Єдиний унікальний номер: 379/1131/21
Провадження № 3/379/621/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 рокум.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Зінкін Володимир Іванович, розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли від відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , українки, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягалася, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 16.11.2021 близько 11 год в с. Дубівка, по вул. Шевченка ОСОБА_1 перебуваючи на робочому місці в магазині «ФОП ОСОБА_2 » здійснила продаж алкогольного пива «Рогань веселий монарх» в скляній тарі ємкістю 0,5 л без відповідних на це документів, а саме: без ліцензії на продаж алкогольних напоїв, чим вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненому правопорушенні не визнала повністю та зазначила, що вона не являється суб`єктом господарювання та не зареєстрована як ФОП. В магазині працювала другий день, знаходячись на стажуванні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

За змістом ч. 1 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 ГК України господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Згідно ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 № 222-VIII ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 № 222-VIII ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 № 222-VIII за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи у період зупинення дії ліцензії повністю або частково, невиконання ліцензіатом розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов, порушення ліцензіатом строку повідомлення про всі зміни даних, зазначених у заяві та документах, а також за наявності контролю за діяльністю ліцензіата у значенні, наведеному у статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», резидентами держав, що здійснюють збройну агресію проти України, у значенні, наведеному у статті 1 Закону України «Про оборону України», суб`єкти господарювання притягаються до адміністративної відповідальності, передбаченої КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

У відповідності до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Тобто, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

За ч.1 ст.164 КУпАП у протоколі необхідно зазначати наступні обставини:

- протягом якого часу особа здійснювала відповідну діяльність (у даному випадку це має бути проміжок часу, а не конкретна дата й час, адже господарська діяльність обов`язково має тривалий, а не одноразовий характер);

- всі задокументовані окремі факти такої діяльності, які в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний і систематичний характер діяльності, яку здійснює особа, адже ці ознаки є обов`язковими для господарської діяльності;

- інші обставини, які мають істотне значення (наприклад: документи які підтверджують, що особа зареєстрована як фізична особа-підприємець, чи перебуває в трудових відносинах з юридичною особою чи фізичною особою-підприємцем).

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів. До протоколу серії ВАБ № 738296 від 16.11.2021 року, у якості доказів додано: копію рапорту 16.11.2021; письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ; акт вилучення від 16.11.2021; диск із записом.

Суд не приймає до уваги письмові пояснення ОСОБА_3 , оскільки згідно до протоколу про адміністративне правопорушення, свідки події, що сталася 16.11.2021 року відсутні, тому незрозуміло з яких підстав та в якому статусі дана особа надавала пояснення.

Крім того в даному протоколі зазначено, що місце роботи ОСОБА_1 «продавець магазину «ФОП ОСОБА_2 » і що вона 16.11.2021 перебувала на робочому місці, тобто перебуває в трудових відносинах з ФОП « ОСОБА_4 ».

В матеріалах, долучених до протоколу, відсутні докази перебування у трудових відносинах ОСОБА_1 із власником магазину.

За таких обставин ОСОБА_1 не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 164 КУпАП.

У матеріалах адміністративної справи наявний диск на якому є два відео. Дані першого відео підтверджують, що ОСОБА_1 виконувала обов`язки продавця.

З пояснень ОСОБА_1 від 16.11.2021 вбачається, що вона офіційно не працююча та 16.11.2021 перебувала в магазині на стажуванні для подальшого працевлаштування, тобто працює без укладення трудового договору з порушенням вимог ст. 24 КЗпП України.

В такому разі діяльність цієї особи не має характерного для господарської діяльності самостійного та ініціативного характеру, натомість, у даному випадку до відповідальності необхідно притягувати фізичну особу-підприємця за ч.1 ст.164 КУпАП, та/або за ст.265 КЗпП України, який допустив працівника до роботи без укладання трудового договору.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, встановлювати місце його вчинення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В той же час, з досліджених судом матеріалів справи судом встановлено, що інспектором СРПП ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції Гончарук О.А. не надано жодного доказу того, що у приміщенні магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювалася господарська діяльність, а саме: відсутні чеки, квитанції, ордери, розписки, інші документи фінансового характеру на придбання продукції, тощо, а також докази того, що відсутня ліцензія на продаж алкогольних напоїв. До протоколу не надано доказів того, що дії ОСОБА_1 мають ознаки підприємницької діяльності, а в матеріалах справи відсутні докази того, що метою здійснення останньою торгівлі було отримання прибутку, яка є обов`язковою умовою здійснення господарської діяльності,оскільки протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей щодо того, за якою ціною здійснювалася реалізація алкогольних напоїв, та чи були від продажу отримані будь-які грошові кошти.

Також суд зауважує, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №738296, складеному 16.11.2021 інспектором СРПП ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції Гончарук О.А. не зазначено нормативно правовий акт, яким передбачено відповідальність за дане правопорушення; відсутні відомості щодо приналежності предметів, якими здійснювалася господарська діяльність, відповідно до їх найменування, зазначених акті вилучення від 16.11.2021; відсутні правовстановлюючі документи, щодо об`єкту нерухомого майна та/або земельної ділянки, а також прилеглої території на якій розташований магазин, в якому здійснювалася господарська діяльність.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою не винуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Верховний Суд України у постанові Пленуму N 3 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» роз`яснив, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом і реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

ОСОБА_1 інкримінується, те, що вона здійснювала реалізацію алкогольних напоїв, не маючи ліцензії на продаж алкогольних напоїв, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП (в частині здійснення господарської діяльності без ліцензії та дозвільних документів) може бути лише суб`єкт господарювання, а в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання в розумінні ст. 55 Господарського кодексу України, належні, достатні та допустимі докази того, що вона здійснювала 16.11.2021 року господарську діяльність пов`язану із виробництвом і реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик без ліцензії та дозвільних документів немає, а тому суддя вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 265 КУпАП, речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Таким чином, вилучені поліцейським СРПП ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області рядовим поліцейським Шмегельським О.О. в магазині ПП « ОСОБА_4 » алкогольні напої, згідно з актом вилучення від 16.11.2021 року, підлягають поверненню власнику.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 2, 7, 34, 35, 38, ч.1 ст. 164, 221, 247 ч.1 п.1, 265, 283-285, 287, 289, 294, 299 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вилучені алкогольні напої, згідно до акту вилучення від 16.11.2021 року - повернути власнику.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Суддя: В. І. Зінкін