Справа №: 343/30/21
Провадження №: 3/0343/36/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2021 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Керніцького І.І.,

секретаря - Оленюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від Долинського ВП Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області про притягнення до адмiнiстративної вiдповiдальностi:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, в минулому до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

11 січня 2021 року до Долинського районного суду Івано-Франківської області з Долинського ВП ГУНП в Івано-Франківській області надійшли матеріали про притягнення гром. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 500073 від 30.12.2020 року, ОСОБА_1 30.12.2020 року о 21.10 год. в Долинському районі с.Тростянець вул.Центральна, керував транспортним засобом ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів, нестійка хода, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. У присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера "Драгер 6810" на місці, а також від проходження медогляду у медзакладі на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, від нього поступила заява про розгляд справи за його відсутності, у зв`язку з коронавірусною хворобою (COVID-19). Зазначивши, що вину не визнає.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з наступних підстав:

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На обгрунтування того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, суду було надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 500073 від 30.12.2020 року, відеозапис з нагрудної камери-відеореєстратора, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, рапорт працівника поліції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 500073 від 30.12.2020 року, ОСОБА_1 30.12.2020 року о 21.10 год. в Долинському районі с.Тростянець вул.Центральна, керував транспортним засобом ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів, нестійка хода, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. У присутності двох свідків свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера "Драгер 6810" на місці, а також від проходження медогляду у медзакладі на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Даний протокол підписаний двома свідками - ОСОБА_3 , прож. АДРЕСА_2 та ОСОБА_2 , прож. АДРЕСА_3 .Від надання пояснень ОСОБА_1 відмовився. Документи на право керування не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування - не видавався. Даних про відсторонення ОСОБА_1 від кермування автомобілем, тимчасового затримання транспортного засобу або доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку - немає (а.с.1).

Суд вважає, що письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які долучені до матеріалів справи не можуть бути визнані допустимими доказами, оскільки відповідно до принципу безпосередності суд може посилатись на показання свідків, які безпосередньо допитувались у судовому засіданні.

Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 30.12.2020 року - "У результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлено ознаки сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Огляд проводився за допомогою - відмовився. Результат огляду - не проводився. (а.с.5).

Рапорт працівника поліції не може бути доказом винуватості особи, оскільки він є службовими документом, який за своїм змістом полягає в інформуванні поліцейським про свої дії начальника Долинського ВП.

Переглянувши відеозапис на диск 16х4.7GB 120 min DVD-R (а.с.12) з фіксацією правопорушення від 30.12.2020 року, суд встановив, що він не містить чітких відомостей про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, не дає можливості "поза розумним сумнівом" встановити, чи відмовився останній від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі у встановленому законом порядку, оскільки запис не є повним та безперервним.

Згідно п.3.5 розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 №100, після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Отже, якщо із відеозапису нагрудної камери (відеореєстратора) працівників поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення вбачається, що він є не безперервним, тобто переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом.

Аналогічне вказано і в пункті 5 розділу II та пункті 2 розділу III Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженій наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026, де вказано, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка (відеозапис) ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

В даному випадку відеозапис виключався, переривався, тому такий запис не може слугувати належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, поставленого в провину ОСОБА_1 .

Як роз`яснив Верховний Суд в правовій позиції, що викладена в постанові від 26.06.2019 року в справі № 536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17, при розгляді справ про вчинення адміністративних правопорушень необхідно врахувати, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Отже, в даній ситуації протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 500073 від 30.12.2020 року не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду, що в даному випадку відсутнє.

Вищенаведені факти, встановлені в судовому засіданні, у відповідності до ст.62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 , вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

З наданих на підтвердження вини ОСОБА_1 доказів не встановлено, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема відсутні докази об`єктивної сторони цього правопорушення, тобто факту відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, встановленої у відповідності до вимог законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі вище викладеного, ст.ст. 1, 9, 23, 33, 130, 251, 252 КУпАП, Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 №100, Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженій наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026, керуючись ст.ст. 40-1, 247, 283, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: