Справа № 439/2097/21
Провадження № 3/439/876/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНІСТРАТИВНЕ ПРАВОПОРУШЕННЯ

28 грудня 2021 року м. Броди

Суддя Бродівського районного суду Львівської області Петейчук Б.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя: АДРЕСА_1 , працює директором Паликоровівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів з дошкільним підрозділом Підкамінської селищної ради Львівської області,

за частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , будучи посадовою особою директором Паликоровівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів з дошкільним підрозділом Підкамінської селищної ради Львівської області, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення № ЛВ12325/401АВ/П/ПТ від 22 жовтня 2021 року, не забезпечив ознайомлення працівників із правилами внутрішнього трудового розпорядку на 2020-2021 навчальний рік, чим допустив порушення вимог статті 29 Кодексу законів про працю України. Також ОСОБА_1 , допустив відсутність розділу «призначення і переведення» у типовій картці форми П-2, внаслідок чого під час призначення, переведення та звільнення, працівники не ознайомлені під розписку про відповідний запис до трудової книжки, чим не забезпечив дотримання вимог абзацу 1 пункту 2.5 Інструкції про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників за № 58 від 29 липня 1993 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110. Окрім цього ОСОБА_1 , 11 серпня 2021 року видав наказ за № 21-к від 11 серпня 2021 року, яким звільнив ОСОБА_2 , дія трудового договору якої продовжена на невизначений строк, у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору, чим допустив порушення статті 39-1 Кодексу законів про працю України.

ОСОБА_1 під час судового засідання вину визнав частково. Пояснив, що порушення вимог статті 29 Кодексу законів про працю України відбулося у період 2020 року. Тому на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення по суті вийшов строк, протягом якого на особу можна накласти адміністративне стягнення. Окрім цього зазначив, що порушення вимог статті 39-1 Кодексу законів про працю України в його діях відсутні. Оскільки 01 липня 2020 року ОСОБА_2 прийнята на посаду вчителя математики на умовах строкового трудового договору (контракту) строком на один рік. У подальшому, у період починаючи із 14 червня 2021 року по 10 серпня 2021 року, ОСОБА_2 перебувала у відпустці (наказ № 11-к від 25 травня 2021 року). Відтак внаслідок перебування у відпустці ОСОБА_2 , роботодавець на момент закінчення строкового трудового договору (липень 2021 року), був законодавчо позбавлений права звільнити останню у зв`язку із закінченням строку трудового договору. Тому у перший робочий день після відпустки, а саме: 11 серпня 2021 року її звільнено у зв`язку із закінченням строку дії строкового трудового договору. Водночас визнає свою вину у недотриманні абзацу 1 пункту 2.5 Інструкції про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників за № 58 від 29 липня 1993 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення № ЛВ12325/401АВ/П/ПТ від 22 жовтня 2021 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; Акт за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці № ЛВ12325/401АВ від 22 жовтня 2021 року.

Проаналізувавши докази у справі, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд приходить до наступного висновку.

За змістом статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Диспозиція частини 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення є бланкетною, тому вимагає обов`язкового наведення конкретного нормативно правового акту, який визначає форму дозволеної або забороненої поведінки суб`єкта, що вчиняє діяння.

Як наслідок, недотримання імперативних положень таких нормативно правових актів, становить склад відповідного адміністративного правопорушення, яким у даному випадку виступає стаття 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення № ЛВ12325/401АВ/П/ПТ від 22 жовтня 2021 року зазначаються норми статті 29 та 39-1 Кодексу законів про працю України, а також норма абзацу 1 пункту 2.5 Інструкції про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників за № 58 від 29 липня 1993 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, вимоги якого своїми діями не виконав ОСОБА_3 .

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення № ЛВ12325/401АВ/П/ПТ від 22 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою директором Паликоровівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів з дошкільним підрозділом Підкамінської селищної ради Львівської області, не забезпечив ознайомлення працівників із правилами внутрішнього трудового розпорядку на 2020-2021 навчальний рік, чим допустив порушення вимог статті 29 Кодексу законів про працю України.

Проте за нормативними вимогами статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій-п`ятій цієї статті.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

За таких обставин суддею встановлено, що триваюче правопорушення завершилося 31 травня 2021 року (термін закінчення 2020-2021 навчального року). Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративне правопорушення складений 22 жовтня 2021 року та скерований до суду 30 листопада 2021 року. Фактично вже 31 серпня 2021 року сплинув тримісячний строк, передбачений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протягом якого на особу можна накласти адміністративне стягнення.

У такому випадку, станом на 28 грудня 2021 року, суд позбавлений можливості розглядати справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у частині порушення нормативних вимог статті 29 Кодексу законів про працю України, поза межами строку, передбаченого статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Окрім цього як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення № ЛВ12325/401АВ/П/ПТ від 22 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою директором Паликоровівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів з дошкільним підрозділом Підкамінської селищної ради Львівської області, 11 серпня 2021 року видав наказ за № 21-к від 11 серпня 2021 року, яким звільнив ОСОБА_2 , дія трудового договору якої продовжена на невизначений строк, у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору, чим допустив порушення статті 39-1 Кодексу законів про працю України.

За правилами статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Водночас із особистих пояснень ОСОБА_1 , які отримані під час судового засідання, вбачається, що останній забезпечив належну процедуру, передбачену Кодексом законів про працю України щодо звільнення ОСОБА_2 у зв`язку із закінченням строкового трудового договору.

Такі пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, прямо суперечать обставинам справи, зазначеним у протоколі адміністративне правопорушення № ЛВ12325/401АВ/П/ПТ від 22 жовтня 2021 року. Суду не надано жодних інших доказів, які б підтверджували факт того, що ОСОБА_1 допустив порушення вимог норми статті 39-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Покази ОСОБА_1 будь-якими іншими доказами у справі не спростовуються.

Враховуючи наведене, перед суддею не було доведено належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами винуватість ОСОБА_1 у частині порушення вимог норми статті 39-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення № ЛВ12325/401АВ/П/ПТ від 22 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою директором Паликоровівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів з дошкільним підрозділом Підкамінської селищної ради Львівської області, допустив відсутність розділу «призначення і переведення» у типовій картці форми П-2, внаслідок чого під час призначення, переведення та звільнення, працівники не ознайомлені під розписку про відповідний запис до трудової книжки, чим не забезпечив дотримання вимог абзацу 1 пункту 2.5 Інструкції про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників за № 58 від 29 липня 1993 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110.

Вина ОСОБА_1 у частині порушення абзацу 1 пункту 2.5 Інструкції № 58, та відповідно у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративне правопорушення, перед суддею доведена повністю на основі достатніх, достовірних, допустимих та належних доказів. Вина у порушенні таких вимог трудового законодавства також беззаперечно визнається ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення, суддя виходить з таких міркувань.

За нормативними правилами норми статті 22 Кодексу України про адміністративне правопорушення, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За таких обставин суддя приходить до переконання, що у діях ОСОБА_1 формально мітиться склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративне правопорушення (у частині недотримання вимог абзацу 1 пункту 2.5 Інструкції про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників за № 58 від 29 липня 1993 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110). Проте будь-яких негативних наслідків від його дій не настало. Відтак вчинене правопорушення є малозначним. Як наслідок відповідно до вимог статті 22 Кодексу України про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 необхідно звільнити від адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі з оголошенням усного зауваження.

Нормативними приписами частини 2 статті 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що при оголошенні усного зауваження, виноситься постанова про закриття справи.

Виходячи зі змісту норми статті 40-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

Враховуючи, що суддею прийнято рішення про закриття провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 , відсутні підстави для стягнення з нього судового збору.

На підставі викладеного та керуючись статтями 22, 40-1, 41, 287-289 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя,

п о с т а н о в и в :

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, але у зв`язку з малозначністю даного правопорушення, звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Б.М. Петейчук