Провадження №33/812/428/21 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
Головуючий у першій інстанції Темнікова А. О.
Доповідач апеляційного суду Ямкова О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Ямкової О. О.

за участю: секретаря Горенко Ю. В.

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Багдасарової Г. М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 3 грудня 2021 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- якою його визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адмінправопорушення, 31 серпня 2021 року о 00год. 37хв. у місті Миколаєві в районі будинку №16/1 по вулиці Генерала Карпенка водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 211540», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з алкоголю порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці), та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки або у медичному закладі, чим порушив пункт 2.5 ПДР України, що зафіксовано за допомогою бодікамери «ВЕ0024».

Постановою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 3 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу правопорушення.

Апелянт вважає, що постанова є необґрунтованою, та не відповідає вимогам закону. У змісті апеляційної скарги посилається на диспозиції різних норм КУпАП, Конституції України та рішення Європейського суду з прав людини.

Зазначає про те, що коли до автомобіля підійшли працівники поліції, він не керував транспортним засобом, а лише сидів на водійському сидінні, коли інша особа, яка допитана судом у якості свідка, відійшла до магазину.

Нажаль, суддя першої інстанції вищезазначеним фактам у своїй постанові оцінку не надала, що призвело до безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, у їх межах, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, а також вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, так як висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є вірними.

Ці висновки суду ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які спростовують доводи апелянта, викладені ним у апеляційній скарзі.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Тому суд першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, обґрунтовано послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапис, здійснений бодікамерою поліцейського, згідно яких ОСОБА_1 роз`яснені права та наслідки відмови від проходження огляду за наявності ознак алкогольного сп`яніння, але ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, як на місці зупинки, так і у медичному закладі в установленому законом порядку, чим за складеним протоколом порушив положення п. 2.5 ПДР України.

Сам протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП, та щодо місця та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджуються з даними, які містяться у відеозаписах, здійснених працівниками поліції на бодікамеру «ВЕ0024».

З відеозаписів, здійснених безперервно за допомогою бодікамери вбачається, що поліцейські підходять до автомобіля, у якого працює двигун та освітлюється приборна панель, а на передньому водійському місці перебуває ОСОБА_1 .. На звернення до нього поліцейського, водій з`ясовує причину зупинки, на що йому пояснюються, що надійшло оперативне повідомлення про порушення ним ПДР України. Водій ОСОБА_1 не висловлює жодного заперечення стосовно того, що він не керував транспортним засобом, та погоджується, що проїхав на червоне світло світлофору. Водієві вказується на підозру щодо знаходження його у стані алкогольного сп`яніння та роз`яснюється порядок проходження такого огляду, на що водій ОСОБА_1 відмовляється від його проходження, та через деякий час намагається покинути місце зупинки транспортного засобу. Також водієві вказується на його відсторонення від керування автомобілем та після складання протоколу, його зміст зачитується поліцейським водієві вголос, а останній не надає жодного пояснення стосовно того, що він не керував автомобілем та є інший водій (а.с.4).

За таких обставин, усі заперечення ОСОБА_1 та покази в якості свідка іншої особи стосовно того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом спростовані належним чином дослідженими доказами, що містяться у матеріалах справи, та зібрані представниками поліції у відповідності до статей 251, 255 КУпАП. Такі пояснення ОСОБА_1 вірно розцінені суддею як намагання ухилитися від адміністративної відповідальності за допомогою показань особи, допитаної в якості свідка, за невідомими їй обставинами справи та за фактичною її відсутністю на самому місці події.

Так, у відповідності до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За положеннями пунктів 1.3, 1.6, 1.7 розділу І і положеннями розділу ІІ Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Натомість ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки, так і у медичному закладі, та ці обставини підтверджені належними письмовими доказами, що додані до матеріалів справи.

Таким чином, наведені письмові докази узгоджуються з відеозаписом та свідчать про те, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, але відмовився пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.

Отже, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 3 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О.О. Ямкова