П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Лещенко О. В. ,

при секретарі -Мужецький В. О., за участю особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, розглянувши матеріали, що надійшли від Подільського УП ГУ НП України в місті Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №013517 від 10.07.2021 водій ОСОБА_1 10 липня 2021 року о 02 години 45 хвилин, керуючи автомобілем «ВАЗ» державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Києві у дворі будинку 2Г по вул. Новомостицька не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.13.1 ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 013518 у ОСОБА_1 10 липня 2021 року о 03 години 15 хвилин під час оформлення ДТП були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (характерний запах з порожнини рота, хитка хода). Від огляду медичного на стан алкогольного сп`яніння та його визначення на місці зупинки (оформлення ДТП) за допомогою газоаналізатора ARHK0572 та проведення такого огляду у медзакладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП об`єднані в одне провадження.

Заслухавши пояснення особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві, суддя приходить до наступного.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнав, та категорично заперечував свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП підтверджується наданими суду поясненнями ОСОБА_1 , матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №013517 від 10.07.2021, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

З урахуванням вищевикладеного, в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно зі ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст.. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.266 КУпАП та п.п. 6, 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. А у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, в присутності поліцейського.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих правил.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі невиконання вимоги п.2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

З матеріалів справи встановлено, що 10 липня 2021 року 03 години 15 хвилин під час оформлення ДТП ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (характерний запах з порожнини рота, хитка хода). Від огляду медичного на стан алкогольного сп`яніння та його визначення на місці зупинки (оформлення ДТП) за допомогою газоаналізатора ARHK0572 та проведення такого огляду у медзакладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто скоїв правопорушення передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Проте, попри положень ст.. 251 КУпАП органом, що склав протокол адміністративне правопорушення, належних доказів правопорушення до суду не надано.

ОСОБА_1 в судовому засіданні категорично заперечував проти того, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії серії ДПР18 № 013518 від 10.07.2021 року ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність відповідно до ст.. 130 КУпАП.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення виражається в т.ч у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Як вбачається з вказаного протоколу, ОСОБА_1 притягується до відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні об`єктивні докази, які б вказували на те, що ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України, та керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, враховуючи, що сама особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, факт відмови від проходження медичного огляду на визначення можливого стану сп`яніння не визнає.

Так з пояснень ОСОБА_1 убачається, що працівники поліції під час оформлення ДТП за його участю запропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння та його визначення на місці оформлення ДТП за допомогою газоаналізатора та проведення такого огляду у медичному закладі. На що ОСОБА_1 їм спочатку повідомляв, що не вбачає у цьому потреби, оскільки не перебуває у стані алкогольного сп`яніння, однак від проходження зазначенеого огляду він не відмовлявся, а, навпаки під час спілкування з працівниками патрульної поліції він, розуміючи, що його бажають ще й притягти до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП - просив провести йому такий огляд, однак отримав відмову з зазначенням, що цього робити не будуть, оскільки треба було погоджуватись до початку складення протоколу, а не в процесі.

До матеріалів справи долучено відеозапис на підтвердження доказу вчиненого правопорушення, з якого вбачається, що: цей відеозапис містить три відеофайли 04012635, 04012636, 04012638): перший 04012635) починається о 02:35, а останній 04012638) закінчується о 04:17, загальна триваалість трьох файлів складає 14 хв. 83 с., що свідчить, що цей відеозапис не є суцільним та безперервним, та останній файл закінчується ще до спливу двох годин з початку відеофіксації;

жоден з трьох відеозаписів 04012635, 04012636, 04012638 не містить запису відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на визначення можливого стану сп`яніння.

Тобто, з наведеного відеодоказу не можливо дійти висновку та підтвердити факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (визначення на місці оформлення ДТП за допомогою газоаналізатора та/або проведення такого огляду у медзакладі).

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому суд вважає, що сам по собі протокол не може бути доказом вчинення правопорушення, оскільки він містить опис обставин, які поліцейський вважав встановленими на час його складення. Вказаний протокол може підтверджувати вину порушника лише в сукупності з іншими матеріалами справи, перелік який визначено у ст.. 251 КУпАП.

Вказана вище неповнота матеріалів в сукупності з поясненнями ОСОБА_1 викликають обґрунтовані сумніви у визнанні даного протоколу як допустимого доказу вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

За вимогами ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до ст.. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь.

Більш того, оцінюючи зібрані судом докази у їх сукупності, на переконання суду в даному випадку встановлені судом обставини свідчать про відсутність в ОСОБА_1 об`єктивної сторони правопорушення, відтак і складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 130 КУпАП .

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначені обставини, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, суд вважає за необхідне адміністративну справу відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 130 КУпАП.

Обставини, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір.

Керуючись ст. 33, ст. 40-1, ст. 124, ч. 1 ст. 130, ст. 247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір у сумі 454 грн. 00 коп.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Суддя О. В. Лещенко