ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1941/21 Справа № 203/3386/21 Суддя у 1-й інстанції - Смольняков О. О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 3 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 місяці.

Згідно оскаржуваної постанови, 02 серпня 2021 року о 09 годині 30 хвилин водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Daewoo Nexia, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку «3.34», під час перевірки документів встановлено, що відносно нього встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами постановою Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного ТУ юстиції у Дніпропетровській області №53815007 від 25.03.2019.

Не погоджуючись з винесеною постановою ОСОБА_1 07.12.2021, поза межами строку апеляційного оскарження постанови, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити пропущений строк на подачу апеляційної скарги, постанову суду скасувати, провадження у справі закрити.

В якості доводів пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення апелянт посилається на те, що розгляд справи здійснювався без його участі, судову повістку про виклик він не отримував, а копію постанови отримав тільки 03.12.2021, що підтверджується розпискою у справі, тому просить визнати поважними причини пропуску строку на оскарження та поновити його.

В якості доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що йому не було відомо про те, що постановою державного виконавця він був тимчасово обмежений у праві керування транспортним засобом. Звертає увагу на те, що не отримував ні постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів, ні постанови про накладення на нього тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом, через те, що в матеріалах виконавчого провадження не правильно вказано адресу його місця проживання.

Окрім того, звертає увагу, що його дружина подала заяву про те, що заборгованість по аліментам відсутня та претензій до нього вона не має, що стало підставою для скасування його тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, а тому, на думку апелянта, його вина у вчиненні правопорушення відсутня, та справа підлягає закриттю.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що судове засідання здійснювалось без участі ОСОБА_1 , повістку про виклк до суду першої інстанції він не отримував, разом з тим, копію постанови від 04.10.2021 отримав лише 03.12.2021, що підтверджується відповідною розпискою.

За таких обставин, суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та приходить до висновку, що його слід поновити.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті заявлених у ній вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що цих вимог закону при розгляді цієї справи судом дотримано не було.

Так, ч. 3 ст. 126 КУпАП встановлено відповідальність, за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Як видно з постанови, суд хоча і перевірив обставину наявності у ОСОБА_1 відповідного права керування транспортним засобом, однак не перевірив його обізнаність у винесенні органом виконавчої служби рішення про його тимчасове обмеження.

Стаття 22 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами надсилаються рекомендованим поштовим відправленням і боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Частиною 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобам направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного ч. 5 ст. 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

Однак, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 було вручено копію постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 25.03.2019 з метою реалізації його права на її оскарження у визначені законом строки.

При цьому, у судовому засіданні ОСОБА_1 наголосив, що вказане обмеження скасовано, та на підтвердження цього надав постанову державного виконавця Слобожанського відділу ДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південо-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08 листопада 2021 року про скасування його тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

За таких обставин, підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП відсутні.

Отже, на переконання апеляційного суду, судом не були в повному обсязі дотримані вимоги ст. ст. 245, 268, 280 КУпАП, та суд, допустивши неповноту судового розгляду, неправильно встановив фактичні обставини правопорушення та помилково дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що свідчить про незаконність та необґрунтованість постанови.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування постанови та закриття провадження у справі через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, з підстав, визначених п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2021 року, задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_1 , скасувати.

Постановити нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч. 3 ст. 126 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко