КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 33/824/5302/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Назаренко Мар`яни Володимирівни на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 01 листопада 2021 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

У С Т А Н О В И Л А :

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 01 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та звільнено останню від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрито.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 259196, 25 вересня 2021 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_1 перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство відносно свого племінника ОСОБА_2 , а саме умисні дії психологічного характеру, що виражалось в постійних сварках, підбурюванні та психологічному тиску, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

15 листопада 2021 року захисник ОСОБА_1 адвокат Назаренко М.В. засобами поштового зв`язку звернулась до суду першої інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційної скарги, захисниця посилалась на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено суті адміністративного правопорушення, постанова суду першої інстанції є не законною та не обґрунтованою.

Зазначила, що ОСОБА_1 хоча й проживає з потерпілим в одному житловому приміщенні, однак не пов`язана з ним спільним побутом, не мають спільних прав та обов`язків, а тому не може вважатися членом сім`ї ОСОБА_1 .

Крім того зазначила, що ОСОБА_1 не було завдано жодної шкоди потерпілому фізичного або психологічного характеру.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисниця Назаренко М.В., просили апеляційну скаргу задовольнити з підстав, наведених в ній, потерпілий ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, постанову суду першої інстанції підтримав.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суд першої інстанції на підставі перевірки та належної оцінки зібраних у справі доказів та з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ставлення до вчиненого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих провину обставин, майнового стану, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що підтверджується належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 25.09.2021 року, поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , в яких він підтвердив факт виникнення конфлікту й застосування щодо нього тіткою ОСОБА_1 фізичного та психологічного насильства, поясненнями ОСОБА_1 , в яких вона підтвердила обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1,3-4).

Під час апеляційного перегляду справи не встановлено обставин, які б доводили, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 , не виконав вимог процесуального закону та неправильно застосував норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не є членом сім`ї ОСОБА_1 спростовуються письмовими поясненнями самої ОСОБА_1 , з яких вбачається, що за адресою, вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно неї, вона проживає разом з родиною, до якої також відноситься й племінник та письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , з яких вбачається, що він разом із ОСОБА_1 проживає сім`єю за однією адресою.

Щодо не завдання ОСОБА_1 жодної шкоди потерпілому фізичного або психологічного характеру суд зазначає, що з письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 вчинила відносно нього фізичне насильство, а саме штовхнула, а також вчинила психологічне насильство.

Згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Зі змісту вищевказаної норми права вбачається, що домашнім насильством можна вважати умисне вчинення будь-яких діянь, зокрема, фізичного та психологічного характеру, що й було вчинене ОСОБА_1 згідно пояснень потерпілого, а отже матеріали справи містять достатньо доказів для доведення події та складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчиненого ОСОБА_1 .

А відтак, постанова судді є законною та обґрунтованою, оскільки під час розгляду справи були ретельно перевірені всі докази в їх сукупності, тому підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги не вбачаю.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч. 1 ст.173-2 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП є належним та таким, що буде відповідати вимогам ст. 1 КУпАП, а саме виконувати завдання адміністративного судочинства та запобігати вчинення нею нових адміністративних правопорушень.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката захисника ОСОБА_1 адвоката Назаренко Мар`яни Володимирівнизалишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 01 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Слюсар