ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/336/21 Справа № 192/1954/20 Суддя у 1-й інстанції - Кітов О. В. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП в редакції Закону № 1446-VIII від 07.07.2016 та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

За обставин, викладених в постанові суду, ОСОБА_1 , 02.12.2020 о 21-50 год. на а/д Т-0417 між с.Дніпровське та смт Солоне керував транспортним засобом марки ВАЗ-21046, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» або в медичному закладі категорично відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на незаконність постанови суду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального права. Зазначає, що акт огляду на стан сп`яніння був складений вже після складання, підписання та вручення йому протоколу про адміністративне правопорушення і цей акт взагалі йому не вручався, про що свідчить відсутність підпису в акті. В письмових поясненнях свідків, які залучені були поліцейськими, зазначено, що він нібито відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, однак не зазначено про керування ним в стані алкогольного сп`яніння, що є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП. З пояснень неможливо встановити де це було та час, коли відбувалися події. Свідки в судовому засіданні спростували факт, що працівники поліції бачили як він керував транспортним засобом, тим паче що його зупиняли за керування транспортним засобом з ознаками сп`яніння.

Крім того, в матеріалах справи відсутній відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який спростував би його вину у вчиненні даного правопорушення, відповідне клопотання про його витребування було задоволено, однак суду не було надано і відповідно не досліджувалося.

Посилається також на невідповідність складеного протоколу вимогам КУпАП, а також порушення Інструкції та Порядку. В матеріалах справи також відсутнє направлення водія на проходження огляду, який є обов`язковим. Зі змісту протоколу неможливо встановити точного місця скоєння адміністративного правопорушення, яким саме транспортним засобом керував ОСОБА_1 і де відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою драгер чи на місці зупинки транспортного засобу чи в приміщенні відділу поліції. В протоколі допущені суперечності при викладені фабули правопорушення, оскільки встановлення факту керування в стані алкогольного сп`яніння можливо лише після огляду на стан сп`яніння особи, яка керувала транспортним засобом.

Вказує, що місце знаходження особи в нетверезому стані за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху, не є доказом вчинення ним адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП, оскільки не доводить факт керування ним транспортним засобом незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

В судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. Вказує про відсутність відеозапису в матеріалах справи, який би спростував його вину у вчиненні цього правопорушення і суду його не було надано.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку учасника провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що зазначених вимог закону суд дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи в їх сукупності, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №512002 від 02.12.2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , які засвідчили факт відмови в їх присутності водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, як і надавати будь-які письмові пояснення, зазначивши, що надасть їх у суді. Свідки також засвідчили наявність у ОСОБА_1 явних ознак алкогольного сп`яніння.

В суді першої інстанції в судовому засіданні допитані вказані свідки, які повністю підтвердили свої письмові пояснення, надані поліцейським, підписи в них та на протоколі про адміністративне правопорушення, а також додатково пояснили, що на початку грудня 2020 року вони їхали в автомобілі і у кюветі на узбіччі побачили автомобіль ВАЗ, підійшовши до нього, побачили в ньому водія за кермом, який намагався виїхати з кювета, однак не міг самостійно це зробити. Зазначили, що водій перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння по манері його розмови та поведінки. В подальшому приїхали працівники Державної служби з надзвичайних ситуацій, які витягнули автомобіль з кювета, та працівники поліції, на вимогу яких в присутності цих свідків водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та в медичному закладі.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність факту керування ним транспортним засобом є неспроможними та спростовуються матеріалами справи.

Такі твердження спростовуються також і письмовими поясненнями ОСОБА_1 , наданих в суді першої інстанції, а також в апеляційній скарзі він, зазначаючи про обставини події, які мали місце 02 грудня 2020 року о 21 годині, вказує, що керував транспортним засобом ВАЗ-21046 д/н НОМЕР_1 по напрямку смт Солоне - Аполлонівка Солонянського району Дніпропетровської області та був засліпленим дальнім світлом зустрічного транспортного засобу та з`їхавши на мокру землю кювету, застряг.

Що стосується доводів про відсутність відеозапису в матеріалах справи, який спростував би його вину у вчиненні даного правопорушення, то відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення такий відеозапис до нього не не додався, суд першої інстанції вжив всіх заходів для його отримання під час судового розгляду.

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується іншими матеріалами справи в їх сукупності, письмовими поясненнями свідків та наданими показами у судовому засіданні, які між собою повністю узгоджуються і будь-яких сумнівів в їх достовірності не викликають.

Доводи апелянта про відсутність в матеріалах справи направлення на огляд водія на стан сп`яніння, який є, на його думку, обов`язковим, апеляційний суд розцінює як такі, що ґрунтуються на власному довільному тлумаченні положень закону.

Відповідно до п. 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,затвердженої спільним наказом МОЗ і МВС № 1452/735 від 09.11.2015 року (Далі - Інструкція) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, що підтверджується поясненнями зазначених свідків, проте, він відмовився, тому поліцейські не оформлювали відповідне направлення та не забезпечували його доставку до найближчого закладу охорони здоров`я.

Окрім цього, нормативні положення ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі - Порядок) та Інструкції не містять вимоги щодо вручення працівниками поліції такого направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння у випадку відмови водія від його проходження.

У випадку згоди водія та його доставлення до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду, таке направлення обов`язково оформлюється та є підставою для проведення лікарем відповідного дослідження, проте в даному випадку ОСОБА_1 відмовився від проходження будь-якого огляду.

На думку апеляційного суду, факт не вручення або не отримання цього направлення водієм не має значення по суті правопорушення, оскільки протокол складений за відмову водія від проходження медичного огляду і водій не виявив бажання проїхати в медичний заклад.

Таким чином, апелянтом необґрунтовано яким чином вручення або невручення водію направлення на проходження медичного огляду виключає його вину за відмову від проходження такого огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Твердження в апеляційній скарзі про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю спростовуються дослідженими матеріалами справи.

Оцінюючи зазначені вище докази, апеляційний суд доходить висновку, що вони є належними, достовірними та допустимими, узгоджуються між собою і є достатніми для прийняття обґрунтованого рішення.

Доводи апеляційної скарги, що суд необґрунтовано дійшов висновку про керування у стані сп`яніння є неспроможними, оскільки суд першої інстанції розглянув справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння стосовно ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, і виніс постанову, яким визнав винним останнього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам КУпАП і з його змісту неможливо встановити точного місця скоєння правопорушення є неспроможними, оскільки в протоколі зазначено всі обставини правопорушення, дата, місце та час його вчинення, яким транспортним засобом (ВАЗ-21046 н.з НОМЕР_1 ) керував ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження огляду на визначення його стану за допомогою алкотестера та в медичному закладі відмовився.

Отже, при розгляді справи порушень вимог Інструкції, Порядку, ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону № 1446-VIII від 07.07.2016.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2021 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону № 1446-VIII від 07.07.2016 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Піскун