Справа № 168/65/21
Провадження № 3/168/47/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року смт Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області

головуючий суддя Назарук О.В.,

з участю секретаря судового засідання Таксюк О.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Відділу поліцейської діяльності №1 (смт Стара Вижівка) Ковельського РУП ГУНП України у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності не притягався,

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Судом при розгляді справи встановлено та підтверджується письмовими матеріалами, що ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 10 листопада 2020 року о 14 год. 00 хв., за адресою свого проживання в АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини гр. ОСОБА_2 , що виражалось у висловлюванні на її адресу нецензурною лайкою та різними образливими словами, погрозах фізичної розправи, чим могла бути завдана психологічна шкода її здоров`ю.

Відповідальність за вказані дії, передбачена частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні пояснив, що це була звичайна домашня сварка, й ніхто нікому тілесних ушкоджень не завдавав, та не ображав.

Розглянувши справу у відповідності до вимог статей 245-246, 249, 252 КУпАП, суддя вважає, що зібрані у справі докази не дають підстав зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, виходячи з такого.

Дослідивши документи, додані до складеного стосовно ОСОБА_1 протоколу серії ГП №155323 від 10 листопада 2020 року, рапорт поліцейського Старовижівського відділення поліції Ратнівського відділу поліції ГУНП у Волинській області, протокол прийняття заяви від 10 листопада 2020 року та письмові пояснення ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що такі докази не підтверджують причетності ОСОБА_1 до вчинення протиправних дій, зазначених в складеному стосовно нього протоколі про адміністративне правопорушення і не спростовують заперечень ОСОБА_1 , заявлених суду.

Інших достовірних доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 було допущено порушення частини 1 статті 173-2 КУпАП, матеріали справи не містять і під час судового розгляду справи, таких не здобуто.

Диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 173-2 КУпАП є настання певних наслідків від вчинення винною особою дій фізичного, психологічного чи економічного характеру по відношенню до потерпілої, а саме завдання чи ймовірна можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю особи, відносно якої вчинені такі дії.

Як вбачається з матеріалів справи, словесний конфлікт був двостороннім, що підтверджується поясненнями цих осіб.

Крім цього, будь-яких доказів того, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на застосування фізичного чи іншого насильства, у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до положення частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з врахуванням практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП, необхідно виходити з того, що як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофеєва проти Росії» від 30 травня 2013 року (заява № 36673/04). Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист.

Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно із статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За обставин викладених вище, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості не підтверджуються доказами у справі та не можна вважати доведеними, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні статті 251 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.245, 247 ч.1 п.1, 280, 283, 284 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 173-2 КУпАП, закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанову можна оскаржити до Волинського апеляційного суду через Старовижівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Назарук