Номер провадження: 33/813/295/21
Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С. Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника Лічмана В.Л. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.01.2021 року, -

встановив:

Оскаржуваною постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.01.2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 , 06.11.2020 року, о 22 год. 35 хв., керував автомобілем марки «Hyundai Santa Fe», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Одесі, вул. Садіковська, 35, у порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. За цим фактом співробітниками патрульної поліції стосовно водія ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №000503 від 06.11.2020 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Не погоджуючись з постановою захисник Лічман В.Л. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Захисник вказує, що суддею районного суду були неповно з`ясовані обставини, які мають значення для справи та дана невірна оцінка доказам, дослідженим в судовому засіданні. Крім того, захисник стверджує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, не перебував у стані алкогольного сп`яніння та не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а тому вважає що його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Одночасно захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те що справа була розглянути в районному суді без участі ОСОБА_1 та його захисника, а після отримання копії оскаржуваної ухвали, невідкладно була подана апеляційна скарга.

Захисник Лічман В.Л. та Недбайло С.О. в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили.

Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді, не з`явився, суд оцінює таку поведінку ОСОБА_1 , як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про незаконність та необґрунтованість постанови судді районного суду, а також про наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови судді районного суду, 21.01.2021 року ОСОБА_1 та його захисник не були присутніми в судовому засіданні суду першої інстанції (а.с.30-33).

Матеріали судової справи не містять відомостей про направлення ОСОБА_1 та його захиснику копії оскаржуваної постанови.

Копія оскаржуваної постанови отримана захисником 04.02.2021 року, що підтверджується розпискою адвоката Лічмана В.Л., тобто після спливу строку на апеляційне оскарження, а тому у апеляційного суду відсутні підстави ставити під сумнів такі твердження апелянта, оскільки матеріалами справи їх не спростовують.

Апеляційна скарга, подана захисником 05.02.2021 року, містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

За таких підстав, з урахуванням відсутності обставин ставити під сумнів твердження апелянта про отримання останнім копії постанови районного суду 04.02.2021 року, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 та його захиснику право на доступ до правосуддя.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, апеляційним судом встановлено таке.

У відповідності до положень ст.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді районного суду є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Так, згідно з протоколом серії ДПР18 №000503 від 06.11.2020 року, водій ОСОБА_1 , 06.11.2020 року, о 22 годині 35 хвилин, керував автомобілем марки «Hyundai Santa Fe», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Одесі, вул. Садіковська, 35, у порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №000503 від 06.11.2020 року; письмовим поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; направленням від 06.11.2020 року ОСОБА_1 на огляд до КНП «ООМЦПЗ» з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився; відеозаписом фіксації правопорушення..

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 нібито не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим поліцейськими незаконно складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд визнає безпідставними з огляду на те, що зазначена норма закону передбачає відповідальність як за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З відеозапису фіксації складання протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що перед складанням протоколу ОСОБА_1 фактично не заперечував факту керування автомобілем до зупинки його працівниками поліції. Також, відеозапис підтверджує той факт, що до складання протоколу за ст.130 КУпАП, працівники поліції пред`являли ОСОБА_1 відеозапис порушення ним правил керування, за які він був зупинений, а останній не заперечував факту керування ним автомобілем, але сперечався з поліцейськими лише щодо законності своїх дії під час керування. Лише після сповіщення його поліцейськими про підозру в тому, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оскільки у нього маються очевидні ознаки алкогольного сп`яніння, останній почав стверджувати, що він не керував автомобілем. Також відеозапис підтверджує факт того, що ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків від проведення медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, а також в медичному закладі.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За таких умов апеляційний суд констатує, що суддя районного суду на законних підставах визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за ознаками відмови водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді районного суду в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, стороною захисту не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в районному суді допущено не було.

За таких обставин суд визнає доводи апеляційної скарги безпідставними, що свідчить про відсутність підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної постанови судді районного суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити захиснику Лічману В.Л. строк на оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.01.2021 року.

Апеляційну скаргу захисника Лічмана В.Л. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.01.2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський