ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/45/21 Провадження 3/636/108/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2021

Суддя Чугуївського міського суду Харківської області Золотоверха О.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №446995 від 23.12.2020, водій ОСОБА_1 23.12.2020 о 00:00 годині в с. Тернова Чугуївського району Харківської області, вул. Центральна, в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку із виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з ротовою порожнини, нечітка мова, нестійка хода.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він керував автомобілем 23.12.2020 вночі в с. Тернова його зупинили працівники поліції. При цьому він був дуже втомленим, оскільки відпрацював водієм таксі більше доби поспіль, через що почувався не дуже добре, їхав додому.

ОСОБА_1 наполягав на тому, що не перебував у стані алкогольного сп`яніння тієї ночі, але працівники поліції наполягали на тому, що він є п`яним та пропонували йому їхати до м. Харкова до наркоцентру, від чого він дійсно відмовився. При цьому ОСОБА_1 стверджував, що пройти обстеження на місці зупинки за допомогою газоаналізатору йому не пропонували, і від такого обстеження він не відмовлявся. З приводу напису в протоколі, начебто, зробленого ним особисто в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення», а саме напису «от управления автомобилем отстранен, наркоцентр ехать не буду, выпил 50 гр водки», ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що не пам`ятає, щоб він сам таке писав, бо тієї ночі він був дуже втомлений, а працівники поліції впродовж тривалого часу займались оформленням протоколу, переконували його їхати до наркоцентру, шукали свідків та наполегливо «надиктовували» йому якісь пояснення.

Також ОСОБА_1 вказував, що свідки самі жодних письмових пояснень не писали, за них на якихось бланках писали працівники поліції, а свідки лише проставили свій підпис.

З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 в суді просив закрити провадження стосовно нього за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, суд керується таким.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналогічні положення фактично висловлені Європейським судом з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 у справі «Михайлова проти України», який зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП, є зафіксована у встановлений законом спосіб відмова водія від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, та відмова водія від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що і є підставою для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП та притягнення до адміністративної відповідальності. Обов`язок щодо доведення вказаних обставин покладається на працівників поліції, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

До суду, в якості доказів на підтвердження вказаних фактів працівниками поліції надано протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 №446995 від 23.12.2020, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 від 23.12.2020, викладені на надрукованих бланках, які заповнені працівником поліції шляхом заповнення вільних строчок та підкреслення необхідних тверджень (а.с. 2,3).

Судом вказані свідки викликались для їх безпосереднього допиту, на судове засідання вказані особи не з`явились, як не з`явився і працівник поліції, який оформляв адміністративний матеріал та якийі також був викликаний на судове засідання.

При цьому, від ОСОБА_4 старшого сержанту поліції СРПП Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області до початку судового засідання надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 останній в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Відеозапису з камер портативних відеорегістраторів до адміністративного матеріалу з невідомих суду причин не долучено, клопотання про витребування компакт-диску із вказаним відеозаписом від учасників справи не надходило.

Таким чином, належних та допустимих доказів того, що 23.12.2020 о 00:00 годині ОСОБА_1 було запропоновано пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Драгер», та він від такого обстеження відмовився, матеріали справи не містять.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 15.05.2019 по справі № 537/2088/17, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності притягнення її до адміністративної відповідальності та не звільняє суб`єкта владних повноважень від доведення правомірності рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.

Для встановлення всіх обставин справи, зокрема факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора, так само і факту того, що таке обстеження йому пропонувалось, суд відкладав розгляд справи з метою виклику в судові засідання та подальшого допиту свідків, які незважаючи на виклики в судове засідання, до суду не з`явились, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості отримати їх показання з приводу обставин справи.

Наявні в матеріалах справи письмові пояснення вказаних осіб суд не може визнати беззаперечним доказом, який поза розумним сумнівом доводить факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці його зупинки за допомогою газоаналізатора.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 27.06.2019 по справі № 560/751/17, пояснення осіб, які у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, не можуть бути беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення та не є належними доказами, якими може обґрунтовуватись притягнення до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення свідків, за відсутності даних відеозапису та показань працівників поліції (відповідного рапорту, тощо) суд не може визнати беззаперечними доказами, які спростовують доводи ОСОБА_1 та поза розумним сумнівом доводять факт відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння у визначеному ст. 266 КУпАП порядку.

Згідно норм статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За таких обставин суд приходить до висновку, що належних, допустимих та достатніх доказів, які б беззаперечно, поза розумним сумнівом, спростовували доводи ОСОБА_1 відносно того, що йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки і він від проходження такого огляду не відмовлявся, суду не надано.

Виниклі сумніви щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора на місці зупинки, суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь ОСОБА_1 та приходить до висновку щодо недоведеності факту його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння саме в порядку, передбаченому ст. 266 КУпАП.

Згідно ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пунктами 6 та 7 розділу 1 Загальні положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015, також передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналогічні норми передбачені Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008. Так, згідно вказаного Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналіз вказаних вище положень законодавства в їх сукупності та логічному взаємозв`язку свідчить, що саме відмова водія від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, є підставою для направлення водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Відмова водія від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, є підставою для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП та притягнення до адміністративної відповідальності.

Разом із тим по тексту протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції зазначено: від проходження медичного огляду на стан сп`яніння водій відмовився. Належним чином оформлене направлення на огляд на стан алкогольного сп`яніння у відповідному медичному закладі в матеріалах справи також відсутнє.

Таким чином, зі змісту вказаного протоколу не є зрозумілим, - чи було взагалі ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, від якого саме огляду на стан сп`яніння відмовився ОСОБА_1 , чи відмовлявся він від проходження огляну на стан сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я, чи лише від огляду на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів.

У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене вище, суд закриває провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, 248-249,266, 279, 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя О.О. Золотоверха