Справа № 339/409/21 307
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 грудня 2021 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О.С.,
розглянувши матеріали, які надійшли від від відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного ВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, не працюючого, на утриманні троє неповнолітніх дітей
за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
якому роз"яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
З протоколу про адміністративне правопорушення від 18 листопада 2021 року серії ВАБ № 045896 вбачається, що 18 листопада 2021 року близько 20:50 год. ОСОБА_1 за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 вчинив відносно батька насильство сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в його сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана психологічна шкода гр. ОСОБА_2 .
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, вказав, що того дня конфлікт виник у нього зі своєю дружиною з приводу її вакцинаціїї, оскільки вважав, що немає необхідності її проводити і між ними виникла сварка на підвищених тонах. Вважає, що не потрібно було батькові втручатися у його сім`ю та викликати поліцію, він йому не погрожував, просто в загальному виражався нецензурними словами в сторону своєї дружини.
Потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що підставою виклику працівників поліції стало те, що 18 листопада 2021 року його син ОСОБА_1 висловлював претензії своїй дружині стосовно того, що вона вакцинувалася і він боявся наслідків такої сварки. Оскільки вона працює в магазині поступити інакше не могла. Коли син з невісткою став голосно говорити, він втрутився у їх розмову, став між ними і син його відштовхнув. Вважає, що саме він проявив фізичне насильство до сина, а не син до нього. Як далі буде проходити між ними розмова він не знав, тому і подзвонив до поліції, про що вказав синові. Він пояснень ніяких не писав, все писав працівник поліції і сказав, щоб він підписав. У даній справі себе потерпілим не визнає, оскільки ОСОБА_1 не ображав його, не погрожував фізичною розправою, значить йому не була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю. А тому просить справу відносно сина ОСОБА_1 закрити за відсутністю події та ознак в його діях адміністративного правопорушення.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 дослідивши письмові докази, суддя приходить до наступного висновку.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).
Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності.
Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Відповідальність за змістом ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що ставиться у вину ОСОБА_1 настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Отже, зі змісту ч.1 статті 173-2 КУпАП вбачається, що до адміністративної відповідальності можна притягнути лише за умисно вчинене правопорушення.
Умисним є правопорушення, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Проте, обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП є вчинення не будь-яких діянь, зазначених у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а лише тих, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
З системного аналізу діючого законодавства встановлено, що ознаками завдання шкоди фізичному здоров`ю, окрім іншого є синці, забиті місця, відсутність зубів, ушкодження кісток та м`яких тканин, наявність частково залікованих попередніх травм, сліди укусів, опіки незвичайної форми і на різних частинах тіла, втрата ваги, зневоднення тощо.
Завдання шкоди психологічному здоров`ю потерпілого звернення за психологічною допомогою, наявність скарг психосоматичного характеру, страхи, необумовлена тривожність, відчуття безпорадності, залякування, погрози виконання певних дій потерпілою під тиском кривдника, надмірне збудження, безсоння тощо.
Отже, необхідні докази, що містять наочні ознаки існування факту завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненому надано:
- протокол про адміністративне правопорушення від 18 листопада 2021 року серія ВАБ № 045896 в якому вказано, що 18 листопада 2021 року близько 20:50 год. ОСОБА_1 за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 вчинив відносно батька насильство сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в його сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана психологічна шкода гр. ОСОБА_2 (а.с.1);
- рапорт працівника поліції Димид В.М., з якого вбачається, що 18 листопада 2021 року о 21:43год. надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_2 про те, що по АДРЕСА_1 син в стані алкогольного сп`яніння вчиняє домашнє насильство, ображає нецензурними словами та б`є. На місці ОСОБА_1 написав заяву, складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 173-2 КУпАП (а.с.2);
- заява ОСОБА_2 від 18 листопада 2021 року, в якій він просить притягнути до адміністративної відповідальності сина ОСОБА_1 , який вдома вчинив сімейний скандал, в ході якого ображав дружину нецензурними словами, голоcно кричав, вчинив насильство в сім`ї (а.с.3);
- письмові пояснення ОСОБА_2 , з яких вбачається, що 18 листопада 2021 року близько 20:50год. вдома його син ОСОБА_1 вчинив сімейний скандал з ним та своєю дружиною, мотивуючи тим, що його дружина вакцинувалася. В ході скандалу він ображав всіх нецензурними словами, голосно виражався, штовхався, погрожував фізичною розправою та виганяв з будинку. Даний конфлікт тривав близько однієї години, після чого він зателефонував в поліцію (а.с.4).
В судовому засіданні потерпілий підтвердив, що він втрутився в конфлікт, який виник між ОСОБА_1 та його дружиною з приводу її вакцинації, при цьому не вважає себе потерпілим, оскільки син не погрожував йому та не обзивав його нецензурними словами. Він намагався пояснити ОСОБА_1 , що його дружина мусила вакцинуватися, оскільки працює продавцем. Всі пояснення писав працівник поліції, він тільки поставив підпис.
Надаючи оцінку таким доказам та поясненням ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 встановлено, що насправді 18 листопада 2021 року близько 20:50 год. конфлікт виник між ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_3 з приводу вакцинації дружини. Будучи невдоволений такими діями дружини, ОСОБА_1 він між ними виникла сварка, яку намагався припинити батько ОСОБА_2 , ставши між ними.
Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення, яке є актом звинувачення, зазначено, що ОСОБА_1 ображав нецензурною лайкою та погрожував застосуванням фізичною розправи щодо батька ОСОБА_2 , чим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, що суперечить обставинам, викладеним у матеріалах справи, долучених до протоколу.
Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, що має доводитися в суді, а не судом.
Формулюючи обвинувачення щодо особи, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» від 30 травня 2013 р., у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Відтак, даний протокол не може бути доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення щодо потерпілого ОСОБА_2 , оскільки суперечить матеріалам справи та поясненням самого потерпілого.
Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 18 листопада 2021 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.
Обов`язок щодо належного складення протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладений на суд.
Так, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Викладені обставини в даній справі свідчать про те, що працівником Національної поліції не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Оскільки адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не накладається, то судовий збір по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до приписів ст. 40-1 КУпАП, не сплачується.
З врахуванням викладеного та керуючись ч.1 ст. 173-1, ст. 247, 283, 284 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И В :
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.