Справа № 163/757/21 Провадження №33/802/609/21 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ст.471 МК України Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2021 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Хомич О.В., представника митниці Пікалюка М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 01 липня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , директора польської компанії, закордонний паспорт НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1700 грн.

Вилучені за протоколом про порушення митних правил №0129/20500/21 8480 Євро та 1300 доларів США, - повернуто

ОСОБА_4 ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 454 грн. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 23 березня 2021 року прямуючи з України в Республіку Польща через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби в якості водія автомобіля марки "Мерседес-Бец", номерний знак НОМЕР_2 , порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи понад встановлену ст.8 Закону України "Про валюту та валютні цінності" норму до вивезення за межі України 8430 Євро та 1300 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 315 319 грн. 34 коп., чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Волинська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та постановити нове, яким визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України та накласти стягнення в межах санкції цієї норми Закону, тобто із застосуванням конфіскації вилученої валюти. Зазначає про те, що відповідно до чинного законодавства, валюта не може бути повернута ОСОБА_5 , а конфіскована, оскільки він вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України, і його винність повністю доводиться матеріалами справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши представника митного органу Пікалюка М.С., який скаргу підтримав з підстав викладених у ній, захисника ОСОБА_1 - адвоката Хомич О.В., яка просила апеляцію залишити без задоволення через її безпідставність, а судове рішення, - без змін як цілком обґрунтоване та законне, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Постанова судді Любомльського районного суду Волинської області від 01.07.2021 року в частині факту вчинення правопорушення, передбаченого ст.471 МК України ніким не оскаржується, а тому в силу ч.7 ст.294 КУпАП перегляду в апеляційному порядку в цій частині не підлягає.

Разом з тим, Волинська митниця Держмитслужби вказує про незаконність судового рішення в частині накладення стягнення, а саме того, що стосується повернення валюти.

З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при прийнятті судового рішення в повній мірі дотримані не були.

Із диспозиції ст.471 МК України вбачається, що відповідальність за цією нормою закону настає у випадку порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Санкція зазначеної норми за своєю правовою конструкцією є абсолютно визначеною. В даному випадку конфіскація є обов`язковим додатковим видом стягнення при переміщенні через митний кордон України товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.

Згідно визначення, наведеного в п.57 ч.1 ст.4 МК України, товари це будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередач.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.8 Закону України "Про валюту і валютні операції" транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок транскордонного переміщення валютних цінностей суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами визначається Національним банком України з урахуванням норм частини першої цієї статті.

Аналогічна норма закріплена в п.6 Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженого постановою Правління НБУ №3 від 02.01.2019 року, де передбачено, що фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Разом з тим, положеннями ч.3 ст.197 МК України, яка встановлює, що обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися НБУ. В даному випадку держава в особі законодавчого органу закріпила це положення ще й шляхом прийняття відповідного Закону "Про валюту і валютні операції".

Таким чином, законодавством України встановлено обмеження на переміщення через митний кордон України готівки в сумі понад 10 000 євро (в еквіваленті).

Цілком зрозумілим є те, що обравши в зоні митного контролю смугу руху «зелений коридор», особа здійснює заяву, що переміщувані нею товари через митний кордон України не підлягають письмовому декларуванню, тобто переміщує, зокрема готівку, сума якої не перевищує встановлену ч.1 ст.8 Закону України "Про валюту і валютні операції" межу 10 000 євро.

Оскільки законодавство України встановлює обмеження на переміщення через митний кордон України валютних цінностей в сумі, яка перевищує 10 000 євро, то до особи, яка притягається до відповідальності за порушення митних правил, за санкцією ст.471 МК України повинно бути застосовано окрім штрафу, як основний вид стягнення ще й конфіскація безпосереднього предмету правопорушення, як обов`язковий додатковий вид стягнення.

Таким чином, оскільки санкція ст.471 МК України за своєю конструкцією не передбачає альтернативи, так як є абсолютно визначеною і щодо основного виду стягнення і щодо додаткового, то апеляційний суд приходить до переконання, що висновки місцевого суду про не призначення ОСОБА_1 ( ОСОБА_6 ) додаткового стягнення у виді конфіскації товарів не задекларованої валюти є хибними, у зв`язку з чим оскаржувана постанова судді в частині накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню з прийняттям апеляційним судом нового судового рішення.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Водночас щодо конфіскації вилученого майна та аналізуючи обставини справи в контексті конвенційних положень щодо втручання в право власності з метою встановлення справедливого балансу між конфліктуючими інтересами, апеляційний суд зазначає наступне.

Пунктом 2 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначено, що Конвенція жодним чином не обмежує право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У пункті 33 рішення ЄСПЛ у справі «Ісмаїлов проти Росії» визначено, що загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

Наведені положення норм міжнародного права співвідносяться з нормами національного законодавства України щодо регуляторного механізму держави, який реалізується шляхом встановлення державою обмежень щодо здійснення права на власність шляхом конфіскації заборонених та обмежених товарів.

Таким чином, апеляційний суд з урахуванням доведеності вини особи, приходить до висновку про застосування щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_6 ) за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. штрафу з конфіскацією безпосереднього предмету правопорушення.

При цьому, слід зазначити, що доводи захисника про те, що фізичній особі-нерезиденту, яким і є ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ), не встановлено жодного обов`язку для надання документів щодо підтвердження походження валюти у зв`язку з чим у нього не може бути конфіскована тимчасово вилучена валюта, на увагу суду не заслуговують, оскільки чинним законодавством України встановлено обмеження на переміщення валюти через митний кордон України в сумі, що перевищує 10 000 євро без її письмового декларування, що як встановлено судом, зроблено не було.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 284, 294 КУпАП, ст.528 МК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби задовольнити.

Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 01 липня 2021 року в частині накладення адміністративного стягнення скасувати та в цій частині прийняти нову постанову, якою накласти на ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. штрафу з конфіскацією в дохід держави 8480 (вісім тисяч чотириста вісімдесят) євро, та 1300 (одна тисяча триста) доларів США, що за офіційним курсом НБУ, станом на момент вчинення адміністративного правопорушення, в загальній сумі становило 315 319 (триста п`ятнадцять тисяч триста дев`ятнадцять) грн. 34 коп.

В решті постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 01 липня 2021 року щодо ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк