогами ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1 він не мав умислу залишати місце дорожньо-транспортної пригоди, оскільки не відчув зіткнення та був впевненим у відсутності факту ДТП. Жодних доказів того, що ОСОБА_1 свідомо залишив місце ДТП до матеріалів справи не долучено, невстановлені такі обставини і в ході судового розгляду. При цьому, суд враховує обставини ДТП, незначний удар, який об`єктивно міг бути непоміченим водієм ОСОБА_1 , та обставина, що після ДТП ніхто до нього не звертався, незначні пошкодження лакофарбового покриття заднього бампера транспортного засобу потерпілого.

Разом з тим, суд не бере до уваги письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , які долучені до матеріалів справи про те, що водій автомобіля марки «Ford» помітив ДТП, але з місця пригоди поїхав, оскільки такі пояснення суперечать іншим об`єктивним доказам, які досліджені судом, зокрема даним відеозапису, де зафіксовано рух автомобіля марки «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 під час ДТП.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, а також те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП характеризується лише прямим умислом та не може бути вчинено з необережності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення

При визначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП суд, керуючись вимогами ст. ст. 33-35 КУпАП, дійшов висновку, що достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ст. 124 КУпАП, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

У порядку, визначеному ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» вважаю за необхідне стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 36, 401, 122-4, 124, 283-285, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп., на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

У разі несплати правопорушником штрафу в вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Шевченківського

районного суду міста Києва М.С. Антонюк