Справа № 265/775/21
Провадження № 3/265/596/21
П О С Т А Н О В А
02 березня 2021 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області Міхєєва Інна Миколаївна, за участю секретаря судового засідання Гапон Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності підполковника ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , який проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

09 лютого 2021 року на адресу суду від відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності підполковника ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення ДНК-2 №0333 від 05 лютого 2021 року, зокрема вбачається, що за фактом здійснення самокалічення капітаном ОСОБА_2 , відповідно до наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 від 16.12.20 №906, призначено службове розслідування, проведення якого доручено заступнику командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення - начальнику відділення морально-психологічного забезпечення підполковнику ОСОБА_1 . Термін проведення до 23.12.20.

23.12.20 підполковником ОСОБА_1 надано командиру військової частини акт та матеріали службового розслідування та відповідно до Аркушу резолюції до акту службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини від 16.12.20 №906, тимчасово виконуючий обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 визначив підготувати проект наказу, про притягнення капітана ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності за результатами службового розслідування, заступнику командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення - начальнику відділення морально-психологічного забезпечення підполковнику ОСОБА_1 в термін до 29.12.20.

Разом з цим, станом на 05.02.21 проект наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана ОСОБА_3 у військовій частині НОМЕР_1 відсутній.

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99 № 548-ХІУ, до загальних обов`язків військовослужбовців, окрім іншого віднесено: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати ОСОБА_4 своєї частини.

Відповідно до ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99 № 548-ХІV, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99 № 548-ХІУ, військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Таким чином, на думку службової особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, мало місце, в період з 30.12.2020 року по 05.02.2021 року, в тимчасовому місці розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду, недбале ставлення підполковника ОСОБА_1 до обов`язків військової служби, визначених ст.ст. 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого законом України від 24.03.199 року № 548-XIV, що визначають загальні обов`язки військовослужбовців, а саме невиконання у визначений тимчасово виконуючим обов`язків командира військової частини термін, до 29.12.20, вимоги щодо підготовки проекту наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана ОСОБА_5 , та як наслідок вчинення підполковником ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

ОСОБА_1 на адресу суду надав заяву, в якій зазначив, що свою провину у вчиненні правопорушення не визнає, просив розглянути справу за його відсутності із врахуванням його письмових пояснень та додатків до них.

В письмових поясненнях посилається, на те, що дійсно на виконання резолюції ТВО командира військової частини НОМЕР_1 до акту службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.12.2020 № 906, ним заздалегідь було підготовлено проект наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про підсумки службового розслідування по факту самокалічення капітаном ОСОБА_6 ». Копію проекту додано до письмових пояснень. Після погодження його з відповідними посадовими особами, підготовлений ним проект наказу він особисто передав начальнику штабу - першому заступнику командира військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_7 для підписання та подальшої реєстрації. Про те, що підготовлений ним проект наказу був втрачений, він дізнався лише при складанні протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності 05 лютого 2021 року, про що надав відповідні пояснення.

Крім того, просив звернути увагу суду, що до його безпосередніх функціональних обов`язків за посадою, не належить підготовка проектів наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовців, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 172-15 КУпАП.

Крім того зазначив, що така ситуація склалася, оскільки керівництвом, командиром військової частини НОМЕР_1 та підлеглими йому посадовими особами, за вказівкою командувача Морської піхоти Військово-Морських Сил Збройних Сил України, на нього здійснюється постійний тиск, в тому числі, шляхом постановки завдань таким чином, щоб їх неможливо було виконати. Внаслідок такого психологічного та емоційного перенапруження значно погіршився стан його здоров`я, в зв`язку з чим, в період 12.01.2021 року по 18.01.2021 року, він знаходився на лікуванні у військовому шпиталі (м. Маріуполь).

Суддя зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 172-15 КУпАП адміністративна відповідальність настає за недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду.

При цьому, недбале ставлення до військової служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків байдуже, без належної старанності, уваги до них, в той час, коли особа має реальну можливість проявити ставлення до своїх обов`язків військової служби.

Крім того, для наявності складу військової недбалості слід також встановити, чи входили дії, недбале виконання яких інкримінується особі, у коло військових обов`язків (військової служби) цієї військової службової особи, іншими словами, якщо обов`язок діяти відповідним чином юридичне був включений (законом, статутом, указом, наказом, інструкцією тощо) до кола військових повноважень такої особи.

Положеннями статті 280 КУпАП визначено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 2 ст. 251 КУпАП передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В той же час, суду не надано належних та допустимих доказів того, що обов`язки, недбале ставлення до яких інкримінується військовій службовій особі ОСОБА_1 , входило до коло його військових обов`язків, покладених на нього відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України».

Так, судом встановлено, що наказом Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 11 березня 2015 року № 25, майора ОСОБА_1 призначено на посаду заступника бригадира по роботі з особовим складом начальника відділення по роботі з особовим складом військової частини НОМЕР_1 м. Миколаїв.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 за №65 від 31.03.2020 року підполковника ОСОБА_1 оголошено таким, що перебуває на посаді - заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення - начальник відділення морально-психологічного забезпечення.

За загальними положеннями Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99 № 548-ХІV, - Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 72 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України чітко визначено, що заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) з морально-психологічного забезпечення в мирний і воєнний час відповідає за безпосередню організацію і проведення заходів морально-психологічного забезпечення; за військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за морально-психологічне забезпечення бойової готовності, бойової підготовки, виконання бойових завдань, правопорядку, повсякденної діяльності особового складу військової частини; за національно-патріотичну підготовку та інформаційну роботу, організацію дозвілля військовослужбовців, членів їх сімей, працівників військової частини, їх соціальний захист.

Заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) з морально-психологічного забезпечення підпорядковується командирові та є прямим начальником усього особового складу полку (окремого батальйону).

До безпосередніх обов`язків, заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення - начальник відділення морально-психологічного забезпечення, які долучені до письмових пояснень ОСОБА_1 , також не вбачається покладання на нього такого обов`язку за повсякденною діяльністю, як підготовка проекту наказів за порушення військової дисципліни військовослужбовців.

Крім того, суддею встановлено, що твердження про невиконання ОСОБА_1 вимоги тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 , щодо підготовки проекту наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана ОСОБА_5 , не знайшло свого підтвердження при розгляді справи.

Так, додані до протоколу про адміністративне правопорушення письмові докази, зокрема копії наказів: про підсумки службового розслідування по факту самокалічення капітана ОСОБА_6 без/номера та дати та підписів на 5 аркушах; про підсумки розслідування за фактом травмування капітана ОСОБА_8 за № 818 від 23 грудня 2020 року на 1 аркуші; про підсумки службового розслідування по факту самокалічення командира зенітного ракетного взводу батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_6 від 22.02.2021 року за № 101, з «проект наказу підготував: заступник командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психілочічного забезпечення підполковник ОСОБА_9 », свідчать про зворотне.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, не спростовують доводів ОСОБА_1 , про те, що ним було своєчасно підготовлено проект наказу та передано відповідним посадовим особам. Пояснення вказаних свідків є дуже стислими та не усувають тих протиріч, про які зазначено ОСОБА_1 в своїх письмових поясненнях від 05 лютого 2021 року.

Крім того, суддя зазначає, що вказані свідки в судовому засідання не допитувались та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх пояснення не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 27 червня 2019 року по справі № 560/751/17.

Суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 39 рішення «Лучанінова проти України» від 9 вересня 2011 року, заява № 16347/02, п. 1 резолютивної частини рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року, заява № 17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Отже, на підставі положень та тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.

На підставі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відсутність належних та допустимих доказів по справі, позбавляються суддю можливості перевірити правильність встановлення об`єктивної ознаки складу адміністративного правопорушення території військової частини.

Таким чином, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч .2 ст. 172-15 КУпАП, оскільки при розгляді справи не доведено, що службові обов`язки, недбале ставлення до яких інкримінується військовій службовій особі ОСОБА_1 , входило до коло його військових обов`язків, покладених на нього відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України».

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративні правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 7, 163-1 ч.1, 251, 252, 280, 283, 284, 288, 289, 291, 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності підполковника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.М. Міхєєва