П О С Т А Н О В А

іменем України

10 грудня 2021 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Єсауленко М.В., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого водієм у ПП «Базальт», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 інкримінується господарської провадження діяльності без ліцензії на право надання послуг з перевезення пасажирів міським сполученням загального користування. Так, згідно протоколу 27.10.2021 о 14 год. 40 хв. на вул. Ракетній, 39, ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів на автобусі «Богдан», н.з. НОМЕР_2 , на комерційній основі за маршрутом міського значення № 539, без не мав ліцензії на здійснення такого виду господарської діяльності, чим порушив вимоги закону України «Про автомобільний транспорт».

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих дій не визнав. Пояснив суду, що він працює водієм у ПП «Базальт», у визначений в протоколі день і час здійснював перевезення пасажирів за маршрутом № 539 у м. Києві. До нього підійшли працівники поліції і без наявних на те, причин, звинуватили його у здійсненні перевезень пасажирів без наявності відповідної ліцензії. Він їм пояснював, що є працевлаштованою особою, самостійно господарську діяльність у даній сфері він не здійснює і йому не відомо чи має перевізник ПП «Базальт» відповідну ліцензію на здійснення пасажирських перевезень за даним маршрутом. Тим більш, на момент спілкування з працівниками поліції перевезення пасажирів не здійснював.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до положень ч.1 ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Частиною 2 ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що документами для регулярних пасажирських перевезень для автомобільного перевізника є - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Тобто диспозиція вказаної статті передбачає наявність спеціального суб`єкта - суб`єкта господарської діяльності або особи, яка самостійно впроваджує господарську діяльність.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у здійсненні діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону. Підприємницькою може вважатись лише діяльність з виробництва продукції, виконання робіт, надання послуг і зайняття торгівлею з метою одержання прибутку. У разі відсутності такої мети немає правових підстав вважати діяльність господарюючого суб`єкта підприємницькою.

Як пояснив під час розгляду справи ОСОБА_1 , він є працевлаштованою особою, працює водієм у ПП «Базальт» і самостійну господарську діяльність не здійснює.

Доказів того, що ОСОБА_1 самостійно, як фізична особа, здійснював господарську діяльність з перевезення пасажирів вищевказаним напрямком, без отримання дозволу, суду не надано.

Відсутність відповідної ліцензії чи порушення порядку її отримання на здійснення даного виду перевезень у перевізника, не може ставитися у вину особі, яка перебуває з ним у трудових відносинах.

Зазначене свідчить про те, що особа, яка склала протокол, невірно визначила суб`єктний склад, оскільки у даному випадку належним суб`єктом відповідальності має бути саме суб`єкт господарювання - ПП «Базальт», який впроваджує господарську діяльність у сфері пасажирських перевезень, яка підлягає обов`язковому ліцензуванню.

До повноважень суду не належить визначення суб`єктного складу правопорушення та пред`явлення певних підозр у вчиненні правопорушення іншим особам, після надходження справи на розгляд до суду, дані повноваження є дискреційними повноваженнями органу, який складає протокол про адміністративне правопорушення.

Стаття 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадових осів діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що у випадках, коли, викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення, не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Аналіз досліджених доказів дає суду підстави прийти до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП, за ознаками здійснення господарської діяльності, яка підлягає ліцензуванню, без наявної ліцензії, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. 9, ч.1 ст.164, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 251- 252, 280, 283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суд -

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.В. Єсауленко