№ 3/755/7828/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши справу, що надійшла з Управління патрульної поліції у м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ФОП, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 220750, ОСОБА_1 , 25 серпня 2021 року, об 11 годині 30 хвилин, у м. Києві, по вул. Вифлеємській, 18/2, керував автомобілем «Daewoo Nexia», д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак, з`явився його захисник - адвокат Чорній Д.О., який заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, мотивуючи його тим, що 25 серпня 2021 року працівниками патрульної поліції було зупинено автомобіль «Daewoo Nexia», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , за порушення Правил дорожнього руху України і відносно останнього було складено протокол за ч. 3 ст. 126 КУпАП та зі слів працівників поліції він дізнався про існування постанови державного виконавця про обмеження права керування транспортними засобами, а також, про існування у нього заборгованості по сплаті аліментів за період часу із серпня 2015 року до лютого 2018 року. Новина щодо заборгованості по аліментах стала просто шокуючою для ОСОБА_1 , оскільки всі кошти від проданого його нерухомого майна, вартість якого значно перевищувала заборгованість по аліментах, пішли на сплату аліментів, а тому, ОСОБА_1 просто розгубився від такої інформації, оскільки був впевнений у тому, що жодної заборгованості в нього не має. Скориставшись розгубленістю ОСОБА_1 , працівники патрульної поліції склали відносно нього ще й протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП України, хоча, ОСОБА_1 із самого початку стверджував працівникам патрульної поліції про те, що він не перебуває у стані наркотичного сп`яніння, більш того, він із самого початку погоджувавсь на проходження медичного огляду. Зокрема, ОСОБА_1 виконав обов`язок, вказаний патрульним поліцейським, а саме, він перепаркував свій автомобіль та сів до автомобіля патрульної поліції й разом із патрульними поїхав до лікаря-нарколога для того, щоб здати аналіз на стан наркотичного сп`яніння. Проте, дорогою, патрульні поліцейські, розуміючи, що ОСОБА_1 готовий здати аналіз та те, що результат буде негативним, почали стверджувати йому, що сенсу здавати аналіз йому не має, що аналіз точно покаже позитивний результат і тоді, у нього конфіскують автомобіль, а якщо він зараз просто відмовиться, то автомобіль залишиться у нього, а потім, вже в суді він зможе все пояснити. Зокрема, доказом цього є відеофайл, наданий до суду працівниками патрульної поліції № 0000793_000793 (початок запису об 11:12 год.) 00:59-01:12, де зафіксовано саме той момент, коли ОСОБА_1 повідомляє патрульним про те, що він не вживав жодних заборонених речовин та згоден проїхати до лікаря-нарколога, щоб здати аналіз на стан наркотичного сп`яніння. Крім того, патрульний поліцейський дозволяє ОСОБА_1 сісти за кермо та перепаркувати свій автомобіль, тобто, водієві, який на думку самих же поліцейських, перебуває у стані наркотичного сп`яніння. На даному відеофайлі № 0000793_000793 01:58-02:15 ОСОБА_1 сідає за кермо свого автомобіля, а патрульний звільняє місця із заднього сидіння автомобіля, для того, щоб ОСОБА_1 присів до них в автомобіль. Відео № 0000793_000793 (11:12-11:14) закінчується об 11:14 год., а наступне ж відео № 0000793_000793 (11:23-11:30) починається з 11:23 год. із незаконного огляду автомобіля та самого ОСОБА_1 . При цьому, як вбачається із наступного відео, автомобіль патрульної поліції та автомобіль ОСОБА_1 знаходяться в інших місцях зупинки, відмінних від тих, що були на початку, що ще раз доводить правдивість слів ОСОБА_1 про те, що він з патрульними все ж таки їздив здавати аналізи. Також, з відео не вбачається те, що поліцейські називали ОСОБА_1 та свідкам, які саме ознаки сп`яніння в останнього. Крім того, підставою для проведення перевірки (огляду) на стан наркотичного сп`яніння було не виявлення вищевказаних ознак наркотичного сп`яніння, а перевірка патрульними поліцейськими по своїй базі даних щодо можливого притягнення останнього до відповідальності. Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення патрульні поліцейські вказали наступні ознаки: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість. На наданих патрульними поліцейськими відеофайлах чітко видно, що ОСОБА_1 не лише ставить підпис на протоколах, а й зазначає пояснення (пише) в них, що доводить факт того, що ніякого тремтіння рук в нього не було. Щодо звужених зіниць, то жоден з поліцейських не світив ОСОБА_1 в обличчя ліхтариком, у наданих суду відеозаписах цього не має, що ще раз доводить той факт, що жодних ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 не було. Крім того, на відеофайлі № 0000793_000793 (11:31-11:33) свідки, які були присутні та підписували пояснення при складанні протоколу, а саме, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , знаходились в автомобілі патрульної поліції та складали пояснення ще до того, як ОСОБА_1 повідомив про те, що начебто відмовляється їхати до лікаря-нарколога здавати аналіз. Тобто, ще до того, як ОСОБА_1 відмовився від здачі аналізу, свідки вже підписали та зафіксували факт того, що останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Зокрема, у матеріалах справи відсутній відеофайл в проміжок часу між 11:34 год. - 12:34 год. Протягом даної незафіксованої на відеозапису години часу патрульні поліцейські, нібито, складали протокол, радячись, при цьому, які їм вказати ознаки наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 . Таким чином, патрульними поліцейськими при складанні протоколу № 220750 була грубо порушена процедура, а саме: патрульні умисно ввели в оману ОСОБА_1 та перешкодили йому пройти огляд на стан сп`яніння; у нього не було жодних ознак наркотичного сп`яніння; протокол був складений ще до фактичної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння; патрульними та свідками були складені та підписані пояснення до того, як ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, у судовому засіданні, за участю захисника Чорнія Д.О. було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, що був долучений до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення захисника Чорнія Д.О., дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак, у супереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що особа керувала автомобілем, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Так, у судовому засіданні захисником Чорнієм Д.О. було надано послідовні та логічні пояснення, викладені вище, що не викликають сумніву щодо їх достовірності, тому суд бере їх до уваги.

Згідно п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Так, згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року № 1026, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Відповідно до ч. 1 розділу VII вищезазначеної інструкції, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції.

Крім того, згідно з п. 3.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НРУ від 03 лютого 2016 року № 100, після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора), все спілкування повинне бути записано безперервно.

Як вбачається з переглянутого у судовому засіданні відеозапису із нагрудної камери поліцейського, який долучений до матеріали справи, відео не є безперервним, містить шість відеофайлів, починається вже з моменту розмови інспектора патрульної поліції з ОСОБА_1 , не містить, а ні моменту керування останнім транспортним засобом «Daewoo Nexia», д/н НОМЕР_1 , а ні моменту його зупинки.

Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом об 11 годині 30 хвилин, однак, як вбачається з вищезазначеного відеозапису, вже об 11 годині 12 хвилин інспектор патрульної поліції та ОСОБА_1 знаходяться на вулиці біля автомобіля та розмовляють, що суперечить обставинам, викладеним у протоколі.

Крім того, як вбачається з першого відеозапису ОСОБА_1 чітко дає згоду поїхати до лікаря для огляду, однак, у подальшому відео вже переривається та не є безпреривним.

Зокрема, як вбачається з переглянутого відеозапису на ньому взагалі відсутні обставини з 11:34 год. до 12:34 год., що є грубим порушенням вказаної вище Інструкції та не можливо спростувати пояснення захисника з приводу того, що ОСОБА_1 не відмовлявся їхати до лікаря для огляду.

Зокрема, відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі, однак, у протоколі така відмітка відсутня, що вказує на те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, передбачені статтею 268 КУпАП, зокрема, даний факт підтверджується відеозаписом, долученим до матеріалів справи.

Крім того, у ч. 4 ст. 256 КУпАП також вказано, що при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі, однак, працівника поліції цього зроблено не було, що також підтверджується переглянутим відеозаписом, та не спростовує пояснення захисника про те, що ОСОБА_1 не був обізнаний з наслідками.

Зокрема, як вбачається з переглянуто відеозапису у судовому засіданні працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ще до прийняття безпосередньо відмови від проходження огляду та ще до цієї дії запросили свідка, яка присіла до автомобіля поліцейських і тільки після цього один з поліцейських зазначає, що все ж таки необхідно спочатку прийняти відмову, а вже потім фіксувати, що є грубим порушенням законодавства та прав людини, адже, відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП, саме про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

У даному випадку, початок складання протоколу передувало самому вчиненню адміністративного правопорушення, що є недопустимим у розумінні ст. 254 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Однак, у порушення вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП, матеріали справи не містять належних доказів того, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом, зокрема, даний факт підтверджується і відеозаписом, долученим до матеріалів справи. Натомість, з відеозапису вбачається, як інспектор патрульної поліції після того, як запідозрює ОСОБА_1 у можливому перебуванні у стані наркотичного сп`яніння, пропонує йому самостійно переставити його автомобіль в інше місце, що останній і зробив.

Таким чином, все вищенаведене не спростовує пояснення ОСОБА_1 про те, що він не перебував у стані наркотичного сп`яніння і був готовий проїхати до лікаря-нарколога, а його, у подальшому, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння випливає з його необізнаності про наслідки такої відмови, оскільки працівниками патрульної поліції про це йому не було повідомлено та права не роз`яснено.

У зв`язку з викладеним, слід зазначити, що відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що звертав свою увагу Пленум Верховного Суду України в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.).

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, то в даному випадку, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення захисника Чорнія Д.О., надані у судовому засіданні, які не спростовуються наданими матеріалами, а, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП, вивчивши наявні докази в їх сукупності, необхідно провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 130, 245, 247, 251-252, 256, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: