33/804/628/21
222/1371/21
Головуючий у І інстанції: Вайновська О.Є. № 222/1371/21
Суддя доповідач: Топчій Т.В. № 33/804/628/21
Категорія: ст. 44-3 ч.1 КпАП України
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Маріуполь

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Топчій Т.В., за участю секретаря Марченка М.В., особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Володарського районного суду Донецької області від 15 листопада 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізична особа-підприємець, пенсіонер, інвалід ІІ групи, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 ч.1 КУпАП, та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 28.10.2021 року, о 15:15 годині, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом господарювання фізичною особою-підприємцем, здійснював діяльність в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , за відсутності нанесеного маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менше як 1,5 метра, чим порушив вимоги п.п.9 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Постановою Володарського районного суду Донецької області від 15 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 ч.1 КУпАП, та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, звільнити його від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Зазначив, що є особою з інвалідністю другої групи.

Пояснив, що вказані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №69831 від 28.10.2021 року обставини виникли з причин того, що нанесене ним належним чином ще у грудні 2020 року на підлозі вищевказаного магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » маркування для перебування в черзі з отриманням дистанції між клієнтами не менше, ніж 1.5м., станом на 28 жовтня 2021 року просто стерлося з підлоги під впливом проходу клієнтів магазину, а поновити це маркування він своєчасно не встиг з причини перебування на стаціонарному лікуванні.

Вказав, що щиро розкаюється у недбалому ставленні до виконання норм п.п.9 п.2 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року та просить суд зарахувати його щире розкаяння, а також знаходження на стаціонарному лікуванні, як обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, бо щире розкаяння винного згідно ст. 34 КУпАП відноситься до обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, а законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення та орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Вважає, що вказаною постановою, суд першої інстанції порушує вимоги статті 23 КУпАП «Мета адміністративного стягнення», бо адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а так запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами, а накладення згідно вищевказаної постанови СУДУ на ОСОБА_1 адміністративного штрафу у розмірі 17000 грн. аж ніяк не сприяє вихованню правопорушника, а натомість приведе його як фізичну особу-підприємця, який є інвалідом другої групи, та веде малий бізнес у селі під час жорстких карантинних обмежень - на грань банкрутства.

Вказує, з причин того, що скоєне ОСОБА_1 правопорушення не привело до будь-яких негативних наслідків, просить звільнити його від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення, бо згідно ст. 22 КУпАІІ при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. 1,2,3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 1 ст. 8 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Частиною 1 статті 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма закону є бланкетною (вид норм права з точки зору рівня визначеності їх змісту. Диспозиції банкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки), тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Статтею 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена ст. 44-3 КУпАП.

Згідно з пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 19 грудня 2020 р. до 31 грудня 2021 р. на території України установлено карантин.

Відповідно до підпункту 9 пункту 2 постанови КМУ №1236, на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких: не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менш як 1,5 метра; не забезпечено працівників засобами індивідуального захисту, зокрема захисними масками або респіраторами, що закривають ніс та рот, та не здійснюється належний контроль за їх використанням; обслуговуються покупці без одягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно; не забезпечується централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери (урни).

Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п.п.9 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», які зазначені в протоколі працівником поліції.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 28.10.2021 року, о 15:15 годині, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом господарювання фізичною особою-підприємцем, здійснював діяльність в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , за відсутності нанесеного маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менше як 1,5 метра, чим порушив вимоги п.п.9 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі правову кваліфікацію вчиненого адміністративного правопорушення не оспорює, обставини, викладені працівниками поліції в протоколі про адміністративне правопорушення не оспорює, провину у скоєнні адміністративного правопорушення визнає у повному обсязі, щиросердно розкаюється у вчиненому.

Згідно вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, суд першої інстанції при розгляді справи в повному обсязі безпосередньо перевірив докази, наявні в матеріалах справи.

Разом з тим, судом першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення не були в повному обсязі з`ясовані дані про особу ОСОБА_1 , а також не досліджена та не встановлена наявність або відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, передбачених положеннями ст.ст. 34, 35 КУпАП.

Згідно ст. 34 ч. 2 КУпАП, апеляційний суд вважає необхідним визнати обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 притягнення до адміністративної відповідальності вперше, у якості обставини, що характеризує особу ОСОБА_1 , що він є фізичною особою підприємцем, пенсіонером, інвалідом ІІ групи.

Ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.

Адміністративні правопорушення, передбачені ст. 44-3 ч.1 КУпАП не внесені до переліку адміністративних правопорушень, які не можна вважати малозначними.

Малозначними правопорушеннями є такі діяння, які не становлять великої суспільної шкоди, не спричинили або не могли спричинити значної шкоди суспільним чи державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим охоронюваним законом цінностям.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (стаття 23 КУпАП).

В ході апеляційного розгляду даної справи встановлено, що дії ОСОБА_1 щодо порушень правил карантинних обмежень, зафіксованих працівниками поліції, не спричинили істотної шкоди суспільним чи державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим охоронюваним законом цінностям, враховано, що ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненому правопорушенні, щиросердно розкаявся, що свідчить про його свідоме виправлення. Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, з матеріалів провадження не вбачається.

Враховуючи викладене та процесуальні повноваження, регламентовані ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст.44-3 ч.1 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю адміністративного правопорушення та оголосити йому усне зауваження.

На думку апеляційного суду, застосування такого заходу відносно ОСОБА_1 , як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Згідно вимог ст. 284 ч.2 КУпАП орган (посадова особа) у справі про адміністративне правопорушення виносить постанову про закриття справи при оголошенні усного зауваження. За таких обставин, оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст.22, 284 , 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Володарського районного суду Донецької області від 15 листопада 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ст. 44-3 ч.1 КУпАП - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 44-3 ч.1 КУпАП закрити на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю правопорушення.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.

Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: