Справа № 462/7482/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 березня 2021 року суддя Залізничного районного суду міста Львова Постигач О.Б., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

працюючої офіціантом «Крафт-Кумпель», адреса реєстрації:

АДРЕСА_1 , адреса

проживання: АДРЕСА_2

за ст. 44-3 КУпАП

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу, 15.11.2020 р. о 16:05 год. у м. Львові по вул. Кульпарківська, 200А будучи старшим офіціантом та виконуючи свої функціональні обов`язки не припинила роботу в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », чим порушила п. 1 п.15 постанови КМУ №641 від 22.07.2020 р. з змінами, що внесені постановою КМУ №1100 від 11.11.2020 р.

Вказані дії кваліфіковані поліцейським за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 26.11.2020 року матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП було повернуто в Залізничний відділ поліції ГУ НП у Львівській області для належного оформлення.

Однак, вказана постанова виконана не була, а матеріали вказаної справи листом від 16.02.2021 р. повернуті до суду без належного оформлення.

Розгляд справи призначений на 04.03.2021 р., проте в судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Диспозицією ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма закону є бланкетною (вид норм права з точки зору рівня визначеності їх змісту. Диспозиції бланкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки), тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Санкція ч. 1 ст.44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до п. п. 1 п. 15 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» із внесеними змінами від 11.11.2020 р., додатково до обмежень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14 листопада 2020 р. до 30 листопада 2020 р. забороняється: приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

Юридичний склад адміністративного правопорушення це передбачений нормами права комплекс ознак (елементів), за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративний проступок.

Такий комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Всупереч вимогам цієї норми, в протоколі не розкрито суб`єкт адміністративного правопорушення, якої стосуються визначені Кабінетом Міністрів України обмеження.

У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що ОСОБА_1 дійсно працює офіціантом в кафе «Крафт-Кумпель» та докази того, що кафе «Крафт-Кумпель» є суб`єктом господарювання та, як саме суб`єкт господарювання, здійснював приймання відвідувачів.

З огляду на зазначене, в даному випадку, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим. Суд (суддя) законодавчо позбавлений права збирати докази вини (брати на себе функції обвинувачення). Це підтверджено не тільки міжнародним правом, але і національної судовою практикою. Принцип диспозитивності є одним із засадничих в українському та міжнародному судочинстві.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суддя дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, так як в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Крім цього суд також зазначає, що на момент розгляду справи закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, а також втратив чинність п.п. 1 п. 15 постанови КМ України № 641 від 22.07.2020 р., згідно постанови №1236 від 09.12.2020 р.

На підставі викладеного, провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 44-3, 247, 251-252, 256, 280 КУпАП суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом 10-ти днів до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова з дня винесення постанови.

Суддя Постигач О.Б.