Справа № 355/1305/21
Провадження № 3/355/720/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року

Суддя Баришівського районного суду Київської області Червонописький В.С., розглянувши адміністративну справу, що надійшла з Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області ДПП НП України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №269814 від 04.09.2021 вбачається, що 04.09.2021 о 00 год. 33 хв. в селищі Баришівка по вул. Березанська, 12 Броварського району Київської області водій, ОСОБА_1 , керував автомобілем Опель Кадет реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. По час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 04.09.2021 року, рапорт працівників поліції, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розписку про залишення на зберігання т/з, DVD-R диск, приходить до наступного.

Відповідно до п. 27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. При цьому керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Тобто, процес доказування має бути спрямований на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у етапі сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

У нещодавній постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року №К/9901/21130/18 (справа №404/4467/16-а) йдеться, зокрема, про таке: «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Звертає увагу суду на те, що дії ОСОБА_4 не відповідають визначенню поняття «керував транспортним засобом», адже він не використовував транспортний засіб за його цільовим призначенням на момент зупинки біля нього працівників поліції. Двигун транспортного засобу на момент зупинки біля автомобіля останнього працівників поліції був вимкнений, що підтверджується відеозаписом, долученим поліцейськими до матеріалів справи Також із запису не вбачається, що ОСОБА_4 керує транспортним засобом та знаходиться в ньому на момент зупинки, а після його перегляду неможливо прийти до висновку, що у ОСОБА_4 наявні ознаки наркотичного сп`яніння, які б були передумовою до пропозиції поліцейським пройти огляд на встановлення стану наркотичного сп`яніння. На вказаному відеозаписі лише зафіксовано пропозицію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в лікарні та незрозуміла відповідь невідомої особи (оскільки обличчя не зафільмоване), що суперечить Інструкції «Про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відєокамер / відеореєстраторів / працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», відповідно до якої запис на нагрудну камеру поліцейського здійснюється з моменту зупинки безперервно до закінчення спілкування.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Також необхідно звернути увагу та те, що у працівників поліції були відсутні підстави для зупинки т/з ОСОБА_4 . В рапорті поліцейського не конкретизована причина зупинки автомобіля. А зважаючи на те, що поліцейські не зупиняли стоячий т/з, то дане звинувачення вважає абсурдним. Тому слід вважати, що даний протокол є сфабрикованим і не відповідає відеозапису з нагрудних камер.

Керування транспортним засобом слід розуміти, як момент, коли транспортний засіб почав рухатися унаслідок запуску двигуна.

Щодо проходження медичного огляду вважає, що поведінка працівників поліції була упередженою, оскільки вони відразу вказали на необхідність проходження огляду в закладі охорони здоров`я без попереднього огляду на місці та зухвало з розмовляли із ОСОБА_4 , що підтверджується відеозаписом, наявним в матеріалах справи.

Як вбачається із протоколу, поліцейським зазначено ознаки наркотичного сп`яніння у вигляді розширених зіниць очей (що підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом). При цьому самі по собі розширені зіниці очей не є ознакою наркотичного сп`яніння, лише в сукупності з відсутністю реакції на світло це є ознакою наркотичного сп`яніння. Інших ознак поліцейськими виявлено не було. Проте в направленні на огляд дивовижним чином з`являються супутні ознаки наркотичного сп`яніння у вигляді сповільненої мови, рухів та вираженого тремтіння пальців рук. Вказане спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом подій.

Відповідно до ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина друга статті 251 КУпАП).

Також судами вищих інстанцій неодноразово зверталася увага на те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, тому як і у кримінальному провадженні суд у справах про адміністративні правопорушення повинен бути неупередженим і безстороннім, а відтак не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, а судовий розгляд повинен провадитися виключно в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Недотримання таких засад означатиме неминуче перебирання судом на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що в свою чергу є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України», заява №16347/02, заява №926/08, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», постанови Київського апеляційного суду від 24.12.2019 у справі №761/26744/19, від 23.09.2019 у справі №753/9705/19 та інші, які є остаточними в подібній категорії справ).

Нормою ст.266 КпАП України передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Так, пунктом 2.5 ПДР України визначено, що водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Крім того, п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції /затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, ІІ розділом Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції /затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року/, передбачено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Із метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до абзацу п`ятого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух», підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, у стані наркотичного сп`яніння. За вимогами пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані, зокрема, наркотичного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження в встановленому порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 у справі №204/2352/16-а).

Із переглянутого в судовому засіданні DVD-R диску, з відеозаписом із нагрудних боді-камер, вбачається, що, у порушення вимог Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року та ст.266 КпАП України, поліцейський, пропонує ОСОБА_4 відмовитися від проходження медичного огляду в закладах охорони здоров`я, при цьому не роз`яснив наслідки такої відмови.

Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , 17.07.2021 о 00 год. 33 хв. в селищі Баришівка по вул. Березанській, 12, керував автомобілем Опель Кадет реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Разом із тим, на указаному відеозаписі із нагрудних боді-камер убачається, що 17.07.2021, приблизно о о 00 год. 33 хв. транспортний засіб «Опель Кадет», державний номерний знак НОМЕР_1 , за указаною адресою перебуває у нерухомому стані.

Враховуючі наведені обставини, суддя приходить до висновку, що наведені у протоколі ознаки наркотичного сп`яніння, що не зафіксовані інспектором належним чином, є лише його суб`єктивною оцінкою стану людини, що ставить суддю під сумнів їх наявності. Отже, направлення водія до медичного закладу є безпідставною. Крім того, в адміністративних матеріалах (у тому числі доданому відеозаписі) не роз`яснено ОСОБА_4 право на захист, під час складення даних матеріалів.

За правилами кодексу України про адміністративні правопорушення, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином суд вважає, що в ході судового розгляду справи доказів доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду не надано.

Наведені протиріччя та неузгодженість у своїй сукупності не дають суду підстав для висновку про винуватість ОСОБА_4 поза розумних сумнівів.

Ґрунтуючись на нормах статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене та керуючись ст. 130, ст.ст. 247, 284 КУпАП, суддя, -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.ЧЕРВОНОПИСЬКИЙ