Номер провадження: 33/813/1596/21
Головуючий у першій інстанції Чванкін С.А.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., за участю: секретаря судового засідання Тьосової Я.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Суворова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Суворова О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 09.11.2021 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Оскарженою постановою, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17000 (сімнадцяти тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік, зі стягненням судового збору у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 12.07.2021 року, о 09 год. 50 хв., ОСОБА_1 керував автомобілем «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Інглезі в м. Одесі, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР.

Не погоджуючись з постановою суду захисник Суворов О.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам, просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апелянт зазначає, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння працівниками поліції проведений з порушеннями встановленого порядку, без участі свідків, без надання документів, щодо направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння. Зокрема, захисник зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги:

-покази свідків, які працюють разом з ОСОБА_1 та надали пояснення, що останній не вживає наркотичних засобів;

- ОСОБА_1 не був ознайомлений з протоколом про вчинення адміністративного правопорушення та направленням на огляд водія з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння;

-довідку про наявність травми ока та довідку чергування з місця роботи ОСОБА_1 ;

-складав протокол один поліцейський Калішенко Є.О., а зачитував протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відносно доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови судді районного суду, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді суду першої інстанції є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Так, згідно з протоколом серії ДПР18 №065138 від 12.07.2021 року, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Інглезі в м. Одеса, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №065138 від 12.07.2021 року ОСОБА_1 власноручно підписав, фактично погодившись із його змістом, зауважень та застережень в протоколі не вказав, лише написав, що відмовляється від надання пояснень, згідно ст.63 Конституції України.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №065138 від 12.07.2021 року, в якому зазначено, що останній відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, та відеозаписами з відеореєстратора з нагрудних камер поліцейських.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із відеозаписів з відеореєстратора з нагрудних камер поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 ознайомився з протоколом про адміністративне правопорушення та підписав його.

Також з відеозапису просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 12.07.2021 року, зокрема процедура відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, складання протоколу відносно останнього, а тому відеозапис беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджує відомості викладені в протоколі та доводить вину правопорушника.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису ОСОБА_1 не надано, не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст.251 КУпАП, є належним і допустимими.

Доводи апелянта, що працівниками поліції під час складання протоколу не були залучені свідки, суд визнає безпідставними, оскільки ч. 2 ст. 266 КУпАП (редакція від 16.02.2021 року) передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Щодо неврахування судом першої інстанції документів про наявність у ОСОБА_1 травми ока та графіку чергувань, апеляційним судом не приймаються такі доводи захисника, оскільки зазначені документи не завірені належним чином.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він фактично не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, апеляційний суд визнає неспроможними та такими, що спростовуються відеозаписом обставин події та власноручним підписом останнього в протоколі про адміністративне правопорушення, що свідчить про згоду останнього з його змістом, що було підтверджено і в суді апеляційної інстанції.

Разом з цим, захисник вважає, що складання протоколу одним поліцейським Калішенко Є.О., а зачитування протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 суперечать вимогам закону, апеляційний суд вважає необґрунтованими та декларативними, оскільки ані ОСОБА_1 , ані його захисник, як в суді першої інстанції, так і в апеляційній інстанції не заявляли клопотання про допит зазначених поліцейський, а ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення не мав до таких обставин заперечень.

Доводи сторони захисту, щодо ненадання копії направлення на огляд водія транспортного засобу для виявлення стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , визнаються апеляційним судом необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження та отримання документів, що підтверджується матеріалами справи.

Апеляційний суд вважає неспроможними доводи захисника, щодо неврахування судом першої інстанції пояснень свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які у своїх поясненнях зазначили, що ОСОБА_1 не вживає наркотичних засобів, оскільки дії о останнього кваліфікуються як відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тому покази зазначених свідків ніяким чином не вплинуть на кваліфікацію дій ОСОБА_6 .

Посилання апелянта на відсутність доказів про перебування 12.07.2021 року ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, апеляційним судом не приймається до уваги, оскільки останньому протоколом та постановою судді першої інстанції інкримінована лише відмова від проходження на стан наркотичного сп`яніння, що є самостійною кваліфікуючою ознакою ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта щодо відсутності доказів відсторонення від керування транспортним засобом, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки з відеозаписів нагрудної камери поліцейського вбачається, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 працівниками поліції було роз`яснено про неможливість його подальшого керування транспортним засобом, на що він відповів згодою.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

За викладених обставин, апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, а тому оскаржена постанова є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції, що свідчить про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженої постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Суворова Олександра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 09.11.2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський