Справа № 347/1786/21
Провадження № 33/4808/827/21
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Драч Д. С.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Бельмеги М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську, за апеляційною скаргою (далі АС) ОСОБА_1 , на постанову судді Косівського районного суду від 26 листопада 2021року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючий, громадянин України, -

визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн. судового збору.

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 28.08.2021 року о 13 год. 01 хв. в с. Смодна, на вул. Незалежності, керував автомобілем марки «Шевроле Нива», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а сааме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, від медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за газоаналізатора «Драгер» та проведення такого огляд у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил Дорожнього Руху України ( далі ПДР), за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

У своїй АС ОСОБА_1 покликається на те, що постанова судді є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя не дослідив доказів, не надав вірної правової оцінки відповідним обставинам справи.

Просить постанову судді Косівського районного суду від 26 листопада 2021 року щодо нього скасувати та закрити провадження за відсутністю у його діях зазначеного адмінправопорушення на підставі п.1ч.1 ст.247 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституцією України та ст. 268 КУпАП, в тому числі право на захист.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що в день і час, який зазначено в адмінпротоколі він не вживав алкогольні напої, позаяк їхав цілу ніч, із за кордону.

Крім того, додав, що в той день поїхав за дружиною, щоб забрати її з роботи. В той час до нього під`їхали працівники поліції, спочатку сказали, що в нього несправний вказівник повороту, згодом відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за що і склали на нього постанову, за ч.1 ст.126 КУпАП, яку він не оскаржував в судовому порядку.

Згодом працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або в медзакладі, на що він відмовився, позаяк не вживав алкогольні напої.

Під час апеляційного розгляду захисником Бельмегою М.В. надано відповідь Косівської Міської Ради на його запит від 23 грудня 2021 року, з якої вбачається, що свідок, який вказаний в адмінпротоколі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не зареєстрований у місті Косів, Івано-Франківської області.

29.12.2021 року ОСОБА_1 та його захисник не з`явилисся в судове засідання, хоча належним чином були повідомлені про розгляд даної справи, клопотання від них до суду про відкладення розгляду справи не надходило.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які просить скасувати постанову, а провадження закрити; перевіривши матеріали справи та додані документи, переглянувши відеозаписи з нагрудних знаків поліцейських, та додані документи, суд вважає, що АС слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Згідно із положень ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

За змістом ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Суддя першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР , водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР , передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суддя першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення:

- протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР ( а.с. 1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за виявленими ознаками у ОСОБА_3 , а саме: запаху алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, у якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння (а. с. 3); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у Косівську ЦРЛ від 28.08.2021 року, у якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я (а. с. 2); копією постанови серії копією постанови серії БАБ № 552744 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.4).

Згідно статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Із переглянутого відеозапису, вбачається, що працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 причину зупинки його транспортного засобу - не несправність вказівника поворотів, та пропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та в закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовляється.Крім того, ОСОБА_4 вказав працівникові поліції, що вживав алкогольні напої ( 100 гр коньяку)

Щодо доводів апелянта, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, не спростовують наявності в його діях складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Адже факт відмови від проходження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею. При цьому не має значення чи перебував водій у стані сп`яніння.

Доводи ОСОБА_1 щодо відсутності свідка, який вказаний в адмінпротоколі під час відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`янніння на місці, заслуговують увагу.

Як вбачається з відповідді Косівської Міської Ради на адвокатський запит від 23 грудня 2021 року, з якої вбачається що свідок, який вказаний в адмінпротоколі ОСОБА_2 05.08.1960 року не зареєстрований у місті Косів, Івано-Франківської області.

Отже, письмові пояснення свідка ОСОБА_2 слід визнати недопустимим та недостовірним доказом, а тому з цих підстав постанова підлягає зміні.

Однак, відповідно до вимоги ч.2 ст. 266 КУпАП, згідно яких під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказаних вимог Закону, працівниками поліції, було дотримано у повному обсязі, позаяк було застосовані технічні засоби відеозапису та матеріали відеозапису були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Зміни до ст.266 КУпАП, яка регламентує процедуру проведення огляду на стан сп`яніння, були внесені на підставі закону від 16.02.2021 року. Зміни до вищевказаної Інстукції у зв`язку з прийняттям цього закону не були внесені. Однак, сама Інструкція містить посилання на ст.266 КУпАП як на таку, яка регламентує процедуру проведення огляду. Вимоги зазначені в ст.266 КУпАП є імперативними.

Щодо недопустимості відеозапису як доказу винуватості ОСОБА_1 позаяк такий записаний не безперервно, то такі твердження не заслуговують на увагу суду, оскільки це не є істотним порушенням і не впливає на висновок суду про винуватість ОСОБА_1 .

Так, згідно з приписами пункту першого частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення.

Як вбачається із диску, який наданий працівниками поліції, то на ньому зафіксовані відеозаписи із різних технічних пристроїв, які взаємодоповнюють один одного та в сукупності підтверджують обставини справи.

Із відеозаписів вбачається, що саме ОСОБА_1 є особою, яка зафіксована на відео та співпадає із особою, яка була встановлена апеляційним судом і це ніким не оспорюється.

Даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, так як не містить ознак фальсифікації .

Твердження про те, що джерело походження відеозапису невідоме, є безпідставним та спростовується відомостями із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №032159, з яких вбачається, до протоколу додаються матеріали згідно опису, в тому числі відеодоказ.

Крім того, з урахуванням вимог вищенаведеного Закону України «Про Національну поліцію» працівники поліції, здійснюючи відеофіксацію події на різні технічні пристрої, в тому числі на відеореєстратор та мобільний телефон, жодних порушень не допустили.

Отже, відеозапис події є належним та допустимим доказом. А тому, місцевий суд обґрунтовано поклав його в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Отже, у апеляційного суду не виникає сумніву щодо доведеності "поза розумним сумнівом" вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати, постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

17 березня 2021 року набув чинності Закон №1231-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, яким о посилена відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З урахуванням вищенаведеного, притягнення ОСОБА_1 , до відповідальності за відмову від огляду на стан алкогольного спяніння, буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника.

Накладене суддею стягнення відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

За наслідками апеляційного розгляду постанова судді підлягає до змін відповідно п.4 ч.8 ст.294 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Косівського районного суду від 26 листопада 2021 року щодо нього - змінити.

Виключити з мотивувальної частини постанови посилання суду на доказ винуватості - письмові пояснення свідка ОСОБА_2 .

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Ю.Д. Шкрібляк