ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 348/1978/21

28 грудня 2021 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Міськевич О.Я., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, жителя АДРЕСА_1 , розлученого, на утриманні нікого не має, з вищою освітою, пенсіонера, громадянина України,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Надвірнянського районного суду надійшли матеріали від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 420275 від 09.09.2021, складеного ДОП Надвірнянського РВП ГУНП Півтораком Р.І. вбачається, що 15.08.2021 близько 07.00 год. в АДРЕСА_1 , в ОСОБА_1 виник конфлікт зі своїм сином ОСОБА_2 , де вбачається правопорушення ст. 173-2 КУпАП, що виражалось у вчиненні домашнього насильства психічного та фізичного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичного або психологічного характеру.

ОСОБА_1 роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні в якості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, суду пояснив, що він проживає в АДРЕСА_1 , разом із своїм сином ОСОБА_2 та його двома всиновленими синами. На протязі останніх 3 років він зі своїм сином перебуває у неприязних відносинах і між ними часто виникають конфліктні ситуації.

Так, 15.08.2021 близько 07.00 год. він перебував по місцю свого проживання, та до нього в кімнату зайшов його син ОСОБА_2 , який почав його звинувачувати, що він забрав в останнього силіконові форми для випікання. Він відповів ОСОБА_2 , що не забирав його форми, однак останній побачив у нього в кімнаті побачив його силіконові форми для випікання, і намагався їх забрати. Він намагався відібрати форми, однак ОСОБА_2 їх не віддавав. Тоді він намагався виштовхати ОСОБА_2 із своєї кімнати, однак той впирався. В результаті між ними виникла штовханина, під час якої він обхопив ОСОБА_2 рукою та виводив із своєї кімнати, а той укусив його за великий палець на правій руці і тримав його в роті. Він почав тиснути лівою рукою на його підборіддя, щоб відкрити його рот. Забравши палець він відштовхнув ОСОБА_2 від себе і він упав на коліна, після чого піднявшись штовхнув його двома руками в грудну клітку, і він впав, при цьому вдарившись правим плечем. ОСОБА_2 почав кликати дітей на допомогу, коли прибігли діти конфлікт між ними припинився. Після цього він викликав поліцію та звернувся за медичною допомогою оскільки відчував сильну біль у пальці, а також у передпліччі правої руки. Просив провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В подальшому ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся завчасно належним чином.

За приписами ст.ст. 268, 277-2 КУпАП справу про адміністративне правопорушення може бути розглянуто у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що ОСОБА_1 був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не подав клопотання про відкладення розгляду справи, суддя прийшов до висновку, що розгляд справи можливо завершити в його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи дійшов наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 245 КУпАП суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом та у випадку доведеності вини призначити справедливе стягнення.

Відповідно до ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог КУпАП розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Суддя, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться конкретній особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і прийти до висновку чи містять її дії ознаки саме такого правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Проте протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не відповідає вище вказаним вимогам закону.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 420275 від 09.09.2021 вбачається, що 15.08.2021 близько 07.00 год. в АДРЕСА_1 , в ОСОБА_1 виник конфлікт зі своїм сином ОСОБА_2 , де вбачається правопорушення ст. 173-2 КУпАП, що виражалось у вчиненні домашнього насильства психічного та фізичного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичного або психологічного характеру (а.с. 1).

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає у випадку вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

До протоколу долучено постанову про закриття кримінального провадження від 29.18.2021, копію витягу з ЄРДР від 18.08.2021, копію протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 18.18.2021, копію протоколу допиту потерпілого ОСОБА_2 , копію висновку експерта від 26.08.2021, копію письмових пояснень ОСОБА_1 від 19.08.2021, та інші матеріали справи.

Як вбачається з копії витягу з ЄРДР по кримінальному провадженні № 0000124 від 18.08.2021, та постанови про закриття кримінального провадження від 29.08.2021, 18.08.2021 до Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області надійшла заява ОСОБА_2 про те, що 15.08.2021 приблизно о 07.00 год., в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 під час раптово виниклого конфлікту спричинив тілесні ушкодження своєму синові ОСОБА_2 .

Відомості про кримінальний проступок, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України внесено дізнавачем СД Надвірнянського РВП до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124 та розпочате досудове розслідування. Попередня правова кваліфікація ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно висновку експерта № 178 від 26.08.2021 у ОСОБА_2 , виявлено такі тілесні ушкодження: подряпина ділянки лівого плечового суглобу, садна ділянки лівого колінного суглобу, травматичний крововилив під слизову оболонку нижньої губи, які отримані від дії тупих твердих предметів з обмеженою травматичною поверхнею, можуть відповідати терміну утворення в даній постанові, і згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень».

В матеріалах справи відсутні будь-які докази умисного протиправного посягання з боку ОСОБА_1 , однак в ході конфлікту особи шарпали один одного за верхній одяг, штовхалися, кричали та обзивали образливими словами та застосовували фізичну силу.

Враховуючи вище вказане дізнавач дійшов висновку, що під час досудового розслідування зібрано не достатньо доказів, які б давали підстави для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення по інкримінованому вище факту, оскільки інших доказів, крім свідчень потерпілого ОСОБА_2 , які б підтверджували вину будь-якої особи у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України немає. Однак в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбачені ст. 173-2 КУпАП, що виразились у вчиненні домашнього насильства психологічного та фізичного характеру, що проявляється в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. А тому кримінальне провадження № 0000124 від 18.08.2021 слід закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (а.с. 3-6).

З копії протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 18.08.2021 вбачається, що ОСОБА_2 повідомив про те, що 15.08.2021 в АДРЕСА_1 , батько ОСОБА_1 спричинив йому тілесні ушкодження (а.с. 7).

Під час допиту в якості потерпілого 19.08.2021 ОСОБА_2 зазначив, що проживаю за в АДРЕСА_1 , разом із своїм батьком ОСОБА_1 , та своїми двома синами. На протязі останніх 3 років він перебуває із своїм батьком ОСОБА_1 у неприязних відносинах з приводу користування будинком, в якому вони проживають, і між ними часто виникають конфліктні ситуації.

15.08.2021 року близько 07.00 год. він побачив, як його батько ОСОБА_1 перебував на кухні та щось шукав у меблях. Він попросив, щоб батько вийшов, оскільки там його речей нема, що він відмовився. Тоді він вирішив піти у кімнату навпроти, де батько зберігає свої речі, так як знав, що він забирає багато його речей, і серед його речей він знайшов форму для випікання, яка в нього із дітьми на протязі останнього місяця зникла, та вони її шукали. Після цього батько підійшов до нього та намагався забрати дані форми у нього з рук, стверджуючи шо це його, однак він не віддавав. Тоді батько наніс йому удар кулаком в область нижньої губи, після чого між ними почалась штовханина, в ході якої батько виштовхав його із кімнати, при цьому він впав на коліна і почав кликати на допомогу своїх дітей. Коли він піднявся, батько ззаді обхопив його рукою за шию і в цей він вкусив батька за великий палець правої руки. Після цього прибігли діти і почали казати батькові, що він таке робить, після чого він залишив його і на цьому конфлікт завершився. Після цього він викликав поліцію та звернувся за медичною допомогою (а.с. 8).

З копії висновку експерта № 178 від 26.08.2021 вбачається, що у гр. ОСОБА_2 виявлено такі тілесні ушкодження: подряпина ділянки лівого плечового суглобу, садна ділянки лівого колінного суглобу, травматичний крововилив під слизову оболонку нижньої губи, які отримані від дії тупих твердих предметів з обмеженою травматичною поверхнею, можуть відповідати терміну утворення, вказаному в даній постанові, і згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень. Характер, локалізація виявлених тілесних ушоджень, не виключають можливості утворення і від ударів руками чи ногами у вказані анатомічні ділянки, в кількості не менше чотирьох фізичних контактних дій (а.с. 9).

В письмових поясненнях від 19.08.2021 ОСОБА_1 зазначив, що проживає в АДРЕСА_1 разом із своїм сином ОСОБА_2 та його двома всиновленими синами. На протязі останніх 3 років він перебуває із своїм сином ОСОБА_2 у неприязних відносинах і між ними часто виникають конфліктні ситуації. 15.08.2021 року близько 07.00 год., по місцю його проживання до нього в кімнату зайшов його син ОСОБА_2 і почав його звинувачувати, що він в нього забрав силіконові форми для випікання, на що він відповів, що в нього нічого не брав. Однак ОСОБА_2 у нього в кімнаті побачив його силіконові форми для випікання і взяв їх, після чого він підійшов до нього і намагався їх забрати, однак ОСОБА_2 їх не віддавав і він почав його виштовхувати із своєї кімнати і одночасно хотів його вивести із кімнати, при цьому коли він обхопив ОСОБА_2 рукою із-заді та виводив із своєї кімнати, то останній укусив його за великий палець на правій руці і тримав його в роті, і він відчувши сильну біль почав тиснути лівою рукою на його підборіддя щоб відкрити його рот. Забравши палець він відштовхнув ОСОБА_2 від себе і той упав на коліна, після чого піднявшись штовхнув його двома руками в грудну клітку і він впав, при цьому вдарившись правим плечем об кут дверної рами, і піднявшись, він знову обхопив ОСОБА_2 і той почав кликати дітей на допомогу. Коли прибігли діти між ними конфлікт закінчився. Після чого він викликав поліцію та звернувся за медичною допомогою на приймальний покій Надвірнянської ЦРЛ, оскільки відчував сильну біль у пальці, а також у передпліччі правої руки. Також на запитання дійзнавача, чи наносив він удар кулаком своєму синові в область нижньої губи, ОСОБА_1 відповів, що удару кулаком він ОСОБА_2 не наносив (а.с. 10).

Допитаний безпосередньо в судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив покази, надані ним працівнику поліції.

Дослідивши зазначені докази суддя приходить до висновку, що обставини події, висвітлені у даному протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення, оскільки не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Так, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Висновок експерта та витяг з ЄРДР також не можуть бути визнані належними доказами по даній справі, оскільки висновок відображає лише висновки експерта про нявність чи відсутність в особи тілесних ушкоджень, та повинен бути перевірений за допомогою інших доказів. Витяг з ЄРДР містить лише дані щодо внесення в ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, та не містить доказових даних щодо обставин правопорушення. Крім того витяг з ЄРДР не містить даних про те, що ОСОБА_1 вчинив відносно ОСОБА_2 умисних дій психічного характеру, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, а містить дані про те, що ОСОБА_1 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_2 .

Постанова про закриття кримінального провадження не може бути визнана належним доказом по даній справі, оскільки з постанови не вбачається, на підставі яких доказів дізнавач дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП. При цьому дізнавач не була очевидцем події, тому її висновки не містять доказових даних.

Фактично висновки посадової особи органу поліції про вчинення домашнього насильства ґрунтуються на даних протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, протоколі допиту потерпілого ОСОБА_2 .

Проте протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, та протокол допиту ОСОБА_2 не можуть бути визнані судом належними доказами по даній справі, оскільки не містять достатніх даних на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства фізичного та психічного характеру щодо ОСОБА_2 .

Так в протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_2 зазначив, що його батько ОСОБА_1 спричинив йому тілесні ушкодження. В письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що між ним та його сином виник конфлікт, під час якого між ними виникла штовханина, в ході якої ОСОБА_1 виштовхував його з кімнати та наніс йому удар кулаком в область нижньої губи, а він вкусив ОСОБА_1 за палець. При цьому ні протокол про прийняття заяви, ні письмові пояснення ОСОБА_2 не містять жодних даних про те, що ОСОБА_1 вчинив відносно ОСОБА_2 домашнє насильство психічного характеру, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, а містить дані про те, що ОСОБА_1 спричинив ОСОБА_2 тілесні ушкодження. Однак протоколом про адміністративне правопорушення нанесення тілесних ушоджень у вину ОСОБА_1 не ставиться. Крім того з пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вбачається, що між ними склались тривалі неприязні відносини, тому пояснення ОСОБА_2 можуть бути упередженими та повинні оцінюватись судом критично.

Також суд зазначає, що поняття домашнє насильство визначено в ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», згідно якого домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

З наведеного вбачається, що психологічне насильство настає у випадку словесної образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, вчинення інших діянь, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, що завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство насиає у випадку нанесення ляпасів, стусанів, штовхання, щипання, шмагання, кусання, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, тощо.

Однак в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме дії психологічного (погрози, образи чи переслідування) та фізичного (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень) вчинено ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 .

Таким чином наведені матеріали, на основі яких ґрунтуються висновки посадової особи органу поліції про вчинення ОСОБА_1 насильства в сім`ї, не містять достатніх даних про вчинення ОСОБА_1 умисних дій психологічного характеру щодо свого сина ОСОБА_2 , які інкриміновані йому протоколом про адміністративне правопорушення.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, до матеріалів справи не додано.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Усупереч приписів вказаної норми КУпАП складений відносно ОСОБА_1 протокол не підтверджений достатніми фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановила наявність адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Основними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, за вказаних обставин суд не має права з власної ініціативи у будь-який спосіб збирати докази винуватості особи.

Крім того, відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Вказані положення Конституції України поширюються на доведення винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст. ст. 9, 245, 252 КпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі, а саме комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Матеріали справи не містять достатньо належних та допустимих доказів для висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство щодо свого сина ОСОБА_2 , дані справи є сумнівними.

Аналізуючи фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та долучених до нього матеріалах, суд вважає, що відсутня об`єктивна можливість прийти до однозначного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином суд вважає, що по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом факт вчинення домашнього насильства, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище наведене суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не знайшла свого підтвердження належними та достатніми доказами, тому вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга на постанову подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Міськевич О.Я.