Справа № 372/4161/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 листопада 2021 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кравченка М.В.,

розглянувши матеріали, що надійшли від Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження суду не відомо, громадянина України, зареєстрованого та фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючу головою Обухівської районної ради Київської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

по ч. 1 ст. 188-46 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 403-01/54/21 від 20.10.2021 року, ОСОБА_1 порушуючи встановлений порядок управління, володіючи інформацією щодо надання позики грошовими коштами ОСОБА_2 , члену сім`ї суб`єкта декларування щодо декларації якого проводилась повна перевірка, умисно не надав інформацію на лист уповноваженої особи, чим не виконав законну вимогу Національного агентства, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 188-46 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При складенні протоколу ОСОБА_1 присутні не був, пояснень не надав.

На розгляд справи в суді ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоч про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяв, клопотань чи заперечень суду не подав.

Перевіривши та дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 8 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи зобов`язані надавати запитувані Національним агентством документи чи інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, протягом десяти робочих днів з дня одержання запиту, а в разі направлення запиту для забезпечення проведення спеціальної перевірки - протягом трьох днів.

На підставі ч. ч. 2, 3 ст. 51і Закону передбачено, що Національне агентство проводить повну перевірку декларацій та визначає порядок її проведення.

Згідно з пунктом 10 розділу II Порядку проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства від 29.01.2021 №26/21 (далі - Порядок) з метою здійснення повної перевірки декларації уповноважена особа Національного агентства має право направляти запити про надання документів чи інформації, у тому числі з обмеженим доступом, до державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, нотаріусів, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, спеціалістів, експертів, громадян та їх об`єднань. Зазначені суб`єкти зобов`язані надати запитувані Національним агентством документи (копії документів) чи інформацію упродовж 10 робочих днів з дня одержання запиту.

Під час здійснення повної перевірки уповноважена особа Національного агентства має право вимагати та одержувати документи (копії документів) та інформацію щодо відомостей, які зазначені або повинні бути зазначені суб`єктом декларування у відповідних розділах декларації відповідно до Закону та необхідні для проведення повної перевірки декларації.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу обов`язків з проведення перевірок уповноваженою особою Національного агентства розпочато проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік, поданої ОСОБА_3 (далі - суб`єкт декларування).

Згідно зі ст. 513 Закону повна перевірка декларації полягає у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення чи необґрунтованості активів і може здійснюватися у період здійснення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності.

Пунктом 4 розділу II Порядку визначено, що Національне агентство під час проведення повної перевірки декларації проводить перевірку всіх відомостей, які зазначені або повинні бути зазначені в декларації відповідно до ст. 46 Закону, з урахуванням всіх складових предмета повної перевірки, що визначені в п. 1 цього розділу.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачаються наступні обставини справи:

згідно з відомостями з Державного реєстру обтяжень рухомого майна член сім`ї суб`єкта декларування ОСОБА_2 є боржником у фінансовому зобов`язанні, на забезпечення виконання якого було укладено договір застави НМО397530 від 01.06.2017, обтяжувачем у якому є ОСОБА_1 .

Таким чином, виходячи з повноважень Національного агентства та з метою перевірки достовірності задекларованих суб`єктом декларування відомостей, уповноважена особа Національного агентства надіслала лист з вимогою до ОСОБА_1 від 06.08.2021 № 42-01/59398/21 надати інформацію та підтвердні документи стосовно факту надання ОСОБА_1 позики грошовими коштами ОСОБА_2 . Зокрема, Національне агентство вказаним листом вимагало надати інформацію про дату надання позики, її розмір, про те чи повертав ОСОБА_2 запозичені кошти ОСОБА_1 , про наявність невиконаних фінансових зобов`язань, розмір цих зобов`язань, а також про розмір повернутих у 2020 році коштів в рахунок основної суми боргу та відсотків.

Водночас у примітці до зазначеного запиту було також звернуто увагу на адміністративну відповідальність, передбачену ст. 18846 КУпАП, за ненадання Національному агентству інформації, документів, а також порушення встановлених законодавством строків їх надання, надання завідомо недостовірної інформації або не у повному обсязі.

Такий лист було направлено на адресу, де зареєстрований та проживає ОСОБА_1 , та який отримав особисто вказаний запит 01.09.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

09.09.2021 року до Національного агентства надійшла відповідь від 03.09.2021 на лист Національного агентства від 06.08.2021 № 42-01/59398/21 від ОСОБА_1 .

Зокрема, суб`єкт правопорушення сформував правову позицію на декількох аргументах: 1) він не є суб`єктом, на якого поширюється дія ст. З Закону України «Про запобігання корупції»; 2) механізм реалізації контролю своєчасності подання декларації не вимагає дослідження інформації та документів поза межами Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (зокрема ОСОБА_1 посилається на положення Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затверджений Рішенням Національного агентства від 10.02.2017 № 56, який втратив чинність 16.03.2020); 3) посилаючись на положення Закону України «Про доступ до публічної інформації», особа вказує, що є розпорядником інформації та може її обмежувати.

Проте, вказана позиція не узгоджується з положеннями чинного законодавства у зв`язку з наступним:

по-перше, ст. З Закону України «Про запобігання корупції» має поширення на виключне коло посадових осіб виключно у цілях накладення обов`язку декларування. Водночас ч. 8 ст. 12 цього Закону визначено, що державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи зобов`язані надавати запитувані Національним агентством документи чи інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, протягом десяти робочих днів з дня одержання запиту. Вказавши конкретне коло осіб у цій нормі законодавець передбачив покладення додаткових обов`язків на виключно цих суб`єктів задля належної реалізації Національним агентством наданих законом повноважень;

по-друге, в межах повної перевірки уповноважена особа має право направляти запити про надання документів чи інформації, у тому числі з обмеженим доступом, до державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, нотаріусів, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, спеціалістів, експертів, громадян та їх об`єднань, що передбачено чинним Порядком проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства від 29.01.2021 № 26/21;

по-третє, Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес. Окрім цього, виходячи з виключного переліку розпорядників публічної інформації, що визначений ч. 1 ст. 13 вказаного Закону, випливає, що фізична особа такою не є. До того ж, відносини між Національним агентством та особою мають іншу правову природу, оскільки відомство висловлює законну вимогу надати інформацію, яка необхідна для забезпечення нормальної роботи відомства та проведення всебічної і об`єктивної перевірки відомостей, вказаних суб`єктом декларування у декларації, проте не звертається з запитом надати публічну інформацію.

У зв`язку викладеним, є обґрунтовані підстави вважати, що будучи обтяжувачем у договорі застави НМО397530 від 01.06.2017, та відповідно маючи у розпорядженні інформацію та підтверджуючі документи стосовно факту надання позики грошовими коштами члену сім`ї суб`єкта декларування, ОСОБА_1 умисно, протиправно відмовив у наданні такої інформації на законну вимогу Національного агентства.

Національним агентством через офіційний вебсайт та листом від 27.09.2021 № 403-01/71509-21 запропоновано ОСОБА_1 прибути до Національного агентства 07.10.2021 з 11:00 до 13:00 для надання пояснень та, у разі наявності підстав, для ознайомлення та підписання протоколу про адміністративне правопорушення. Разом з листом направлено пам`ятку з роз`ясненням прав та обов`язків особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

07.10.2021 року ОСОБА_1 до Національного агентства не з`явився, письмові пояснення не надав. У зв`язку з цим було складено Акт про неприбуття до Національного агентства для ознайомлення та підписання протоколу про адміністративне правопорушення від 07.10.2021.

Національне агентство повторно через офіційний вебсайт та листом від 07.10.2021 № 403-01/74066-21 запропонувало ОСОБА_1 прибути до Національного агентства 20.10. 2021 з 11:00 до 13:00 для надання пояснень та, у разі наявності підстав, ознайомлення та підписання протоколу про адміністративне правопорушення. Разом з листом направлено пам`ятку з роз`ясненням прав та обов`язків особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

20.10.2021 року ОСОБА_1 до Національного агентства не з`явився, письмові пояснення не надав. У зв`язку з цим було складено Акт про неприбуття до Національного агентства для ознайомлення та підписання протоколу про адміністративне правопорушення від 20.10.2021.

Беручи до уваги, що реалізація Національним агентством прав з метою виконання покладених повноважень полягала в отриманні запитуваної інформації для з`ясування достовірності задекларованих відомостей, тому ненадання інформації ОСОБА_1 на законну вимогу Національного агентства, зумовило порушення положень Закону, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 18846 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає па громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення є суб`єктивна сторона у вигляді винної умисної чи необережної поведінки.

Відповідно до положень ст. 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до положень ст. 11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

При оцінці поданих до суду доказів слід прийняти до уваги наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Отже, розглядаючи справу з притягнення до адміністративної відповідальності, слід забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності.

Під час розгляду справи суду не подано жодного належного і допустимого доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , а саме які б підтверджували факт того, що він вчинив зазначене в протоколі адміністративне правопорушення, зокрема доказів умислу.

Враховуючи викладене, вважаю, що під час направлення протоколу до суду та під час судового розгляду не було представлено жодного допустимого доказу винуватості ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» під корупційним правопорушенням розуміється діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та /або цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п. 9 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 Закону, за яке Законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну чи цивільно-правову відповідальність.

Кодекс України про адміністративне правопорушення визначає, що адміністративне правопорушення по своїм суб`єктивним властивостям - діяння чи бездіяльність, вчинені з певною ціллю і з певних мотивів. Ці органічно зв`язані між собою, взаємозалежні форми психічної активності створюють зміст суб`єктивної сторони правопорушення. Вина це є психічне ставлення особи в формі умислу або необережності до своїх дій і їх наслідкам. Вина - це обов`язкова умова адміністративної відповідальності.

Умисел - це відношення пізнавальної можливості і волі суб`єкта до вчиненого ним діяння. Його обов`язкові елементи, це повне усвідомлення протиправності скоєного діяння в його юридичних і соціально-побутових особливостях, передбачення антигромадських результатів свого діяння (бездіяльності), бажання або усвідомлене допущення настання вказаних наслідків. Відсутність умислу і необережності засвідчують про випадок - такому збігу життєвих обставин, при яких особа не усвідомлювала і не могла усвідомлювати властивостей вчиненого або не передбачала і не могла передбачати наслідків вчиненого діяння. Випадок і вина - це категорії взаємовиключні, а тому вчинення діяння або бездіяльності випадково не є умовою адміністративної відповідальності.

Суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення характеризував ВССУ в своєму листі від 22.05.2017 року № 223-943/0/4-17 наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу під яким ст. 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення розуміє вчинення адміністративного правопорушення, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного, корупційного правопорушення, правопорушення пов`язаного з корупцією, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із визначення поняття, викладеного в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто сутність правопорушення полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана вчинити певні дії, однак прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-46 Кодексу України про адміністративні правопорушення, необхідно встановити той факт, що ОСОБА_1 усвідомлював суспільну небезпечність невжиття передбачених протоколом заходів щодо запобігання корупції, передбачав негативні наслідки та бажав настання таких наслідків, або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

Проте, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містять жодних даних про форму вини останнього, про наявність прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-46 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та не містять жодних доказів на підтвердження такого умислу. Натомість, з матеріалів справи досліджених під час судового розгляду, чітко вбачається, що вина в його діях відсутня.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними і достатніми доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи усі обставини, викладені вище, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона (вина у формі умислу) адміністративного правопорушення та негативні наслідки таких дій.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Вважаю, що у цій справі винуватість ОСОБА_1 не було доведено з дотриманням критерію «поза розумним сумнівом».

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-46 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене вище, за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення провадження по справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі сукупності досліджених доказів, керуючись ст.ст. 188-46, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , за частиною 2 статті 188-46 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанов а може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області.

Суддя М,В. Кравченко