П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2021 м. Біла Церква

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ларіна О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського відділу поліції Головного Управління Національної поліції України в Київській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого головним старшиною командування сил логістики Збройних сил України в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

У С Т А Н О В И В:

20.11.2020 о 06 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки MERCEDES-BENZ C280, державний номерний знак НОМЕР_2 , під час руху в Київській області, Білоцерківському районі на а/д Р-04 102 км., порушив правила проїзду залізничних переїздів, виїхав на залізничний переїзд на ввімкнений заборонений сигнал світлофору червоного кольору, чим порушив вимоги п. 20.3, 20.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 123 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину визнав та пояснив, що коли він рухався керуючи транспортним засобом марки MERCEDES-BENZ C280, державний номерний знак НОМЕР_2 , шлагбаум вже був піднятий, а транспортні засоби, які стояли на зустрічній смузі руху, також проїхали залізничний переїзд.

Суддя, розглянувши протокол та додані до нього документи, заслухавши в суді пояснення особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 20.3 ПДР України, для пропуску поїзда, що наближається, і в інших випадках, коли рух через залізничний переїзд заборонено, водій повинен зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією), дорожнім знаком 2.2, шлагбаумом чи світлофором так, щоб бачити сигнали, а якщо засоби організації дорожнього руху відсутні - не ближче 10 м до найближчої рейки.

Згідно з п. 20.5 ПДР України, рух через переїзд забороняється, якщо: а) черговий по переїзду подає сигнал заборони руху - стоїть до водія грудьми або спиною з піднятим над головою жезлом (червоним ліхтарем чи прапорцем) або з витягнутими в сторони руками; б) шлагбаум опущений або почав опускатися; в) увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума; г) за переїздом утворився затор, який змусить водія зупинитися на переїзді; ґ) до переїзду в межах видимості наближається поїзд (локомотив, дрезина).

Із дослідженого в судовому засіданні запису з відео реєстратора слідує, що при наближенні службового автомобіля патрульної пліції до регульованого залізничного переїзду, по залізничній колії рухався потяг. Під час того, як патрульний автомобіль підїхав безпосередньо до переїзду, червоний сигнал світлофора був ввімкнений, але шлагбаум вже був у відкритому положенні, та при цьому автомобіль марки MERCEDES-BENZ C280, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , вже завершив проїзд залізничного переїзду на увімкний заборонний червоний сигнал світлофора.

Дії водія ОСОБА_1 які призвели до порушення п. 20.3, 20.5 ПДР України, підтверджуються змістом протоколу серії ДПР18 № 511303 від 20.11.2020, дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля патрульної поліції.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом статей 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Таким чином, дослідивши та оцінивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя приходить висновку, що в даному випадку доказано ті обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суддя вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 123 КУпАП - в`їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі…

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суддя вважає за необхідне ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 123 КУпАП.

Крім цього, згідно з ст. 40-1 КУпАП, судовий збір в провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до частин першої та другої статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно з ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні від 13.03.2012 № 6-рп/2012 Конституційний Суд України підкреслив: «... У своїх рішеннях вже висловлював позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів: закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом» (абзац третій пункту 5 Рішення).

Отже, до події, факту, суд, застосовує той закон під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституційний Суд України зазначив, що принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є також гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи в громадян упевненість у тому, що їхнє нинішнє становище не буде погіршено прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Таким чином, з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню сума судового збору в розмірі, що діяв на момент вчинення адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 40-1, 221, 276, 283, 284, 294 КУпАП та відповідно до ч. 2 ст. 123 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420, 40 грн.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяО. В. Ларіна