Номер провадження: 33/813/1512/21
Головуючий у першій інстанції Іванчук В.М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Тищенко М.В.,

особи, який з`явився до судового засідання:

-захисника ОСОБА_1 Білика Віктора Станіславовича,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Білика Віктора Станіславовича на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на перше січня 2021 року, що складає 454 гривні.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 - Білик Віктор Станіславович подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2021 року і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів наявності дорожньо-транспортної пригоди та порушення особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Самі по собі протокол про адміністративне правопорушення та схема ДТП не можуть бути беззаперечними доказами вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказують співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Під час судового засідання захисник пояснив районному суду, що матеріали справи не містять жодного доказу наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з чим подав клопотання про повернення адміністративних матеріалів на доопрацювання, однак питання повернення адміністративних матеріалів на доопрацювання судом не вирішувалось. За таких обставин сторона захисту вказує, що районний суд дійшов хибного висновку про наявність вини в діях апелянта.

Дослідивши уважно матеріали справи, заслухавши пояснення захисника апелянта, який підтримав вимоги апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з підстав, зазначених у цій постанові.

Згідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст.124 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Оскаржувана постанова суду першої інстанції мотивована тим, що вина правопорушника доведена наявними в матеріалах справи доказами.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками районного суду з огляду на таке.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №012296 від 06.09.2021 року, водій ОСОБА_1 06 вересня 2021 року о 08 год. 40 хв. в м. Одеса по вул. Суднобудівна, буд. № 11, керуючи транспортним засобом марки «FORD FUSION», номерний знак НОМЕР_1 , був неуважним, не врахував дорожньої обстановки та не слідкував за її зміною, не обрав безпечної швидкості руху, при виникненні попереду перешкоди для руху не вжив усіх заходів щодо безпечного її об`їзду або повної зупинки транспортного засобу, в наслідок чого допустив наїзд на електроспоруду (стовп), в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1, 12.3, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП (а. с. 1).

Згідно п. 2.3.б Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно п. 12.1 Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 12.3 Правил дорожнього руху України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Апеляційний суд також зауважує, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху України (п. 1.3 Правил дорожнього руху України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків (п. 1.5 Правил дорожнього руху України).

Зі схеми місця ДТП (а. с. 2 та зворотній бік) вбачається, що 06.09.2021 року о 08 год. 40 хв. на вул. Суднобудівна, 11 в м. Одесі, за участі ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки «FORD FUSION», номерний знак НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода, в ході якої водій ОСОБА_1 на вказаному автомобілі вчинив наїзд на освітлювальну опору, у зв`язку з чим даний автомобіль отримав механічні пошкодження, а саме: відокремлений передній бампер, пошкоджені праве переднє крило, праве переднє колесо, праві передні двері, правий поріг, кришка капоту, розбита передня фара, розбито лобове скло.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 був ознайомлений з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №012296 від 06.09.2021 року та схемою ДТП від 06.09.2021 року, про свідчить особистий підпис ОСОБА_1 в даних протоколі та схемі ДТП, про незгоду з тим, що написано в даному протоколі, та щодо змісту схеми ДТП ОСОБА_1 не виявив та в цих документах або в письмових поясненнях не зазначив.

У зв`язку з зазначеним, доводи апеляційної скарги, що матеріали справи не містять доказів дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП, а самі по собі протокол про адміністративне правопорушення та схема ДТП не можуть бути беззаперечними доказами вини особи, апеляційний суд сприймає критично, оскільки вони спростовані матеріалами справи, та такі доводи розцінюються судом, як спосіб самозахисту та спробу уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Слід також зазначити, що відповідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії. Та, згідно положень ст. 62 Основного Закону обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, згідно якої при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (п. 43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey)).

Тобто, суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Отже, з урахуванням згоди особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з обставинами, вказаними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №012296 від 06.09.2021 року та схемі ДТП від 06.09.2021 року, про що свідчить його особистий підпис, суд першої інстанції правильно та аргументовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а отже підстави для повернення адміністративних матеріалів на доопрацювання до органів поліції були відсутні. У зв`язку з чим відповідні доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на ухилення апелянта від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

З огляду на зазначене, викладені в обґрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків місцевого суду та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду першої інстанції.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Білика Віктора Станіславовича - залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе