Провадження № 33/801/948/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кашпрук Г. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

Відповідно до обставин, встановлених судовим рішенням, 16.07.2021 року о 21 год. 00 хв. в м. Вінниці по вул. Хмельницьке шосе водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Nissan Maxima» д.н.з. НОМЕР_2 , будучи в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на встановлення стану наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в КНП «Центр терапії залежностей «СОЦІОТЕРАПІЯ» ВОР» при безперервній фіксації на боді-камеру поліцейського, висновок позитивний, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати, а провадження по справі відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не здійснював керування автомобілем в стані наркотичного сп`яніння. Вважає, що процедура проведення медичного огляду на стан сп`яніння відносно нього була порушена лікарем, яка його проводила.

Так, згідно з поясненнями ОСОБА_1 в судовому засіданні, так і лікаря, відносно останнього, було проведено два тести на виявлення у апелянта стану наркотичного сп`яніння. Такі дії лікаря, на його думку, є незаконними, лікар піддала сумніву результати першого тесту в той час, коли їх мала трактувати на користь ОСОБА_1 . Окрім того, зразки біологічного середовища у нього були відібрані лише в одну ємність, чим порушила вимоги п. 10 розділу ІІІ Інструкції, відповідно до якого вказані зразки для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності.

Звертає увагу, що судом були відкинуті його доводи відносно того, що складення протоколу передувало складенню висновку КНП «Центр терапії залежностей «СОЦІОТЕРАПІЯ» ВОР» № 1744 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.07.2021 (далі - Висновок). Так, протокол було складено о 21.30, коли вказаний Висновок було складено о 21.35, тобто протокол було складено тоді, коли Висновку ще не існувало.

Крім того, установлений порядок проходження медичного огляду ОСОБА_1 був порушений безпосередньо працівниками поліції, оскільки вони не направили його до медичного закладу, відповідно до вимог п. 8, 12 розділу ІІ Інструкції та п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Працівники поліції запропонували апелянту проїхати разом з ними, на що останній погодився, тобто без оформлення направлення на медичний огляд. Однак, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові на такі дії навіть не звернув уваги, що є ознакою однобічності розгляду справи.

Також в судовому засіданні ОСОБА_1 заявляв клопотання про витребування інструкції щодо використання тесту, який застосували до нього та інформацію, чи входить цей тест до переліку вимірювальної техніки, що дозволені Міністерством охорони здоров`я. Тому в цій апеляційній скарзі він ставить питання про витребування вищевказаної інформації, про яку заявлялось ним в суді першої інстанції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з пунктом 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Крім того, відповідно п. 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, у разі виявлення іншого, крім алкогольного, сп`яніння поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я та проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу не проводиться.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які належно оцінені судом і детально викладені у постанові.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 401581 від 16 липня 2021 року, 16.07.2021 року о 21 год. 00 хв. в м. Вінниці по вул. Хмельницьке шосе водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Nissan Maxima» д.н.з. НОМЕР_2 , будучи в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на встановлення стану наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в КНП «Центр терапії залежностей «СОЦІОТЕРАПІЯ» ВОР» при безперервній фіксації на боді-камеру поліцейського, висновок позитивний, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт перебування в стані наркотичного сп`яніння підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1744 від 16.07.2021.

Огляд ОСОБА_1 було проведено у КНП «Центр терапії залежностей «СОЦІОТЕРАПІЯ» ВОР» із дослідженням біологічного середовища (сечі) за результатами якого встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

Висновок КНП «Центр терапії залежностей «СОЦІОТЕРАПІЯ» ВОР» № 1744 від 16.07.2021 складений на відповідному бланку, засвідчений підписом лікаря, який проводив огляд з прикладанням печатки, а тому суд не вбачає законних підстав ставити під сумнів висновки медичного обстеження, який свідчить, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем під впливом наркотичного сп`яніння, що заборонено Правилами дорожнього руху. Доводів на спростування його правильності ОСОБА_1 суду не надав.

Апеляційний суд вважає, що огляд на стан наркотичного сп`яніння проведений з дотриманням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак наркотичного сп`яніння, тому доводи ОСОБА_1 в ці частині є безпідставними. Зазначене підтверджується і дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Щодо доводів ОСОБА_1 про проведення два тести на виявлення у апелянта стану наркотичного сп`яніння і лікар, піддавши сумніву результати першого тесту мала їх трактувати на користь ОСОБА_1 , то такі доводи є безпідставними.

Згідно п.п. 3-4 розділу ІІІ цієї Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я з метою встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Лікар не може трактувати результати огляду на свій розсуд, зокрема на користь водія, який проходить обстеження у закладі охорони здоров`я.

З пояснень лікаря ОСОБА_2 , наданих в суді першої інстанції, встановлено, після проведення першого тесту були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , у зв`язку з чим працівники поліції почали складати протокол про адміністративне правопорушення. Другий тест був проведений для отримання більш точних даних, і отримавши результати повторного тесту беззаперечно було встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Помилковими є твердження ОСОБА_1 про те, що зразки біологічного середовища у нього були відібрані лише в одну ємність, чим порушино вимоги п. 10 розділу ІІІ Інструкції, відповідно до якого вказані зразки для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності.

Для збору біологічного середовища водію надається одна ємність, проте надалі, згідно з пунктом 10 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735, зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. Порядок збереження та транспортування ємностей визначений у пункті 11 Розділу ІІІ цієї Інструкції.

Апеляційний суд вважає, що не має істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія транспортного засобу відсутність в матеріалах справи копії направлення до медичного закладу працівником поліції, оскільки наявність або відсутність направлення до медичного закладу в матеріалах справи не впливають на правову оцінку дій водія транспортного засобу. Відповідно до п. 7 Порядку направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я, де залишається відповідне направлення на проведення огляду.

В ході розгляду справи судом першої інстанції встановлені обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом. З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки такий висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції було надано належну оцінку,

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20 травня 2010 року).

Суд апеляційної інстанції не знайшов підтвердження доводів апелянта щодо порушення його процесуальних прав при розгляді справи судом першої інстанції, а порушення вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості апелянта у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, відсутні.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2021 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 251, 268, 294 КпАП України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко