ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 33/818/263/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

захисника - Панасенка В.Є.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. 00 коп.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. 00 коп.

Також з ОСОБА_3 стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Постановою встановлено, що 11.07.2020 о 09:40 год. в м. Харкові по вул. Шевченка, буд. 334, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Volkswagen Passat д/н. НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на перешкоду, а саме: бордюрний камінь, після чого здійснив інерційний рух та здійснив зіткнення з мотоциклом Днепр 11 д/н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

11.07.2020 о 09:40 год. в м. Харкові по вул. Шевченка, буд. 334, водій ОСОБА_1 , керуючи мотоциклом Днепр 11 д/н. НОМЕР_2 , під час перестроювання не дав дорогу автомобілю, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроїтися, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat д/н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , а також при зміні свого напрямку руху не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Дії водія ОСОБА_2 були кваліфіковані як порушення п. 13.1 Правил Дорожнього руху України, а дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п.п. 10.1, 10.3 Правил Дорожнього руху України, тобто вчинення правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить судову постанову про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, скасувати, ухваливши нову постанову, якою:

- визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП;

- провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він не порушував вимоги п.п. 10.1, 10.3 Правил Дорожнього руху України, в момент початку маневру перестроювання крайня права смуга була вільна і він не створював жодних перешкод іншим учасникам дорожнього руху. Коли він побачив у правій смузі автомобіль, він надав йому дорогу і почав повертатись у ліву смугу. Причиною ДТП були дії водія автомобіля Volkswagen Passat, який спочатку здійснив наїзд на бордюр, а потім здійснив інерційний рух вперед, внаслідок чого сталася подія ДТП. Таким чином, на думку апелянта, подія ДТП сталася внаслідок недотримання ОСОБА_2 .

В судові засідання, які призначались судом апеляційної інстанції, ОСОБА_2 не з`явився, але йому направлялася судова повістка про місце, дату та час апеляційного розгляду, яка повернулася до суду апеляційної інстанції з позначкою, що адресат відсутній за вказаною адресою (арк.65, 68-70).

В судому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Панасенко В.Є. вважали за можливе провести судовий розгляд за відсутності ОСОБА_2 .

При цьому суд апеляційної інстанції керується практикою ЄСПЛ, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", в якому наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Разом з цим, належить врахувати, що саме ОСОБА_4 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.09.2020 року.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також , згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

У цьому контексті суд також звертає увагу , що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи , яка її подала , а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.

Слід також зазначити, що у відповідності до ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України та ОСОБА_2 не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань , користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

За таких обставин, враховуючи думку ОСОБА_1 та захисника Панасенка В.Є., суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_2 , який без поважних причин не прибув в судове засідання в суд апеляційної інстанції та будь-яких клопотань про відкладення судового розгляду не подавав, з урахуванням апеляційних доводів, які містяться в апеляційній скарзі, та наявних відомостей у матеріалах справи,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та захисника Панасенка В.Є., які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з відомостей, що є наявними в матеріалах справи, суд першої інстанції не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо порушення Правил дорожнього руху України.

Переглядаючи оскаржувану постанову в межах доводів поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її законність та обґрунтованість, виходячи з наступного.

Визнаючи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 винними у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме відомості, що містяться у: протоколах про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 286162 від 11.07.2020 року та серії ДПР 18 № 286161 від 11.07.2020 року (а.с. 1, 2); схемі місця ДТП від 11.07.2020 року (а.с.3), письмових ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с.4, 5); відеозапису (а.с.33), а також на усні пояснення ОСОБА_1 , наданими ним в судовому засіданні в суді першої інстанції.

Як вбачається з відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії серії ДПР 18 № 286161 від 11.07.2020 року, 11.07.2020 о 09:40 год. в м. Харкові по вул. Шевченка, буд. 334, водій ОСОБА_1 , керуючи мотоциклом Днепр 11 д/н. НОМЕР_2 , під час перестроювання не дав дорогу автомобілю, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроїтися, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat д/н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , а також при зміні свого напрямку руху не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

З відомостями, зафіксованими у цьому протоколі ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі та наявність його власноручних пояснень доданих до нього.

Крім того, відповідно до відомостей зафіксованих в схемі місця місця ДТП від 11.07.2020 року, об`єктивно вбачається, що водій ОСОБА_1 , керуючи мотоциклом Днепр 11, д/н. НОМЕР_2 , рухався зі сторони вул. Героїв Праці у м. Харкові в сторону вул. Шевченка в крайній лівій смузі, а автомобіль Volkswagen Passat д/н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , - в крайній правій смузі. Виїхавши на дорогу по вулицю Шевченка, яка має дві смуги руху (ширина лівої смуги складає 3,4 м, а права смуга дорівнює 3,5 м), автомобіль Volkswagen Passat, який рухався в попутному напрямку з мотоциклом Днепр 11, допустив спочатку наїзд на бордюр, а потім відбулося зіткнення цього транспортного засобу з мотоциклом Днепр-11. Крім того, з відомостей цієї схеми вбачається, що зіткнення відбулося на відстані 3,4 м від узбіччя проїжджої частини, тобто на правій смузі руху, на якій в подальшому і розташувалися транспортні засоби після події ДТП (а.с.3).

Суд бере до уваги те, що незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями працівника поліції під час складання ним протоколу та схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, цей протокол та схема місця ДТП складені уповноваженою державою особою і дії службової особи, що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 або його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися зі скаргою на дії працівника поліції до його керівництва, хоча мали для цього достатньо часу. Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання апелянта на незаконність дій працівника поліції під час складення протоколу або щодо невідповідності відомостей, зафіксованих у схемі місця ДТП.

З відомостей відеозапису подій від 11.07.2020 року, долученого до матеріалів справи, вбачається, що мотоцикл Днепр 11, рухаючись зі сторони вул. Героїв Праці у м. Харкові в сторону вул. Шевченка в крайній лівій смузі, виїхав на вул. Шевченка та почав здійснювати маневр праворуч, виїхавши на праву смугу від узбіччя проїжджої частини, по якій в цей момент рухався в попутному напрямку автомобіль Volkswagen Passat. Внаслідок того перестроювання мотоциклу Днепр 11 з лівої смуги у праву, автомобіль Volkswagen Passat, який рухався в попутному напрямку у правій смузі, здійснив наїзд на бордюр, після чого відбулася подія ДТП між транспортними засобами, під керуванням водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.33).

Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно пункту 10.3 Правил дорожнього руху України, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою провину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди заперечував. Причиною виникнення ДТП, на його думку, стало порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2 .

При цьому, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що рухаючись на мотоциклі Днепр 11, ввімкнувши сигнал правого покажчика повороту, здійснив перестроювання з лівої смуги у праву, після чого через декілька секунд почув гучний гуркіт та удар позаду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що за змістом ст.ст.279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається судом у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне порушення. Крім того, такі твердження повністю спростовуються відомостями, що містяться у протоколах про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 286162 від 11.07.2020 року та серії ДПР 18 № 286161 від 11.07.2020 року, схемі місця ДТП від 11.07.2020 року, відеозаписом подій від 11.07.2020 року, письмових пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також усними поясненнями ОСОБА_1 , які він надавав в судових засіданнях в судах першої та апеляційної інстанції.

Таким чином, водій ОСОБА_1 , керуючи мотоциклом Днепр 11, під час перестроювання не дав дорогу автомобілю Volkswagen Passat, під керуванням ОСОБА_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроїтися ОСОБА_1 , внаслідок чого сталася подія ДТП. Крім того, ОСОБА_1 , при зміні свого напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху.

Викладені обставини свідчать про те, що водій ОСОБА_2 порушив вмиоги п. 13.1 Правил Дорожнього руху України, а водій ОСОБА_1 - п.п. 10.1, 10.3 Правил Дорожнього руху України, внаслідок чого сталася подія ДТП, тобто вчинили адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Таким чином, посилання апелянта про відсутність в його діях складу правопорушення є необґрунтованими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

При цьому, належить врахувати, що матеріали справи містять достатню кількість відомостей щодо події дорожньо-транспортної пригоди, оцінка яких не потребує спеціальних знань, а тому на час апеляційного розгляду не вбачається необхідності залучення експерта, який володіє спеціальними знаннями.

Отже, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин, доводи апелянта не спростовують зазначені в судовій постанові відомості, які в своїй сукупності свідчать про порушення ОСОБА_1 п.п. 10.1, 10.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, а ОСОБА_2 - п. 13.1 Правил Дорожнього руху України, та притягнуто їх за ст.124 КУпАП до відповідальності, а тому посилання ОСОБА_1 на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

Апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков