Березівський районний суд Одеської області
02.03.2021
Справа № 494/11/21
Провадження № 3/494/38/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2021 р. м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення, які надійшли від Березівського відділення поліції Лиманського ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за статтею 122-2 та частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року зі змінами та доповненнями (далі - КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

13.01.2021 року до Березівського районного суду Одеської області від Березівського відділення поліції Лиманського ВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122-2 та частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою суду від 14.01.2021 року вказані справи об`єднанні в одне провадження під спільним номером 494/11/21 (провадження 3/494/38/21) та призначені до розгляду на 21.01.2021 року.

Відповідно до наказу №5-од від 01.03.2021 року про організацією Березівського районного суду Одеської області на час дії карантину ( з подальшими змінами), постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) та відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 12.03.2020 року до 30.04.2021 року на усій території України карантин. Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку.

Згідно протоколу серії ОБ №099200 про адміністративне правопорушення від 06.01.2021 року вбачається, що 06.01.2021 року о 00:05 годині в м. Березівка Одеської області по вул. Парковій ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 21061 д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння , за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст 130 КУпАП.

Згідно протоколу серії ОБ №099210 про адміністративне правопорушення від 06.01.2021 року вбачається, що 06.01.2021 року о 00:05 годині в м. Березівка Одеської області по вул. Парковій ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 21061 д/н НОМЕР_1 , не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, яка надавалася проблисковими маячками та гучною сиреною, за що передбачена відповідальність згідно ст. 122-2 КУпАП.

В судові засідання 21.01.2021 року, 28.01.2021 року та 02.03.2021 року ОСОБА_1 не з`явився.

Разом з тим, ОСОБА_1 20.01.2021 року подав до суду заяву про перенесення розгляду справи у зв`язку з хворобою. Справу відкладено на 28.01.2021 року.

Водночас, 27.01.2021 року надіслано ОСОБА_1 заяву про відкладення розгляду справи з захворюванням.

Справу відкладено на 02.03.2021 року, у зв`язку з перебування судді у щорічній основній відпустці з 01.02.2021 року по 26.02.2021 року.

22.02.2021 року ОСОБА_1 надав до суду довідку про знаходження його на лікарняному в період з 19.01.2021 року по 01.02.2021 рік. Про причини неявки в судове засідання 02.03.2021 року не повідомив.

Більш того, будь-яких заяв або клопотань щодо не визнання своєї вини ОСОБА_1 до суду не надав.

Разом з цим, від його представника ОСОБА_2 02.03.2021 року надійшла заява про здійснення судового засідання за допомогою аудіо та відео фіксації та одночасно про відкладення слухання справи у зв`язку з ознайомленням з матеріалами справи.

Проте, у судове засідання представник позивача та ОСОБА_1 не з`явився.

Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Суд вважає зазначити, що у ОСОБА_1 було достатньо часу для укладення договору з адвокатом та ознайомлення з матеріалами справи, оскільки справа перебуває на розгляді у суду з 13.01.2021 року та останній тричі викликався до суду.

Вперше, повідомлено про розгляд справи ОСОБА_1 15.01.2021 року за допомогою телефону, про що свідчить телефонограма (а.с.12). Окрім цього, згідно довідки останній перебував на лікарняному з 19.01.2021 по 01.02.2021 року, а тому з 02.02.2021 року у нього було достатньо часу для укладення договору з адвокатом та отримання правової допомоги. Однак, останній уклав лише напередодні судового засідання 02.03.2021 року, про що свідчить адвокатський ордер.

Більш того, вказане клопотання про відкладення розгляду справи, суд розцінює як таке, що несе в собі ризик затягування розгляду справи з метою спливу строків оговорених ст. 38 КУпАП.

За таких обстави, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне:

Статтею 245 КУпАП передбачено: «Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.».

Згідно ст. 254 КУпАП «Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності…».

Відповідно до ст. 280 КУпАП «Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи».

Як встановлено вище та підтверджено матеріалами справи, відносно ОСОБА_1 складено протоколи серії ОБ №099200 та серії ОБ №099210 за частиною першою статті 130 КУпАП та статтею 122-2 КУпАП.

Статтею 252 КУпАП передбачено: «Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю».

Суд, дослідивши докази наявні у матеріалах справи, - доходить висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані поліцейськими за ст.122-2 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд враховує, що по справі та у самих протоколах відсутні будь-які зауваження з боку ОСОБА_1 щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та щодо зупинки транспорту засобу на вимогу поліцейського, натомість останній погодився з порушеннями та вказав, що вживав алкогольні напої, про що у відповідних графах власноруч написано особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Більш того, 06.01.2021 року ОСОБА_1 надав письмові пояснення, які підтверджують про факти вчинення вищевказаних адміністративних правопорушень.

Пунктом 27 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено: «Судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом».

Даних щодо неправомірності дій поліцейських під час документування та оформлення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 - судом не встановлено.

За таких обставинах, суд доходить висновку про те, що у справі зібрана достатня кількість достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 122-2 та частиною першою статті 130 КУпАП.

Водночас, суд враховує, що у пункті 76 рішення Європейського суду з прав людини по справі Яременка проти України (Заява № 32092/02) встановлено: «…Якість доказів також слід взяти до уваги, у тому числі, чи не викликають обставини, за яких вони були отримані, сумнівів щодо їх надійності та акуратності. Хоча проблеми із справедливістю не завжди виникають, якщо отримані докази не підтверджуються іншими матеріалами, слід відзначити, що якщо докази є дуже сильними і немає ризику їх ненадійності, необхідність у підтверджуючих доказах є, відповідно, меншою».

Суд вважає роз`яснити, що законодавство вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку висуває поліцейський, був спростований фактами захисту, встановленими на підставі доказів, - і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням або її спростування.

У суду не виникає сумніві щодо переконливості доказів узятих в цілому по справі, яким вбачається, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення за статтею 122-2 та частиною першою ст.130 КУпАП.

Суд також враховує, що у Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого, звертається увага на те, що виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до вимог статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно частини другої ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. В даному випадку за частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до статей 34,35, 280 КУпАП обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність не виявлено.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП та з врахуванням особи і суспільної небезпеки скоєного, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , характеру вчиненого правопорушення, ступеня вини особи, слід з метою виховання останнього та запобіганню вчинення нових правопорушень накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції статті 130 ч.1 КУпАП, як найсуворішою, зокрема у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Суд вважає, що саме такий вид стягнення буде відповідати завданню Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

Відповідно до положень ст. 321 КУпАП щодо обчислення строків позбавлення спеціального права, водії транспортних засобів вважаються позбавленими спеціального права з дня винесення постанови. Якщо особи, які позбавлені спеціального права, ухиляються від здачі документа, що посвідчує це право, то строк позбавлення їх права обчислюється з дня здачі або вилучення такого документа.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, у ОСОБА_1 вилучались посвідчення водія НОМЕР_2 .

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Керуючись статтями 40-1, статтею 122-2, частиною першою статті 130, 283, 284, 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 122-2 та частиною першою статті 130 КУпАПта застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп. та позбавлення права керування транспортним засобом строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії ) на користь Державної судової адміністрації України, 050 (Отримувач коштів ГУК в Одеській обл./отг м. Березівка/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37607526, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку 899998, Рахунок отримувача UA0015594, Код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гри. 00 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя І.А. Римар