Справа № 711/6399/21
Номер провадження 3/711/2169/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м.Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м.Черкаси Михальченко Ю.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого керівником філіалу ФОП « ОСОБА_2 », проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси знаходяться адміністративні матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про притягнення про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ № 128677 26.09.2021 року о 20.35 год. в м.Черкаси по вул. Козацька 1/2 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України. за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 ч.1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , зазначив, що вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного праворушення не визнає в повному обсязі та із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 128677 від 26.09.2021 року не погоджується. В цей день, а саме 26.09.2021 року він автомобілем не керував. Так, дійсно в вечірній час, після сварки з дружиною, пішов до магазину де придбав алкогольні напої. Та оскільки через сварку не мав бажання іти додому, а тому вирішив сісти до свого автомобіля, який в цей час був припаркований в дворі будинку де він проживає. Сидячи у вказаній машині він вживав алкогольні напої та слухав музику. Оскільки це був вечірній час, то сусіди з будинку почали йому робити зауваження, щодо гучно ввімкненої музики, проте через свій стан він дійсно не відреагував на їх зауваження, тому між ним та сусідами виникла суперечка, в результаті чого останні викликали працівників поліції. Наголосив, що автомобілем не керував. Двигун автомобіля в якому він сидів був вимкнений. Після приїзду працівників поліції останні почали вимагати від нього пройти освідування на встановлення стану алкогольного сп`яніння, яке він і не заперечував. Проте факт керування транспортним засобом він категорично заперечує. Працівники поліції не зважаючи на його пояснення, вимагали від нього, як від водія, який щойно керував транспортним засобом, пройти огляд на стан сп`яніння. На його запитання, які підстави для цього, останні пояснили, що якщо він з чимось не погоджується,то він взагалі може відмовитися від проходження. Тоді працівники поліції зупинили двох жінок, які не були присутні під час всієї розмови, та які володіли інформацією лише зі слів працівників поліції, яким вони вказали, що він керував транспортним засобом в стані сп`яніння, хоча будь-яких доказів цього факту вони не мали. У присутності цих свідків він лише повідомив на камеру, що автомобілем сьогодні він не керував. Пояснення свідка ОСОБА_3 , також не підтверджують факту керування ним автомобілем. Оскільки останній в своїх поясненнях зазначає, що з вікна своєї квартири він бачив світлий автомобіль, який намагався припаркуватися. Хто перебував за кермом він не бачив. Лише коли вийшов через деякий час на вулицю, то побачив, що він стоїть біля автомобіля у якого були відчинені водійські дверцята. В подальшому цей же свідок зазначає, що за кермом перебував власник автомобілям саме сусід з п`ятого під`їзду. В своїх поясненнях свідок ОСОБА_3 суперечить сам собі, оскільки спочатку він зазначає, що не бачив, хто саме керував автомобілем, проте в подальшому він вказує, що якась особа, а саме сусід з іншого під`їзду перебував за кермом. З пояснень свідка ОСОБА_4 також не можливо зробити висновок, що саме він перебував за кермом та взагалі рухався автомобілем, оскільки останній в своїх поясненнях вказує, що він чув з вікна, як невідомий чоловік дрифтував автомобілем невідомої марки на паркувальному майданчику. Крім того, факт того, що він керував транспортним засобом повністю спростовуються відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, на яких чітко видно, що працівник поліції під час того як шукає свідків, які б вказали на керування мною автомобілем зафіксовано, що один з свідків вказує, що саме цього разу він не бачив, що він керує автомобілем, проте може написати пояснення, оскільки він чув звук мотора. Тому просить суд прийняти до уваги зазначені в поясненні та провадження відносно нього закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , переглянувши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, дослідивши письмові матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Крім того, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом та перебування під час такого керування у стані сп`яніння, або відмова особи від проходження огляду та керування ТЗ під час такої відмови. Але для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб повинно бути зупинено працівниками поліції на законних підставах в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшого притягнення до відповідальності), ставить під сумнів і саму процедуру виявлення нетверезого водія. Так у своєму рішенні від 15.03.2019 року ВС у справі № 686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ПДР, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування ТЗ є неправомірними, а правоохоронці можуть зупиняти ТЗ лише коли є факт правопорушення. Таким чином зупинений, тобто до самої зупинки ТЗ повинен находитися у русі, оскільки керування таким засобом можливе лише коли останнє рухається. Коли ж особа перебуває за кермом транспортного засобу і навіть із ввімкненим двигуном склад правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом. Діюче законодавство , в тому числі ПДР, не містить визначення терміну "керування транспортним засобом", але таке визначення було наведено в п.27 ПВС України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування". За вимогами п. 1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух яку ратифіковано Указом Президії ВП УРСР № 2614-УПІ від 25.04.1974 "Кожний транспортний засіб або склад транспортних засобів, які перебувають у русі, повинні мати водія". Крім того в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 року ВС/КАС зазначив, що "само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі". Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Одночасно необхідно зазначити, що відповідно до вимог п 1.10 ПДР водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортного засобу, перебуваючи безпосередньою в транспортному засобі.

Тобто наявність посвідчення водія є обов`язковою умовою визначення особи як водія. Таким чином, виходячи із наведеного, під керуванням транспортних засобом необхідно розуміти безпосередньо перебування у русі транспортного засобу, такий рух повинен здійснюватися за допомогою дії водія.

Як встановлено в судовому засіданні, під час перегляду відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, які долучені до матеріалів провадження гр.. ОСОБА_1 дійсно перебуває в стані алкогольного сп`яніння, проте останній не перебуває за кермом транспортного засобу та його не було зупинено працівниками поліції. Зазначений факт також підтверджується рапортом інспектора взводу № 2 роти № 3 БУПП в Черкаській області ДПП лейтенанта поліції Герасименко О.В., згідно якого останній зазначає, що прибули за адресою АДРЕСА_2 за викликом.

В матеріалах справи наявні пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , Суд критично оцінює зазначені пояснення, оскільки із їх змісту неможливо встановити хто саме перебував за кермом транспортного засобу та якого саме.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, суд дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю доказів керування правопорушником транспортним засобом.

Згідно п. 1 ч.1 ст.247 КпАП України, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі якщо у діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, ст.ст.130, 247, 283-287, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутні складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: Ю. В. Михальченко