Справа № 692/149/21
Провадження № 3/692/106/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року смт. Драбів

Суддя Драбівського районного суду Черкаської області Левченко Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Драбівського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

Гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр-ки України, вчителя ЗЗСО І-ІІ ступенів с. Рецюківщина, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 1734 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 361588 від 11.02.2021р. ОСОБА_1 11.02.2021р. близько 10:00 год. в АДРЕСА_2 вчинила протиправні дії психологічного характеру «Булінг» відносно учениці 6 класу ЗЗСО І-ІІ ступенів с. Рецюківщина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме відмовляла учнів школи товаришувати з ОСОБА_2 , а також на протязі навчального року кричала на уроках на ОСОБА_2 у присутності інших дітей, такі дії ОСОБА_1 вчиняла неодноразово. В результаті цього ОСОБА_2 було завдано шкоду її психічному здоров`ю, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1734 КУпАП.

В судове засідання гр. ОСОБА_3 не з`явилась. В справі наявна заява на ім`я голови Драбівського районного суду від 11.02.2021р., відібрана ПОГ Золотоніського РВП старшим лейтенантом поліції Берендею С.В., у якій ОСОБА_1 просить розглянути матеріали без її участі.

Суддя, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. ст. 251, 252, 280 КупАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, який повинен встановлюватись на підставі відповідних доказів, що стверджують не тільки наявність правопорушення, а й вини особи у його вчиненні.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак, матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення вимог чинного законодавства.

Так, на підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-4 КУпАП надано вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення; довідку за результатми розгляду матеріалів за повідомленням ОСОБА_4 від 12.01.02.2021р., рапорт пом. чергового СРПП№ 1 Драбівського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області Сандиги О.П., а також письмові пояснення ОСОБА_4 від 11.02.2021р., ОСОБА_2 від 11.02.2021р., ОСОБА_5 від 11.02.2021р. та ОСОБА_1 від 11.02.2021р.

При цьому ОСОБА_6 , яка працює в ЗЗСО І-ІІ ступенів с. Рецюківщина на посаді директора школи від надання пояснень відмовилась.

Згідно характеристики за підписом директора школи ОСОБА_6 та класного керівника ОСОБА_7 учениця ОСОБА_2 характеризується позитивно, має хороший фізичний та розумовий розвиток.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_4 вчитель ОСОБА_1 прискіпливо відноситься до її доньки ОСОБА_2 , кидала на парту підручник та зошит з англійської мови, коли була незадоволена навчанням її доньки. 11.02.2021р. її донька повідомила як чула, що ОСОБА_1 в розмові з ОСОБА_8 рекомендувала не підтримувати відносини з ОСОБА_2 , оскільки та навчить поганих вчинків.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 пояснила, що протягом навчального року у неї з вчителем англійської мови ОСОБА_1 , яка є пенсійного віку, були хороші стосунки, але в останній час вчитель почала зверхньо ставитись до неї, називала «грубіянкою» та розповідала товаришам, що та може навчити поганого.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_5 вчитель англійської мови ОСОБА_1 на уроках підвищувала голос на ОСОБА_2 та 11.02.2021р., йдучи по коридору, сказала ОСОБА_5 , щоб та не товаришувала з ОСОБА_2 , так як може навчитись поганому.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , у неї з ученицею ОСОБА_2 склались хороші стосунки, голос на неї вона не підвищувала, робила зауваження з приводу навчання. Щодо подій 11.02.2021р. зазначила, що просила ОСОБА_5 допомогти подрузі ОСОБА_2 у навчанні, нічого поганого не казала.

Відповідно фабули протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 361588 від 11.02.2021р. гр. ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1734-- булінг (цькування) учасника освітнього процесу.

Разом із тим протокол про адміністративне правопорушення складають після вчинення необхідних у конкретному випадку процесуальних дій. Протокол про адміністративне правопорушення є підсумковим процесуальним документом, у якому відображено та закріплено дані про особу правопорушника, його права, юридично значущий факт вчинення протиправних дій, а також висновок посадової особи, яка склала протокол про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.

При цьому суть адміністративного правопорушення має бути конкретною за змістом, викладеною з урахуванням суб`єктивних та об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1ст. 173-4 КУпАП.

Вимогами ч. 1 ст. 173-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого

З аналізу вказаного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть адміністративного правопорушення викладена без конкретизації об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, зокрема, в протоколі не зазначено, які саме насильницькі дії були вчинені порушником по відношенню до потерпілого, які наслідки викликали вказані дії у потерпілого і чи були вони взагалі, або чи могли настати, чи мало діяння систематичний характер, якщо так, то в який період часу, з конкретною вказівкою на час кожної події.

Важливими елементами складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП є саме вчинення насильства у будь-якій формі його прояву та наслідок його застосування, який виражається у заподіянні шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, або можливого його заподіяння яке могло настати та не настало незалежно від волі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_2 було завдано шкоду її психічному здоров`ю. Однак дане твердження не узгоджується з іншими матеріалами справи, не містить відомостей, на підставі чого було прийнято та чим підтверджується, яка шкода була нанесена та які шкідливі наслідки спричинила.

Згідно статті 1 Закону України «Про освіту» булінг (цькування) - діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п. 31 ст. 1 Закону України «Про освіту», типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Суддя констатує, що до протоколу про адміністративне правопорушення не додано беззаперечних доказів систематичності вчинення дій, які можна розцінювати як правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

Матеріали справи не підтверджують факту застосування фізичного чи психічного насильства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 , заподіяння їй фізичної чи психічної шкоди.

Матеріали справи не містять належних доказів систематичності скоєння ОСОБА_1 протиправних діянь відносно ОСОБА_2 , інших відомостей про повідомлення щодо скоєння ОСОБА_1 протиправних діянь час навчального процесу, які б свідчили про систематичність скоєння протиправних діянь та завдання фізичної чи психічної шкоди, а також та відомостей про наслідки реагування за такими повідомленнями. Самі ж пояснення осіб, які вказують на неналежні дії зі сторони ОСОБА_1 , не зазначають про факт завдання шкоди фізичному чи психічному здоров`ю ОСОБА_2 , при цьому її батьки, з метою встановлення глибини душевних переживань дитини, наявності у неї психологічних травм внаслідок дій ОСОБА_1 чи можливості їх заподіяння до відповідних кваліфікованих спеціалістів не зверталися, а можливе неналежне виконання своїх посадових обов`язків ОСОБА_1 в частині неправомірних методів виховання учнів, без наявності зазначених вище елементів складу правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, не охоплюється вказаною статтею.

Також матеріали справи містять заяву ОСОБА_4 від 12.02.2021 р. у якій та просить припинити розгляд її повідомлення про вчинення протиправних дій ОСОБА_1 , так як претензій морального та матеріального характеру до неї не має.

Зміст даної заяви узгоджується з змістом заяви ОСОБА_4 , що надійшла до суду 24.02.2021р. вх. № 655/21-Вх, згідно якої її донька ОСОБА_2 не має претензій до вчительки ОСОБА_1 . ОСОБА_4 зазначає, що у діях ОСОБА_1 не було умислу на скоєння правопорушення психологічного тиску, а її манера спілкування відноситься до особливостей вікових змін та професійної деформації, тому просила провадження закрити.

Таким чином матеріали справи не містять беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП., із наданих пояснень вбачається наявність конфлікту учителя та учня з приводу навчання.

Суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст.17 3акону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який ... встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення". Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку". А згідно з положеннями ч. З ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, зазначаючи у своїх рішеннях про те, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, оскільки не надано допустимих та належних доказів її вини в скоєнні адміністративного правопорушення, та не доведено усі обставини, про які зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 283, 284, 247 п. 1 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП провадженням закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана скарга до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови

Суддя: Л.О. Левченко