Номер провадження 3/754/7299/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

зареєстрованої у АДРЕСА_1 ,

проживаючої у АДРЕСА_2 ,

ІПН НОМЕР_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В протоколі від 04.12.2021 року зазначено про те, що ОСОБА_1 04.12.2021 року о 14 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем Фіат д/н НОМЕР_2 по вул.. Мілютенка у м. Києві, не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, не вибрала безпечну швидкість руху, надаючи перевагу у русі транспортному засобу Автоспецпром д/н НОМЕР_3 (водій ОСОБА_3 ), не дотрималась безпечного бокового інтервалу, в результаті чого скоїла з ним зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху та вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

В суді ОСОБА_1 вину свою у скоєному правопорушенні не визнала. Пояснила, що вона рухалась на автомобілі Фіат по пр.. Лісовому, маючи намір повернути на вул.. Мілютенка. Вона побачила автомобіль швидкої медичної допомоги, який рухався далеко від неї. Повернувши на вул.. Мілютенка, вона мала намір заїхати у двір свого будинку, але побачила недалеко автомобіль швидкої медичної допомоги, вирішила надати йому дорогу. Оскільки дорога була з двома смугами для руху, у крайній правій смузі були припарковані автомобілі, вона шукала місце, де можна зупинитися, в цей час автомобіль швидкої допомоги виїхав на зустрічну смугу руху, але через те, що назустріч їхав автомобіль, він почав повертатися у смугу, в якій вона рухалася, внаслідок чого сталося зіткнення. Вважає, що правила дорожнього руху вона не порушувала, намагалася надати дорогу автомобілю швидкої допомоги, але через об`єктивні обставини відразу не змогла цього зробити, але зіткнення відбулося через дії водія ОСОБА_3 . На підставі викладеного просила провадження у справі закрити.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до відповідальності, вивчивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 04.12.2021 року о 14 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем Фіат д/н НОМЕР_2 по вул.. Мілютенка у м. Києві, не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, не вибрала безпечну швидкість руху, надаючи перевагу у русі транспортному засобу Автоспецпром д/н НОМЕР_3 (водій ОСОБА_3 ), не дотрималась безпечного бокового інтервалу, в результаті чого скоїла з ним зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху та вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

Відповідно до п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 13.1 Правил дорожнього руху передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Але при цьому слід зазначити, що під час розгляду справи судом встановлено, що водій ОСОБА_1 рухалась з дотриманням правил дорожнього руху, намагаючись надати дорогу спец автомобілю, при цьому не змогла закінчити свій маневр через об`єктивні обставини.

При цьому водій автомобіля ОСОБА_3 з порушенням Правил дорожнього руху виїхав на смугу зустрічного руху, але через наявність зустрічного транспорту вимушений був повернутися у смугу, по якій рухався автомобіль Фіат, що і спричинило зіткнення транспортних засобів.

Даний факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, письмовими поясненнями водіїв, а також письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 , що долучені до протоколу, в яких викладені обставини скоєння правопорушення.

Також слід зазначити, що на схемі ДТП не відображено наявність припаркованих на смузі автомобілів.

З наведеного можна зробити переконливий висновок про те, що фактично протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений зі слів водія ОСОБА_3 , оскільки пояснення водія ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4 до уваги взято не було.

З наведеного вище, встановлених при розгляді справи обставин та досліджених судом доказів вбачається, що факт допущення ОСОБА_1 порушення вимог Правил дорожнього руху не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи. Долучені до протоколу письмові докази не дають підстав стверджувати, що саме її дії призвели до зіткнення.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з?ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При складанні протоколу та прийнятті постанови повинно бути з?ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи на підтвердження відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені у судовому засіданні, а також спростовуються дослідженими судом належними та допустимими доказами.

Згідно із п.1 ст. 247 КпАП України розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище, суддя приходить до висновку, що факт порушення Правил Дорожнього руху водієм ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, що зумовлює закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 283, 284, 291, 294 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КпАП України за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з моменту винесення.

Суддя О.В.Лісовська