Єдиний унікальний номер 243/3556/21
Номер провадження 33/804/353/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2021р. суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Донецької області Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області в режимі відеоконференції зі Слов`янським міськрайонним судом Донецької області клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12.05.2021р., апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12.05.2021р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

за участю захисника Агапова П.В.,

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

свідка ОСОБА_2

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12.05.2021р. ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На зазначену постанову суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строків на апеляційне оскарження постанови.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначив, що у судовому засіданні ОСОБА_1 не був присутній, пояснень не давав, про те, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності йому стало відомо, коли він отримав копію оскаржуваної постанови 18.05.2021р., судом першої інстанції йому було надано для ознайомлення матеріали провадження лише 26.05.2021р., тому скласти апеляційну скаргу до 24.05.2021р. він не мав такої можливості, у зв`язку з чим враховуючи, що фактично суд розглянув справу за його відсутності не повідомивши його належним чином, єдиним способом надання ним доказів є апеляційний розгляд справи, таким чином вважає, що строк на апеляційне оскарження був пропущений з поважних причин та прохає поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Постанову суду оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі:

- не згодний з оскаржуваною постановою, оскільки при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом порушено норми матеріального та процесуального права;

- вказує, що суд ґрунтувався лише на власних переконаннях, беручи до уваги лише письмові докази; справу розглянуто без його присутності, про час та місце розгляду справи суд не повідомив його повісткою, тобто він фактично був позбавлений права надати докази своєї невинуватості та захищати себе; також про факт складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього йому було взагалі не відомо; протокол в його присутності не складався, оскільки після спілкування з ним співробітники поліції залишили його та поїхали на службовому автомобілі, це підтверджується також тим, що у нього не вилучено посвідчення водія, відсутністю у справі будь-яких документів. підписаних ним, а також відсутністю відеозапису процесу складання протоколу про адміністративне правопорушення поліцейськими, записані в протоколі свідки на місці були відсутні; крім того працівники поліції не роз`яснили йому права та обов`язки, чим порушили його право на захист, вони не мали на місці газоаналізатора «Драгер», що суперечить даним зазначеним в оскаржуваній постанові;

-вказує, що працівники поліції пропонували йому проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у порядок, що суперечить вимогам законодавства, тому відмова від такого огляду, на його думку. не є складом адміністративного правопорушення;

- прохає, скасувати постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12.05.2021р. та ухвалити нову, якою справу про адміністративне правопорушення щодо нього, про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у судовому засідання суду першої інстанції не був присутній, в матеріалах провадження відсутні відомості про вручення йому копії оскаржуваного судового рішення у строк, передбачений законом на апеляційне оскарження, а тому доводи його клопотання про поважність причин пропуску цього строку, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими, та строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає поновленню.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Агапова П.В., які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що оскаржуваною постановою особу яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 11.04.2021р. о 00-16год. в с. Олександрівка по вул.Центральна Краматорського району Донецькій області, керував транспортним засобом Renault R21, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю с порожнини рота, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в медичному наркологічному закладі та продуття на місці зупинки алкотест газоаналізатор «Драгер 6810» відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 440162 від 11.04.2021р., відповідно до якого 11.04.2021р. о 00-16год. в с. Олександрівка по вул.Центральна Краматорського району Донецькій області, керував транспортним засобом Renault R21, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю с порожнини рота, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в медичному наркологічному закладі та продуття на місці зупинки алкотест газоаналізатор «Драгер 6810» відмовився в присутності двох свідків (а.с.2); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до яких 11.04.2021р. вони були свідками відмови водія транспортного засобу Renault R21, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 3), диском з відеозаписом з боді камери поліцейського, на якому зафіксовано факт адміністративного правопорушення, який долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення (а.с. 4).

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими та вмотивованими висновки суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП при обставинах, викладених у постанові суду, а доводи його апеляційної скарги щодо порушень судом норм матеріального та процесуального права при розгляді справи про адміністративне правопорушення та про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є безпідставними з огляду на таке.

Висновок суду апеляційної інстанції щодо правильності висновків суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на тому, що відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Таким чином особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який у встановленому законом порядку отримав документ на право керування транспортним засобом, при керуванні транспортним засобом зобов`язаний дотримуватись усіх вимог, які містяться у нормативних актах, що стосується безпеки дорожнього руху.

Доводи апеляційної скарги, що суд в порушення ст. 268 КУпАП розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи суд не повідомив його повісткою, чим позбавив його права надати свої пояснення по суті справи, заявити клопотання про виклик та допит свідків, є неспроможними, з таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 проведено за його відсутності. Обґрунтовуючи своє рішення щодо можливості розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_1 був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, про час та місце розгляду справи 12.05.2021р. о 10-00 год. повідомлений, крім того і через сайт судової влади, проте оскільки він відмовився підписувати протокол про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подавав письмових заперечень проти протоколу, його поведінка свідчить про свідоме затягування розгляду справи з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП і уникнення стягнення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008р. Європейський Суд з прав людини наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що право особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, порушене не було. Особі повинно бути відомо про час і місце розгляду справи, оскільки є можливість стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. З таким висновком погодився ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» № 12307/16.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи безпідставне умисне затягування правопорушником справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП). Ст.268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак не з`явилася в судове засідання, не подавши клопотання про його відкладення.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄКПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст.6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Таким чином, доступ до суду є аспектом права на справедливий суд, порушення якого (права на доступ) неодноразово визнавалось ЄСПЛ, зокрема в справах «Кутіч проти Хорватії», заява № 487778/99 п.25. ЄСПЛ 2002-11, «Меньшакова проти України», заява № 377/02 від 08.04.2010 р.

Із такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції, вважає їх обґрунтованими, оскільки особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , був належно повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки суду не надав.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки про факт складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього йому було взагалі не відомо; протокол в його присутності не складався, це підтверджується також тим, що у нього не вилучено посвідчення водія, відсутністю у справі будь-яких документів підписаних ним, а також відсутністю відеозапису процесу складання протоколу про адміністративне правопорушення поліцейськими, записані в протоколі свідки на місці були відсутні; крім того працівники поліції не роз`яснили йому права та обов`язки, чим порушили його право на захист, вони не мали на місці газоаналізатора «Драгер», що суперечить даним зазначеним в оскаржуваній постанові є безпідставними, оскільки на думку суду апеляційної інстанції, є обраною формою захисту особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , суперечать усій сукупності доказів, які містять матеріали справи про адміністративне правопорушення та які були повно та всебічно перевірені та оцінені судом першої інстанції.

Так судом було досліджено та оцінено всі докази у справі про адміністративне правопорушення, а саме протокол серії ДПР18 №440162 від 11.04.2021р., письмові пояснення свідків, диск з відеозаписом з боді-камер працівників поліції. Вказані вище докази визнані судом належними та допустимими, не викликали у суду сумніву своєї достатності у їх сукупності, є логічно послідовними та узгодженими між собою.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, у передбачений законом строк, із дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а саме протокол містить дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків, відомості щодо роз`яснення прав і обов`язків, передбачених ст.268 КУаАП, натомість особа, яка притягається до адміністративної відповідальності від підписання протоколу відмовилась, пояснень та зауважень щодо змісту протоколу не додала, мотивів свого відмовлення від його підписання також не виклала.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису з боді-камери працівників поліції, під час зупинки 11.04.2021р., ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, він відмовся від продуття алкотестера «Драгер» та проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, також він відмовився від отримання копії та підпису протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього.

Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , 11.04.2021р. вони були свідками відмови водія транспортного засобу Renault R21, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також поясненнями свідка ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтверджується, що він працює поліцейським СРПП ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області. 11.04.2021р. ним був зупинений транспортний засіб Renault R21, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм, у нього виникла підозра, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оскільки у нього була млява мова та з машини було чутно запах алкоголю. Водію було запропоновано продути алкотестер на місці зупинки та проїхати до лікарні, на що він відмовився. Після чого він зупинив проїжджаючий автомобіль та запросив двох понятих і у їх присутності ще раз запропонували ОСОБА_1 продути алкотестер на місці зупинки або проїхати до лікарні для проходження медичного огляду. ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, він відмовся від продуття алкотестера «Драгер» та проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, також він відмовився від отримання копії та підпису протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього. Щодо відсутності понятих на відеозапису, повідомив, що Інстукцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та КУПАП не передбачено, що свідки повинні бути зафіксовані на відеозапису.

Крім того, ч.2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Тобто, якщо технічні засоби з відеозаписом долучені до протоколу, то присутність свідків не є обов?язковою.

Пояснення вказаних вище свідків не суперечать відеозапису з боді-камери працівників поліції, під час зупинки 11.04.2021р. ОСОБА_1 , який був за кермом транспортного засобу Renault R21, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно якого ОСОБА_1 відмовився від продуття алкотестера Драгер та проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, з дослідженого судом апеляційної інстанції в судовому засіданні відеозапису, достовірно встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортного засобу, факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки і в медичному закладі, та його неадекватна поведінка, яка може свідчити про його перебування в стані сп`яніння. Також з відеозапису вбачається, що при з`ясуванні особи ОСОБА_1 , він навіть не міг згадати рік народження, зі слів жінки, що знаходилась в салоні транспортного засобу, яка нагадала йому не вірний рік народження, він його повторив. Вказаний відеозапис підтверджує обставини, викладені в протоколі.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту», у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія, щодо ухилення від огляду.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність по ній настає: 1) у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» ПДР України),

2) у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п. 2.9 «г» ПДР України),

3) а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР).

Таким чином для кваліфікації діяння за ч.1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити, що особа:

- керувала транспортним засобом, при цьому будучи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

- або передала керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, за умови, що тому, хто передає керування, відомо про такий стан;

- або керувала транспортним засобом та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз вказаних вище норм законодавства та диспозиції ст. 130 КУпАП, доводить, що законодавець чітко визначив вичерпний перелік підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 130 КупАП і кожна ця обставина, як окрема так і у сукупності з іншими, є по суті складовою адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Тобто, якщо водій транспортного засобу ухиляється від огляду на стан сп`яніння, який йому було запропоновано пройти з дотриманням всіх діючих вимог, відповідні його дії та ознаки сп`яніння зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, то це вже є підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо незгоди з оскаржуваною постановою, з підстав її незаконності та необґрунтованою оскільки його винуватості у вчиненні інкримінованого правопорушення немає, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Що стосується накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, то воно накладено у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, а саме в межах санкції встановленої ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, його особи, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає постанову суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим судовим рішенням, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА :

Клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12.05.2021р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, задовольнити.

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12.05.2021р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12.05.2021р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, залишити без задоволення.

Постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12.05.2021р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Донецького

апеляційного суду Р.М.Залізняк