Справа № 266/898/21
Провадження№ 3/266/440/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2021 року м. Маріуполь Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області Пантелєєв Дмитро Геннадійович розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліції №3 Маріупольського районного управління поліції ГУ НП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працює барменом-адміністратором кафе-магазині «Мармелад» ФОП « ОСОБА_2 », зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст.44-3 КУпАП,
До Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 44-3 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №645487 від 06.02.2021 вбачається, що 06.02.2021 року о 10 год. 30 хв. ОСОБА_1 , знаходячись на своєму робочому місці у кафе - магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП « ОСОБА_2 », розташованому по АДРЕСА_2 , не забезпечила централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремий контейнер (урна), чим порушила постанову КМУ №1236 від 09.12.2020 року, а саме п.п.4 п.14, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.
ОСОБА_1 повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилась, будь-яких заяв або клопотань не надала.
Дослідивши матеріали та всі обставини адміністративної справи, вважаю, що провадження по даній справі необхідно закрити, виходячи з наступного.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частиною 1 статті 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.
Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.
У відповідності до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.
В статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» за №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено,що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.
Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 4 п. 14 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Пунктом 14 даної Постанови передбачено, що особи, які потребують самоізоляції, зобов`язані постійно перебувати у визначеному ними місці самоізоляції, утримуватися від контакту з іншими особами, крім тих, з якими разом проживають. Підпункти у даній нормі відсутні.
Таким чином, у протоколі невірно зазначені норми законодавства щодо правил карантину людей, які були порушені ОСОБА_1 , бо відповідальність за обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №645487 від 06.02.2021 року передбачена за порушення підпункту 14 пункту 2 Постанови, у відповідності до якого на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється: діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких зокрема не забезпечується централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери (урни).
Аналізуючи вищевказану обмежувальну норму слід дійти висновку, що вона адресується суб`єктам господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення.
Згідно до ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є:
1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;
2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вбачається, що остання є барменом-адміністратором кафе-магазину, однак об`єктивні документальні підтвердження цього в матеріалах про адміністративне правопорушення у протоколі відсутні.
Жодного доказу про те, ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання до суду не надано.
Таким чином, виходячи з вищенаведеного, можна встановити, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, оскільки до кола її обов`язків не входили повноваження щодо забезпечення централізованого збору використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери (урни) в приміщенні кафе.
Між тим, в матеріалах справи відсутні належні та об`єктивні докази, що у вказаному кафе не забезпечується централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери (урни). Крім протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень ОСОБА_1 і свідка ОСОБА_3 не долучено матеріалів фото та відеофіксації вчинення правопорушення.
На підставі викладеного, суд зазначає, що при розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 . У матеріалах справи такі підтвердження відсутні, протокол із доданими до нього матеріалами не дають достатніх підстав стверджувати про допущення ОСОБА_1 порушень ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП є недоведеним.
Такої самої позиції дотримується Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові №462/1352/16-а від 08.07.2020 року.
Згідно до ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, враховуючи відсутність події і складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається, провадження по справі підлягає закриттю.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 44-3,245,247,251,252,280,283,284 КУпАП, суддя -
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена шляхом подання скарги до Донецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Д. Г. Пантелєєв