Березівський районний суд Одеської області
09.03.2021
Справа № 494/169/21
Провадження № 3/494/133/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2021 р. м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., за участю секретаря судового засідання Козубенко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Березівського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 зі змінами та доповненнями (далі - КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

05.03.2021 року до Березівського районного суду Одеської області від Березівського РВП ГУНП в Одеській області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії АПР18 648651 від 20.01.2021 року про адміністративне правопорушення вбачається, що 20.01.2021 року о 16:00 годині ОСОБА_1 знаходився по вулиці Свято Миколаївській в м. Березівка Одеської області у приміщені магазину «Їжачок» , без документів, що посвідчують особу громадянина, або спеціальний статус, чим своїми діями порушив п. п.2 п.2 постанови КМУ від 09.12.2020 року.

Відповідно до наказу №5-од про організацією Березівського районного суду Одеської області на час дії карантину, постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантинуз метою запобігання поширенню на території України гострої гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) та відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 12.03.2020 року до 30.04.2021 року на усій території України карантин. Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку.

В судовому засіданні 09.03.2021 року ОСОБА_1 винним себе визнав повністю, у вчиненому розкаявся та пояснив, що дійсно 20.01.2021 року він перебував у приміщені магазину «Їжачок» який розташований по вулиці Свято Миколаївській в м. Березівка Одеської області без документів, що посвічують особу, знав про дію карантину на території України , однак паспорт залишив вдома.

Крім власного визнання вини, винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, доведена матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, а саме протоколом, поясненнями.

За таких обставин, суд доходить висновку про те, що у справі зібрана достатня кількість достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 44-3 КУпАП.

Частиною 1 статті 44-3 КУпАП передбачає відповідальність осіб за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція ч.1 ст.44-3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей.

Згідно зі ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

Відповідно до п.п.2 п.2 постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236 на період дії карантину забороняється перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Отже, сукупність наведених доказів та правові акти вказують на те, що в діях ОСОБА_1 , який під час карантину перебував на вулиці без документів, що посвідчують особу, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, нарішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004у справі №1-33/2004.

Так, суд вважає зазначити, що у пункті 4.1.Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004 зазначено, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення вказаного адміністративного правопорушення, суд приймає до уваги характер та обставини скоєного правопорушення, а саме те, що вчинене адміністративне правопорушення не було систематичним, особу порушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, те, що будь-яких негативних наслідків від його дій не настало і, враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо пропорційності покарання, його відповідності тяжкості правопорушення та недопущення особистого надмірного тягара для особи (Справа «Ізмайлов проти Росії від 16.10.2008року), вважає за можливе звільнити його від адміністративної відповідальності відповідно до ст.22 КупАП за малозначністю, оголосивши йому усне зауваження, що буде достатнім для забезпечення виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Керуючись ст.ст.22, 283, 284, суд-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт № НОМЕР_1 ) визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 44-3 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення.

Оголосити ОСОБА_1 - усне зауваження, а провадження по справі закрити на підставі ст.22 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя І.А. Римар