ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Геєць Ю.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ВП № 4 ЗР УП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого доцент кафедри Запорізької медичної академії після дипломної освіти, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 має на вихованні неповнолітнього сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 12.11.2021 року о 17-00 год. знаходився за кермом авто „Mercedes-Benz G 500", номерний знак НОМЕР_1 , неподалі к будинку № 220 по вул. Миру в смт. Балабіне Запорізького району Запорізької області та керував без водійських прав вказаним авто, яке належить ОСОБА_1 . В зазначений час ОСОБА_1 , 1958 року народження, ухилився від покладених на нього обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов щодо виховання свого неповнолітнього сина та допустив неповнолітнього сина до керування належним ОСОБА_1 , 1958 року народження, авто, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В судове засідання, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи повідомленим у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, а тому, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

На адресу суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Беклеміщева О.В. надійшло клопотання про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП за відсутністю і його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що у справі немає ніяких доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, той факт, що син ОСОБА_1 знайшов заховані ключі від автомобіля та без дозволу батька поїхав кататися з друзями ніяким чином не свідчить про ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків. Розгляд справи просив проводити за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Беклеміщева О.В.

В судовому засіданні адвокатом Ляпіним В.Ю. подано клопотання в якому останній просить суд залучити до справи №335/12152/21, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у якості потерпілих, та долучити до матеріалів справи про адміністративне правопорушення: копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №060791; копію Витягу з реєстру досудових розслідування; копію відеозапису; копія виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 9912. Також зазначив, що на розгляді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває адміністративна справа №335/12152/21 відносно ОСОБА_1 , який вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме ухилився від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стосовно ОСОБА_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №060791 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Оскільки ОСОБА_1 є неповнолітнім, саме за даним фактом його батька ОСОБА_1 наразі притягують до адміністративної відповідальності, за неналежне виховання дитини.

Проте, наслідком дій ОСОБА_1 є не лише вчинення адміністративного правопорушення, але наразі відкрито кримінальне провадження за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 146 КК України, потерпілим у якому є ОСОБА_2 .

З особливою зухвалістю, ОСОБА_1 разом зі своїми друзями керуючи транспортним засобом, до якого його допустив батько, знімаючи свої дії до соціальної мережі „Інстограм", промовляючи, що вони викрадають дітей, намагався викрасти малолітнього ОСОБА_2 - зазначене зафіксовано на відео, що йде додатком до даного клопотання. Внаслідку даної події здоров`ю малолітнього ОСОБА_2 було завдано шкоди.

Абстрагуючись від наслідків таких дій, сам факт подібної поведінки та транслювання таких словесних виразів до соціальної мережі на загальний огляд свідчить про низький рівень свідомості та моральних принципів ОСОБА_1 , що також свідчить про неналежне виховання останнього з боку його батька - ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, подані клопотання, суд дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

При цьому правопорушення, передбачене вказаною статтею, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх, вчиненні неповнолітніми адміністративного правопорушення, вчиненні неповнолітніми діянь, що містять ознаки злочину, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, якщо вони не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я і фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Отже, об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у трьох різних формах: ухилення від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя дитини; ухилення від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання дитини; ухилення від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання дитини.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Цей обов`язок безпосередньо пов`язаний з нормою ст. 53 Конституції України, відповідно до якої повна загальна середня освіта є обов`язковою.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У ч. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №678370 від 12.11.2021 року, ОСОБА_1 ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого неповнолітнього сина, який керував „Mercedes-Benz G 500", номерний знак НОМЕР_1 , без водійських прав, яке належить ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Внаслідок вчинення незаконних дій неповнолітнього ОСОБА_1 відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, тобто за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до фабули рапорту, який знаходиться в матеріалах справи, 12.11.2021 року о 16-48 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 12.11.2021 року о 16-47 год. за адресою Запорізький район смт. Кушугум, вул. Партизанська буд. 28, заявник поліцейський офіцер громади повідомив, про те, що приблизно о 14-50 год. невідомі особи на авто „Мерседес", чорного кольору гелентваген (кросовер), номери не запам`ятали, намагалися викрасти дитину 12 років, пропонували сісти в авто, але дитина втікла до магазину.

З матеріалів справи встановлено, що дитина 12 років, це ОСОБА_2 .

За заявою законного представника неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про те, що 12.11.2021 року, приблизно о 15-00 год., невстановлені особи, перебуваючи в салоні автомобіля„Mercedes-Benz Gelandewagen ", номерний знак НОМЕР_1 , та знаходячись на проїзній частині вул. Партизанська в смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області, вчиняли дії направлені на незаконне позбавлення волі малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не довели свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

Тобто, в рамках даного кримінального провадження фігурує транспортний засіб, яким керував неповнолітній ОСОБА_1 , який належить його батькові.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вимоги статті 251 КУпАП передбачають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 678370 від 12.11.2021 року;

- рапортом ЗР УП ГУНП в Запорізькій області;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію;

- опитуванням осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 ;

- копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 060791 від 12.11.2021 року складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП№

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000567;

- відеозаписом події, що сталася 12.11.2021 року.

Таким чином, на підставі досліджених доказів у їх сукупності суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.184 КУпАП, і його вина в цьому доведена.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що в справі наявні належні, допустимі та беззаперечні докази, які у своїй сукупності свідчать, що ОСОБА_1 , як батько, ухилився та не виконав покладені на нього обов`язки, а саме: допустив керування неповнолітнім сином належним йому авто.

За наведеного, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

З урахуванням завдань, визначених ст. 1 КУпАП, загальних правил накладення адміністративного стягнення, що визначені ст. 33 КУпАП, враховуючи обставини справи, особу ОСОБА_1 , його позитивну характеристику, суд вважає необхідним накласти на нього найменш обтяжливе адміністративне стягнення, зокрема у виді штрафу, передбаченого санкцією даної статті.

Керуючись ст.ст. 33, 184, 283, 307 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП і накласти стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. у дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Ю.В. Геєць