Справа № 496/5266/21
Провадження № 3/496/2969/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

28.10.2021 року інспектором взводу 1 роти 6 батальйону 1 УПП в Одеській області старшим лейтенантом Осипюк І.В. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОД 003994 і ставиться йому в провину те, що він 28.10.2021 року о 13 год. 50 хв., будучи пасажиром, користуючись послугами регулярного перевізника т.з. сполученням «Зеленогора (Польща) Одеса Херсон, здійснив захід на автобус в Умані на т.з. без наявності у нього негативного результату тестування або експрес тесту на визначення антигену коронавірусу, або документу, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації, або документу, що підтверджує однієї дози вакцини, або міжнародного, внутрішнього сертифікату, чим порушив п. п. 2-2, 2-3, п. 3, п. 3-5 постанови КМУ від 09.12.2020 року №1236 (з доповненнями).

ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, а його захисник Шаповалов О.Ю. в судовому засіданні заперечував щодо наявності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , посилаючись на обставини, викладені в письмовому поясненні та запереченні. При цьому вказав, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням ст. 256 КУпАП. Крім того, зауважив, що станом на момент розгляду справи, а також запровадження карантину постановою №211 від 11.03.2020 року Кабміном, в Україні воєнного чи надзвичайного стану не запроваджено, а тому обмеження прав і свобод людини та громадянина України Урядом України не допускається, а встановлені поточні обмежувальні протиепідемічні заходи протиправні та неконституційні.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, надані докази, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, які є обов`язковими для виконання.

Серед ознак, які мають бути відображені при викладені суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких особа, що притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималась, порушивши тим самим законодавчі приписи.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 порушив п. п. 2-2, 2-3, п. 3, п. 3-5 Постанови КМУ від 09.12.2020 року №1236.

Судом встановлено, що перелічені пункти вказаної постанови складаються із багатьох підпунктів та абзаців підпунктів, які містять детальний перелік заборон та обмежувальних протиепідемічних заходів, які діють в межах територій (регіонів) з різним рівнем епідемічної небезпеки. В той же час, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, який саме підпункт Постанови КМУ від 09.12.2020 року №1236, із числа перелічених, порушив ОСОБА_1 , який рівень епідемічної небезпеки діяв в регіоні на момент скоєння правопорушення з огляду на те, що зазначені в протоколі пункти постанови містять заборони та обмежувальні протиепідемічні заходи, які діють і в «зеленій», і в «жовтій», і в «червоній» зонах.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на конкретну норму закону щодо дотримання правил карантину, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, і що прямо суперечить принципу правової визначеності.

Для настання відповідальності за статтею 44-3 КУпАП слід чітко встановити, які ж саме правила і норми з питань боротьби з інфекційними хворобами були порушені і це обов`язково має бути зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. В іншому випадку, за протоколом неможливо встановити фактичні обставини правопорушення, які ставляться особі в провину, та межі судового розгляду.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, підбирати нормативний акт під обставини, викладені в протоколі для можливості кваліфікації дій особи, відносно якої складено протокол.

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі №36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі №926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.12.2010 року №23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

За приписами ч. ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 245, 247, 251, 280, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 62 Конституції України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра