ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/872/21

Провадження № 3/568/1414/21

29 грудня 2021 р. м. Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Троцюк В.О., розглянувши адміністративну справу, матеріали якої надійшли від Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , директора ТОВ «Агро Фелікс», громадянини України, РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Радивилівським РВ УМВС України в Рівненській області від 18.05.1998 р.

за ч.1 ст.163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

На розгляд до Радивилівського районного суду Рівненської області надійшли матеріали відносно ОСОБА_1 щодо неутримання і неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичним особам доходів, тобто вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення №1109/17-00-07-09 від 22.06.2021 року вбачається, що згідно акту документальної планової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за №3342/17-00-07-01/41684989 від 31.05.2021 року, проведеною документальною плановою виїзною перевіркою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Фелікс», директором якого є ОСОБА_1 , встановлено, що податковим агентом ТОВ «Агро Фелікс», не своєчасно подано платіжні доручення на перерахування належного до сплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 32564,93 грн., та військового збору в сумі 527,87 грн., за граничними термінами сплати передбачених п.168.1 ст.168 КУпАП, чим порушено пп.14.1.180, пп.14.1.156, пп.14.1.175 п.14.1 ст.14, п.31.1 ст.31, п.54.2 ст.54, абз.2 п.57.1 ст.57, п.168.1 ст.168, п.171.1 ст.171 та пп. «а» п.176.2 ст.176, пп.1.1, пп.1.2, пп.1.3, пп.1.4, пп.1.5, пп.1.6 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ зі змінами та доповненнями.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. 28 грудня 2021 року до суду надійшла заява за підписом представника ОСОБА_1 адвоката Ковальов А.В. в якій він просить розгляд справи проводити без його участі.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП адміністративна справа за ст.163-4 КУпАП може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про її своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Разом з тим, від представника ОСОБА_1 адвоката Ковальов А.В. на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та його представника адвоката Ковальов А.В.

Оглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі письмові докази, суддя приходить до наступного.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010№ 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Згідно із ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статей 245,280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, окрім іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, тобто при розгляді справи суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються наявними у справі доказами, оцінка яких здійснюється відповідно до ст. 252 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України»), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

За таких обставин є переконливим висновок, що вчинення адміністративного правопорушення особою повинно доводитися чіткими, узгодженими та неспростовними доказами.

Так, ч.1 ст.163-4 КпАП України передбачено настання адміністративної відповідальності за неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, на підтвердження вини увчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КпАП України, Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області надано:

- протокол у справі про адміністративне правопорушення №1109/17-00-07-09 від 22.06.2021 (а.с.5);

- акт №3342/17-00-07-01/41684989 від 31.05.2021 року про результати планової виїзної документальної перевірки ТОВ «Агро Фелікс» з питань своєчасності достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 26.10.2017 р. по 31.12.2020 р. (а.с.2-4).

Так, особа яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надав суду докази того, що податкові повідомлення-рішення від 29.06.2021 за №5573/17000701 та від 29.06.2021 р. за №5571/1700701, які складені на підставі акта №3342/17-00-07-01/41684989 від 31.05.2021 р. про результати планової виїзної документальної перевірки ТОВ «Агро Фелікс» з питань своєчасності достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 26.10.2017 р. по 31.12.2020 р., оскаржені. 07 грудня 2021 року Рівненським окружним адміністативним судом винесено рішення, згідно якого визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення.

Згідно вимог ст. 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

При цьому, суд зазначає, що акт перевірки лише фіксує результати перевірки та по своїй суті не є рішенням контролюючого органу.

Оскільки, встановлено, що після передачі адміністративного матеріалу до суду податкові повідомлення-рішення винесені на підставі акту про результати планової виїзної документальної перевірки ТОВ «Агро Фелікс» з питань своєчасності достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 26.10.2017 р. по 31.12.2020 р., оскаржено ТОВ «Агро Фелікс», директором якого являється особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та на день розгляду адміністративного матеріалу вже прийнято рішення Рівненським окружним адміністративним судом згідно якого визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення, а тому провадження у справі слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.163-4 КУпАП.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Спираючись на положення ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016р. заява №926/08), суд приходить до висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тому суд, враховуючи вищезазначене, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Відповідно до ст. 62 Конституції Україниніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки, рішенням Рівненського окружного адміністативного суду скасовано податкові повідомлення-рішення а будь-які інші докази, які б підтверджували вину у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення, в матеріалах справи відсутні, а тому суд тлумачить усі сумніви на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 24, 27, 40-1, 163-4 ч.1, 247, 251, 283, 284 КпАП України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя В.О. Троцюк