Справа № 359/7450/21
Провадження № 3/359/3538/2021
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Кабанячий Ю. В., розглянувши за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Сацика Р. В., адміністративний матеріал, що надійшов від Батальйону патрульної поліції у місті Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_1 за ч. 1 ст. 130 , ст. 185 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №520747, 08.08.2021 року о 01 год. 05 хв. в м. Бориспіль по вул. Бежівка, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, автомобілем марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння кінцівок пальців рук, почервоніння обличчя) від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та проведення такого огляду у мед закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Того ж дня, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА №162218, відповідно до якого 08.08.2021 року о 01 годині 54 хвилини за адресою Київська область м. Бориспіль, вул. Бежівка, 1, гр. ОСОБА_1 перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння раптово вийшов на проїжджу частину, заблокував рух службового ТЗ Шкода Рапід, д. н. з. НОМЕР_3 , на неодноразову вимогу поліцейського припинити правопорушення не реагував, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

У судовому засіданні представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвокат Сацик Р. В., в своїх поясненнях повідомив, що обставини викладені у протоколах про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності. Працівниками поліції було складено протокол на особу, яка не була водієм, функцій керування транспортним засобом не виконувала. Стосовно протоколу серії АА № 162218 то відповідних вимог від поліцейських ОСОБА_1 не отримував, одразу після того, як перед ним зупинився службовий автомобіль, поліцейські вийшли та застосували до нього силу, хоча потреби в тому не було.

Свідок ОСОБА_2 допитана в судовому засіданні, пояснила, що дійсно в той час та день була на місці події, оскільки перебуваючи за кермом автомобіля, що належить ОСОБА_1 , привезла його за адресою вул. Бежівка, 1 в місті Бориспіль, та припаркувала авто. Лише після цього до них під`їхав автомобіль працівників поліції, котрі запитали чий це автомобіль. Отримавши відповідь ОСОБА_1 про те, що авто належить йому, почали грубо вимагати документи у нього, проте останній відмовився надавати їх у випадку, якщо йому не буде вказана законна підстава для такого витребування. Незаконні дії працівників поліції продовжувались, тому ОСОБА_1 спробував викликати інший екіпаж поліції, проте не зміг додзвонитись. На його прохання, свідок пробувала набрати поліцію, проте слухавки ніхто не брав, тому ОСОБА_1 попросив її поїхати до районного управління поліції та повідомити їх про події, що відбуваються. Тим часом, працівники поліції заблокували автомобіль, за кермом якого перебувала свідок, та почали створювати видимість ніби на них здійснено наїзд.

Заслухавши пояснення адвоката Сацика Р. В., ознайомившись з матеріалами про адміністративне правопорушення та допитавши свідків, встановлено, що вина ОСОБА_3 не знайшла свого підтвердження, а склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, законом передбачено, що суб`єктом в даному випадку є спеціальна особа, а саме особа, яка керує транспортним засобом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 N 14 керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП ( 80731-10 ) не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. Абзац четвертий пункту 27 із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 18 ( v0018700-08 ) від 19.12.2008 ».

Судом встановлено, що на відеозаписах, які долучені до матеріалів адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 перебував з правого пасажирського боку від автомобіля, неодноразово повідомляв працівників патрульної поліції, що не був водієм даного транспортного засобу та не керував автомобілем. Доказів, які б спростовували твердження ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Таким чином, відсутній суб`єкт правопорушення особа, яка керує транспортним засобом, вимоги поліцейських про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, пред`явлені до пасажира, не є законними, адже не передбачені Правилами дорожнього руху та іншими нормативно-правовими актами.

Щодо пояснень свідків, то суд зазначає наступне. В своїх поясненнях свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стверджують, що були присутні на місці події в якості свідків при оформленні адміністративних матеріалів за ст. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 .. В їх присутності водій категорично відмовився від проходження огляду. При цьому вказані свідки відсутні в момент зупинки транспортного засобу, а тому не можуть стверджувати, хто саме був за кермом автомобіля.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 повідомила, що в той день та час перебувала на місці складення протоколу, перебувала за кермом автомобіля «Volkswagen Passat», виконувала функції водія, а ОСОБА_1 в той день та час за кермо автомобіля не сідав та не керував ним. Присутність свідка на місці події та виконання нею функцій водія підтверджується також відеозаписами.

Відносно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА 162218 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 185 КУпАП злісна непокора законному розпорядженню або вимозі працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у злісній непокорі, тобто відмові виконати законне розпорядження або вимогу працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчиненні таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку (формальний склад).

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що працівники поліції пред`явили законні вимоги або розпорядження до ОСОБА_1 , а той, в свою чергу відмовився їх виконати.

Таким чином, вимоги працівника міліції та розпорядження - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути озвучені особі та законодавчо обґрунтовані.

З доданого захисником відеозапису, зробленого особою, що притягається до відповідальності, на особистий мобільний телефон, можна встановити упереджене ставлення працівників поліції до ОСОБА_1 та водія ОСОБА_2 . Зі змісту відеозапису вбачається, що працівники поліції навіть симулювали наїзд на них, хоча контакту між автомобілем та працівником поліції не було.

При цьому з іншого відеозапису вбачається, що одразу після того, як ОСОБА_1 опинився перед службовим автомобілем, працівники поліцій вийшли з службового автомобіля та застосували силу до нього. При цьому відсутні будь-які докази того, що поліцейськими висловлювались вимоги до ОСОБА_1 , а останній ігнорував їх.

Суд звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії АА №162218, не зазначено свідків, інші належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення в матеріалах справи відсутні.

Отже, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 185 КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кіно зйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних ; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Європейський Суд з прав людини у справі «Аллене де Рібермом проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою від обов`язків не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення , а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції від 23.09.1998 року», з яких вбачається, що визнав кримінально правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі : знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї ; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП не може бути почато, а почате підлягає закриттю в тому разі якщо, відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене та зазначені норми Закону, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та ст. 185 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. 185, ст.130 ч. 1 та п.1 ст. 247 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, ст. 185 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя : Ю. В. Кабанячий

Постанова суду набрала законної сили ___________________.