ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №522/2730/21

Провадження №3/522/2864/21

05 березня 2021 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Іоніді К.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси з УПП в Одеській області ДПП надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 06.02.2020 серії АПР18 №270599, 06.02.2021р. о 00 годині 49 хвилини за адресою: м.Одеса, вул.Успенська,49, зафіксовано роботу після 23 години 00 хвилин суб`єкта господарювання (ФОП ОСОБА_2 інтернет-кафе Ліцплей) з надання послуг організації дозвілля та продаж тютюнових виробів, а саме прийняття відвідувачів під адмініструванням ОСОБА_1 , чим порушив п.п.1,2 п.11 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020р. та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП

В ході розгляду справи ОСОБА_1 , вину не визнав, заперечив факт надання послуг закладом після 23 години та пояснив, що в після вказаного часу в одній з кімнат закладу перебували неповнолітні діти, які після завершення його роботи чекали на батьків, які їх заберуть. Змусити чекати на вулиці неповнолітніх осіб він не міг, оскільки побоювався за їх безпеку та відповідальність у разі, якщо з ними щось станеться.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення з дослідженням наявних у ній матеріалів, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, приходжу до наступних висновків.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 1 ст. 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Про захист населення від інфекційних хвороб, іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно з ч.ч. 1,4 ст. 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 установлено з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території України карантин.

На період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, в тому числі серед іншого - проведення дискотек, робота розважальних закладів (нічних клубів), діяльність закладів громадського харчування (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо) з організацією дозвілля, у тому числі проведення святкових заходів, банкетів, майстер-класів, публічних подій. (пп.11 п.2 постанови КМУ від 09 грудня 2020 р. № 1236).

Слід зазначити, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може вважатись самостійним, беззаперечним та достатнім доказом вчинення особою адміністративного правопорушення. Обставини викладені в ньому повинні бути перевірені іншими доказами, які б підтверджували винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст.251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак, вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що у них відсутні будь-які дані щодо державної реєстрації зазначеного у протоколі суб`єкта господарювання та здійснення ним діяльності у закладі за вказаною вище адресою. Також, відсутні докази на підтвердження того, що на момент події ОСОБА_1 офіційно працював на посаді адміністратора вищезазначеного закладу.

Крім того, в матеріалах справи наявний відеозапис, який підтверджує факт перебування сторонніх осіб у вказаному закладі у зазначений у протоколі час, проте відсутні належні докази на підтвердження факту надання послуг з організації дозвілля у ньому.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі №177/525/17.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням зазначених обставин, приходжу до висновку про відсутність в матеріалах достатніх даних, які б вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, а тому провадження у адміністративній справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 10, 24, 33, 38, 221, 247, 251, 254, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя К.В. Іоніді