05.03.2021 Справа № 756/1986/21
№ 3/756/1745/21
№ 756/1986/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 березня 2021 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Дев`ятко В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

02 січня 2021 року, близько 23 год., ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Hyundai», моделі «Accent», реєстраційний номер (далі - р.н.) НОМЕР_1 , по вул. Зої Гайдай, 7-Б, що у м. Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння. Від огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому Законом порядку, відмовився у присутності двох свідків.

ОСОБА_1 до суду з`явився, вину у вчиненні правопорушення не визнав, зокрема суду показав, що 02.01.2021, близько 23 год., по вул. Зої Гайдай, 7-Б, що у м. Києві, керував автомобілем «Hyundai», р.н. НОМЕР_1 , де його було зупинено працівниками патрульної поліції за порушення правил дорожнього руху. Після зупинки, працівники поліції запідозрили ОСОБА_1 у тому, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, запропонували проїхати на експертизу до медичного закладу, однак він відмовився проїхати з ними, оскільки в автомобілі знаходився малолітній син, який перебував у хворобливому стані та якого не було з ким залишити. ОСОБА_1 зауважив, що наркотичні засоби не вживає, тому не міг знаходитись з ознаками наркотичного сп`яніння.

Разом з цим, представник ОСОБА_1 - адвокат Ющенко Р.С. зауважив, що ОСОБА_1 всупереч вимогам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкції), не було надано можливості пройти огляд на стан сп`яніння на місці. Одночасно, адвокат Ющенко Р.С. просив визнати недопустимим доказом пояснення свідка ОСОБА_2 , оскільки особу останнього не було встановлено за документами, що посвідчують особу, а на відеозаписі неможливо розгледіти повного обличчя вказаного свідка. На підставі того, що процедура відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння здійснена з порушеннями Інструкції, адвокат Ющенко Р.С. просив суд закрити провадження по справі, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1 , позицію адвоката Ющенка Р.С., вивчивши та дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами та іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 підтверджується:

- даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 019516, в якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 був ознайомлений із його змістом, про що свідчить підпис останнього;

- поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у присутності яких ОСОБА_1 відмовився пройти в установленому Законом порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння;

- відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовився пройти в установленому Законом порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Таким чином, наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Суд розцінює невизнання вини ОСОБА_1 , як спосіб захисту, обраний правопорушником з метою уникнення відповідальності.

Щодо посилань ОСОБА_1 на те, що відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була зумовлена хворобливим станом сина, суд зважає на те, що із досліджених відеозаписів із нагрудної камери патрульного поліцейського не вбачається будь-яких посилань ОСОБА_1 на хворобливий стан сина, 2009 року народження, які стали причиною відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Водночас, із вказаних відеозаписів вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 суть правопорушення та правові наслідки відмови від огляду на стан наркотичного сп`яніння, пропонували ОСОБА_1 взяти сина з собою або залишити його вдома.

Крім того, щодо посилань адвоката Ющенка Р.С. на порушення процедури відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, яка здійснена з порушеннями Інструкції та виразилась у тому, що останньому не було надано можливості пройти огляд на стан сп`яніння на місці, суд зважає на наступне.

Згідно із п. 12 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Вказані положення Інструкції відповідають статтям 12, 13 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», відповідно до яких встановлення наявності стану наркотичного сп`яніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов`язки щодо проведення медичного огляду (обстеження), а медичний огляд проводиться за направленням поліцейських.

Отже, зазначеними нормативно-правовими актами регламентований порядок проведення огляду у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналізуючи вищевказані докази суд приходить до висновку, що працівники поліції діяли у межах повноважень та відповідно до вимог Інструкції, докази, що містяться в матеріалах справи, повністю узгоджуються між собою та підтверджують обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Разом з цим, з приводу посилань адвоката Ющенка Р.С. щодо недопустимості пояснень свідка ОСОБА_2 , суд зважає на таке.

Із досліджених відеозаписів з нагрудної камери патрульного поліцейського вбачається, що особу вказаного свідка було встановлено за посвідченням водія. Водночас, на досліджених відеозаписах убачаються часові проміжки на яких свідок ОСОБА_2 знаходиться без захисної маски. На підставі вказаного, суд не знаходить підстав для визнання пояснень свідка ОСОБА_2 недопустимим доказом.

Відповідно до ст. 33 КпАП України суд при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини.

Обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника, судом не встановлено.

Обставин, що пом`якшують відповідальність правопорушника, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в межах санкції інкримінованої статті КпАП України з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Керуючись статтями 33, 40-1, ч. 1 ст. 130 КпАП України, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя В.В. Дев`ятко