Справа № 450/4881/21 Провадження № 3/450/2380/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Данилів Є.О., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , водій

за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 153650 від 05.11.2021 року, 05.11.2021 року близько 17:49 год. на а/д Західний обхід м. Львова 5 км керуючи автобусом БАЗ А.079.14 д.н.з. НОМЕР_1 водій ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті № 184а в режимі маршрутного таксі в кількості більшій ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою на транспортний засіб визначена в реєстраційних документах на транспортний засіб (більше ніж 20 осіб), чим порушив п.п. 8 п. 2-2, п. 3, п. 3-5 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 р..

У судове засідання з`явився ОСОБА_1 який надав пояснення у справі про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Судом встановлено.

Згідно ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Диспозицією статті 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

В статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» № 1645-ІІІ від 06.04.2020 року, визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2020 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 8 п. 2-2 постанови КМ України № 1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 17 червня 2021 р. на території України встановлюється "зелений" рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється: 8) здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.

Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням пасажирами під час перевезення засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

З аналізу норми підп. 8) п. 2-2 Постанови КМ України №1236 від 09.12.2020 р. випливає, що встановлена нею заборона стосується правил організації перевезень пасажирів у міському автомобільному транспорті, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах у звичайному режимі руху.

ОСОБА_1 є працівником ПАТ "Львівське АТП - 14630", прийнятий на роботу водія автобусу з 22.03.2021 р., що підтверджується Наказом №29-к від 19.03.2021 р. і відповідним записом у трудовій книжці, і це є єдине його місце праці, а автобусом БАЗ А079.14 д. н. з. НОМЕР_1 , яким він керував 05.11.2021 р., володіє ПАТ "Львівське АТП - 14630", при чому керував він ним виконуючи свої трудові обов`язки водія здійснюючи рейс за регулярним приміським маршрутом №184а, який було організовано ПАТ "Львівське АТП - 14630", що підтверджується Дорожнім листом № 804029 від 05.11.2021 р.

Однак із наведеного в протоколі про адміністративне правопорушення формулювання є не зрозумілим порушення якої саме норми нормативно-правового акту інкримінується ОСОБА_1 , оскільки поліцейським у протоколі взагалі не зазначено правової норми.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення надано: протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 153650 від 05.11.2021 р.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи доказів.

Пункт 3 Постанови КМ України №1236 від 9.12.2020 р. містить 13 окремих норм права, які встановлюють 13 різних правил, а пункт 35 - 15 окремих норм права, які встановлюють 15 різних правил, при чому жодне з них не стосується того, що мені інкриміновано: здійснення регулярних перевезень пасажирів на міському автобусному регулярному маршруті в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння.

Невірне посилання на конкретну норму закону, що обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП свідчить, що дії поліцейського щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ (п. 31 рішення від 28.10.2003 р. у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich V. Russia), заява № 589973/00); п. 109 рішення від 13.12.2001 у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» (Меtropolitan Сhurch оf Bessarabia V. Моldova), заява № 45701/99); п. 54 рішення від 23.09.1998 у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено: автомобільним перевізником є фізична або юридична Особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; регулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень. Тобто «здійснення пасажирських перевезень» є господарською діяльністю автомобільних перевізників за умови належного документального оформлення такого роду ліцензійної діяльності.

Зі змісту підпункту 8 пункту 2-2 постанови КМ України 09.12.2020 р. № 1236 слідує, що ОСОБА_1 як водій транспортного засобу, не є суб`єктом правопорушення у розумінні даної правової норми, оскільки не виконує господарської діяльності в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 р. № 2344-ПІ, Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 р. № 176 (у редакції постанови Кабінету Міністрів від 26.09.2007 р. № 1184).

ОСОБА_1 як водій автобуса, виконує лише умови трудового договору, а саме здійснює обов`язки водія транспортного засобу, безпосереднє керування транспортним засобом.

Фото-відео фіксація порушень поліцейськими здійснюється лише за допомогою технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі, але не виключно, які можна закріпити його на форменому .одязі поліцейського. Такі пристрої та карти пам`яті зберігаються в приміщеннях органів, підрозділів поліції та видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації, який зберігається в органі, підрозділі поліції. Під час фото-відео фіксації за допомогою технічного пристрою автоматично зазначається дата та час такої фіксації.

З матеріалів справи не можливо встановити технічні характеристики транспортного засобу в частині кількості місць для сидіння, оскільки до справи не долучені реєстраційні документи на цей транспортний засіб, у зв`язку із чим не представляється можливим визначити граничну кількість пасажирів, допустиму для перевезення громадським транспортом.

Таким чином доказів на спростування доводів особи, відносно якої складено протокол про адміністративні правопорушення, і які б дозволяли суду на підставі ст. 252 КУпАП зробити висновок про доведеність факту вчинення інкримінованого правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП органом уповноваженим на складання протоколу не надано.

Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. При цьому всі викладені у протоколах про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення, суд прийшов до висновку, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

постановив:

провадження у справі № 450/4881/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, - закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Є. О. Данилів