Справа № 137/1122/21
Провадження № 33/801/998/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Верещинська Я. С.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Костюка С.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Літинського районного суду Вінницької області від 24 листопада 2021 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Літинського районного суду Вінницької області від 24 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У скарзі зазначає, що суд не мав права позбавляти особу, яка не отримувала посвідчення водія, права керування транспортними засобами; суд не мав права перекваліфікувати діяння особи, відносно якої складено протокол; судом допущено припущення з приводу його відмови від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я; його не було відсторонено від керування транспортним засобом; судом залишено поза увагою, що в поліцейських повинні були бути сумніви в адекватності його поведінки після ДТП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та адвоката Костюка С.М., які підтримали апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №463772 від 18.09.2021, складеного поліцейським з РПП СПД №1 ВП №3 Вінницького РУП старшим лейтенантом поліції Василиничем О.Г., 18.09.2021 о 23 год. 20 хв. на АД М-30 Стрій-Кіровоград-Знам`янка, 348 км+60 м, водій ОСОБА_1 керував мопедом HONDA DIO д.н.з. б/н з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нечітка хода. Від проходження медичного огляду відмовився згідно чинного законодавства. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У п. 2.5 Правил дорожнього руху зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Під час розгляду справи суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 280 КУпАП з`ясував всі обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, та надав їм правову оцінку.

Висновок суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що до відповідальності особу може бути притягнуто тільки тоді, коли в неї наявні явні ознаки алкогольного сп`яніння та вона відмовилася від проходження огляду у встановленому чинним законодавством порядку, однак, судом залишено поза увагою, що він не відмовлявся від проходження огляду, оскільки фактично його відмова була спровокована діями працівників поліції. Такі доводи не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Так, статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

По-перше, протокол про адміністративне правопорушення, який є доказом у справі, не містить будь-яких пояснень ОСОБА_1 , в тому числі заперечень з приводу суті адміністративного правопорушення та встановлених обставин.

По-друге, з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 поліцейським було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» або в найближчому медичному закладі в смт Літин, на що ОСОБА_1 спочатку повідомив, що не відмовляється від проходження огляду і бажає його пройти в медичному закладі. Пізніше ОСОБА_1 на повторне запитання поліцейського з приводу того, чи бажає він пройти огляд повідомив, що він відмовляється. Причини відмови не повідомив. ОСОБА_1 дійсно відходив з одним із поліцейським в сторону, про що він зазначає в апеляційній скарзі, однак, відсутні підстави вважати, що кінцева відмова ОСОБА_1 від проходження огляду була спровокована діями працівників поліції, оскільки він в кінці чітко декілька разів озвучив, що відмовляється від проходження огляду.

Вказані обставини були встановлені судом першої інстанції і не спростовані апелянтом.

Апеляційний суд також звертає увагу, що сам ОСОБА_1 на відео підтвердив, що він «вже випивший».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що в працівників поліції були усі підстави для сумніву в тому, чи міг він у зв`язку із ДТП та внаслідок отриманих тілесних ушкоджень одразу після події об`єктивно сприймати обставини та адекватно на них реагувати, в тому числі й на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці, однак, такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 знаходився в свідомості, на стан здоров`я не скаржився. Доказів того, що ОСОБА_1 не міг усвідомлювати значення своїх дій внаслідок отриманих травм ним надано не було.

Так само не надано доказів дорожньо-транспортної пригоди.

Встановлено, що ОСОБА_1 наступного дня після складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення (19.09.2021) звертався за медичною допомогою до медичного закладу у зв`язку з травмою, отриманою, з його слів, під час ДТП.

Однак, ОСОБА_1 не доведено причинно-наслідковий зв`язок між отриманими травмами та подіями, які мали місце 18.09.2021 за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Також ОСОБА_1 в скарзі наголошує на тому, що суд першої інстанції не мав права перекваліфіковувати діяння особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме з ч. 2 на ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що його складено за ч. 2 ст. 130 КУпАП - повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті (керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

Перекваліфіковуючи дії ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП суд першої інстанції виходив з того, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №463772 від 18.09.2021 та матеріали справи суперечать суті викладеного у фабулі правопорушення, а сама ж фабула зазначеного у протоколі порушення (зміст правопорушення) відповідає кваліфікації дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції навів мотиви можливості перекваліфікації діяння, але ОСОБА_1 не спростував такого висновку.

Апеляційний суд вважає, що в даному випадку зміна кваліфікації з частини 2 на частину 1 статті 130 КУпАП є законною, не виходить за межі висунутого обвинувачення та не погіршує становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Не спростовують також правильних висновків суду доводи ОСОБА_1 про те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, оскільки такі доводи не свідчать про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта з приводу того, що суд не мав права позбавляти його права керування транспортними засобами, так як він не отримував посвідчення водія, є недоречними, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною та передбачає застосування стягнення у виді штрафу разом з позбавленням права керування транспортними засобами.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано фактичні обставини справи, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Літинського районного суду Вінницької області від 24 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало