Провадження № 3/219/545/2021
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2021 року суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Лапченко О.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця, фельдшера медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-19 ч.2 КпАП України,

встановив:

згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення серії ДНК-2 № 3503 від 03 листопада 2020 року, складеного офіцером відділення ОО ППС РтаД Донецького зонального відділу ВСП капітаном ОСОБА_2 , 03 листопада 2020 року о 13.00 годині патрулем ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Благодатне Бахмутського району Донецької області був виявлений транспортний (військовий) засіб, реєстраційний військовий номер НОМЕР_2 , в кузові якого знаходились боєприпаси (підривники РГН-2) без охорони та належних умов зберігання, чим старший автомобілем молодший сержант ОСОБА_1 порушив Правила поводження із боєприпасами, вибуховими речовинами, та іншими небезпечними предметами.
Згідно ст. 278 КУпАП суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених уст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст. 251 КУпАП), у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення - це документ, складений на відповідному бланку з неухильним дотриманням вимог щодо процедури та об`єму заповнення, який містить склад інкримінованого особі діяння (адміністративного правопорушення), та в межах якого судом розглядається справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КпАП України суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.
Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона).
Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.
Диспозиція ч.1 ст.172-19 КпАП України передбачає відповідальність за порушення правил поводження із зброєю, а також боєприпасами, вибуховими, іншими речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення, а також з радіоактивними матеріалами.
Частиною 2 ст. 172-19 КУпАП встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, вчиненні в умовах особливого періоду.
Проте суть порушення, викладена у протоколі відносно ОСОБА_1 , не відповідає диспозиції ч.2 ст. 172-19 КУпАП та не містить всіх ознак об`єктивної сторони даного правопорушення, зокрема, не зазначено, в чому саме полягає вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом про адміністративні правопорушення.
Автором протоколу не вказано які саме дії вчинив ОСОБА_1 , що, на його думку, призвели до порушень правил поводження з боєприпасам, які передбачає частина перша статті 172-19 КпАП України, та які вчиненні в умовах особливого періоду, що передбачає частина друга ст. 172-19 КпАП України. Крім того, не зазначено чи є молодший сержант ОСОБА_1 відповідальною особою (як зазначає сам автор протоколу). Автор протоколу вказує, що ОСОБА_1 був «старшим автомобілю», між тим, суду не надано доказів на підтвердження правового обґрунтування такого статусу ОСОБА_1 та чи є, виходячи з цього, ОСОБА_1 суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-19 КУпАП.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився від пояснень згідно ст. 63 Конституції України.
Вище зазначені недоліки, допущені при складанні та оформленні адміністративного матеріалу позбавили суд можливості здійснити всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин правопорушення, як цього вимагає ст. 245 КУпАП.
Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 172-19 ч.2 КпАП України, було повернуто начальнику Донецького зонального відділу військової служби правопорядку - для дооформлення.
Лише 04.02.2020 року вказаний адміністративний матеріал був направлений до суду після доопрацювання, однак недоліки, які були зазначені в постанові суду так і не були усунуті.
З матеріалів справи вбачається, що автор протоколу склав новий протокол відносно ОСОБА_1 , протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 надійшов до суду в надрукованому виді та з внесенням додаткових записів, хоча в первинному вигляді він був складений рукописним текстом.
Між тим, відповідно до п.2.2 Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення складається українською мовою, не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписаний особою, щодо якої він складений.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, який надійшов після доопрацювання, ОСОБА_1 відмовився від пояснень згідно ст. 63 Конституції України.
Крім того, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення так і не вбачається чи була проведена внутрішня перевірка (за наявності), чи є результати службового розслідування щодо зазначеного факту порушення та не надано належних доказів, що ОСОБА_1 був «старший машини», суду не надано доказів на підтвердження правового обґрунтування такого статусу ОСОБА_1 та чи є, виходячи з цього, ОСОБА_1 суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-19 КУпАП. Автор протоколу обмежився лише посиланням на відповідні вимоги Закону про існування такого статусу, однак не надав доказів щодо закріплення за ОСОБА_1 в даній конкретній ситуації цього статусу.
Більш того, в протоколі, що надійшов після доопрацювання, зазначено, що протокол складено про військове правопорушення за ч.2 ст. 172-19 КпАП України, а за текстом автор протоколу зазначає, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-19 КпАП України.
Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.
Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі, фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).
У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.
У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд зауважує, що рішення у справі «Карелін проти Росії» набрало законної сили.
Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДНК-2 № 3503 від 03 листопада 2020 року, не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-19 ч.2 КУпАП.
Оскільки суд не має право самостійно збирати докази по справі, які підтверджують виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, оцінивши надані суду докази, вважає за необхідне провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 172-19 ч.2, 268, 283, 284 КпАП України, суд,

постановив:

закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 172-19 ч.2 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя О. М.Лапченко