Справа №333/4496/21
Провадження №3/333/1592/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює водієм-експедитором у ЗАТ «Мелітопольський м`ясокомбінат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №101515 від 03.08.2020 року, 03.08.2020 року, о 06-00 год., на 323 км+950 автодороги Харків-Сімферополь, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mersedes-Benz Sprinter», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, не врахував дорожньої обстановки, з`їхав у правий по ходу руху кювет, порушивши вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не визнав та пояснив, що 03 серпня 2020 року, близько 06-00 год., керуючи автомобілем «Mersedes-Benz Sprinter», він здійснював рух у лівій смузі дороги. Швидкість автомобіля була не більше 80 км/год. У дзеркало заднього виду він побачив, як до нього у попутному напрямку наближався автомобіль, який світлом та звуковим сигналом подавав знак щодо звільнення лівої смуги дороги. Враховуючи, що вказаний автомобіль рухався на великій швидкості, так як миттєво наближався, тому він почав перестроюватися у праву смугу дороги. З огляду на завантаження автомобіля, а також, враховуючи, що від такого маневру його автомобіль почало заносити, він прийняв рішення про зменшення швидкості та зупинення автомобіля на узбіччі дороги. Однак, у зв`язку з тим, що узбіччя дороги не було відремонтовано після ремонту дороги, він з`їхав у кювет і таким чином суттєво пошкодив транспортний засіб. Жодних дорожніх знаків, які б попереджали про такий стан узбіччя, на дорозі встановлено відповідними працівниками, що здійснювали ремонт, встановлено не було. Свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не визнає, так як з`їзд у кювет відбувся виключно через незадовільний експлуатаційний стан узбіччя дороги. Його твердження про такий стан узбіччя підтверджується даними схеми місця ДТП, складеною працівником поліції, в якій вказано, що є наявність недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП. Також, на підтвердження своїх пояснень щодо стану узбіччя дороги, ОСОБА_1 надав диск з відеозаписом після ДТП, який він особисто знімав. Зазначений диск був досліджений у судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що 03.08.2020 року, близько 06 год. 10 хв. йому на мобільний зателефонував ОСОБА_1 , який попрохав допомоги, пояснивши, що з`їхав у кювет. Він відразу виїхав з м. Запоріжжя на допомогу ОСОБА_1 . Коли він під`їжджав до місця ДТП за декілька кілометрів почав здійснювати відеозйомку, яка доказує, що жодних знаків про дорожні роботи у той ранок по дорозі, по якій їхав ОСОБА_1 , встановлено не було. Коли під`їхав до самого місця ДТП, то побачив, що пошкоджений автомобіль «Mersedes-Benz Sprinter», за кермом якого перебував у той ранок ОСОБА_1 , знаходиться в 20-30 метрах від дороги у кюветі. Також, він побачив, що після ремонту дороги узбіччя фактично не зробили, тобто був перепад між асфальтом та узбіччям дороги, приблизно 40 см, узбіччя мало ширину у 50 см та відразу був обрив, приблизно 1,5 метрів.

У судовому засіданні на підтвердження своїх слів, свідок ОСОБА_2 надав відеозапис, який був досліджений суддею.

Після дослідження матеріалів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , його захисник Волошина Є.В. заявила письмове клопотання про призначення судової інженерно-транспортної експертизи, яке суддя задовольнив та доручив експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України провести експертизу та відповісти на такі питання:

1. Чи відповідали роботи з проведення ремонту, експлуатації та утримання доріг вимогам безпеки дорожнього руху у місці ДТП?

2. Чи були невідповідності дорожніх умов вимогам нормативних документів у причинному зв`язку з подією ДТП?

3. Чи забезпечує організація дорожнього руху на ділянці дороги, де сталася ДТП, безпеку дорожнього руху?

4. Чи знаходиться невідповідності організації дорожнього руху (якщо такі маються) у причинному зв`язку з подією ДТП?

5. Як з технічної точки зору в даній дорожній ситуації повинен був діяти водій транспортного засобу «Mersedes-Benz Sprinter», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 .?

6. Чи є в діях ОСОБА_1 порушення вимог ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням події ДТП?

7. Чи мав ОСОБА_1 технічну можливість запобігти виникненню події ДТП?

Відповідно до висновку експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Кулініча А. №9-1057 від 10.02.2021 року (відповідно до поставлених питань):

1. Вирішити дане запитання не надається можливим, оскільки воно виходить за межі компетенції експерта при проведенні призначеної інженерно-транспортної експертизи.

2. У даній дорожній ситуації невідповідності дорожніх умов вимогам нормативних документів випадку їх наявності не знаходяться у причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.

3. Відповісти на дане запитання не надається можливим, оскільки воно виходить за межі компетенції експерта при проведенні призначеної інженерно-транспортної експертизи.

4. Невідповідності організації дорожнього руху (якщо такі маються) у даній дорожній ситуації не знаходяться у причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.

5. У даній дорожній ситуації водій ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно вимогам п.п. 10.1, 22.1 Правил дорожнього руху України.

6. Термін «порушення» означає винне невиконання тих чи інших вимог, у зв`язку з чим визначення наявності порушень діях водіїв вимагає визначення наявності вини в їх діях з оцінкою суб`єктивної сторони скоєних ними діянь. В той же час експерт не повинен оцінювати відношення водіїв до своїх дій, тобто брати до уваги суб`єктивну сторону, тому запитання про наявність порушень в діях водіїв виходить за межі компетенції експерта-автотехніка. У зв`язку з цим експерт визначає наявність в діях водіїв не відповідностей вимогам Правил дорожнього руху України. Тому при вирішенні даного запитання визначалась наявність у діях водія ОСОБА_1 не відповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 22.1 Правил дорожнього руху України; при цьому не відповідність дій водія ОСОБА_1 вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди, натомість невідповідність його дій вимогам п. 22.1 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору не перебуває у причинному зв`язку з подією даної пригоди.

7. Технічна можливість водія ОСОБА_1 запобігти виникненню даної дорожньо-транспортної пригоди залежала від виконання ним п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Після отримання висновку вказаної експертизи, суддя неодноразово викликав у судові засідання ОСОБА_1 та його захисника Волошину Є.В., але останні до суду не з`являлися та направляли заяви, в яких просили суд відкласти розгляд справи через різні причини (перебування захисника у відрядженні, через встановлення «червоного» рівня епідемічної небезпеки у м. Запоріжжі).

Таким чином, ОСОБА_1 та його захисник, яка ознайомилася з матеріалами експертизи ще у лютому 2021 року, знаючи про наявність відносно ОСОБА_1 в суді справи про адміністративне правопорушення, не з`являлися.

Оцінюючи вказані обставини, поведінку ОСОБА_1 та його захисника, суддя дійшов до висновку, що останні зловживають своїми правами, а їх неявка у судові засідання без поважних причин свідчить про затягування розгляду справи і впливає на розумні строки розгляду справи, тому було прийнято рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Під час прийняття вказаного рішення суддя також враховував положення ч.2 ст.268 КУпАП, відповідно до яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП не є обов`язковою.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , дослідивши доводи захисника Волошиної Є.В. у її клопотання про закриття провадження у цій справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, суддя дійшов до такого.

Нормами статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням є (проступок) протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівник поліції зазначив, що останній порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України.

Згідно до пункту 12.1. Правил дорожнього руху України (далі ПДР), затверджених Постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У висновку експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Кулініча А. №9-1057 від 10.02.2021 року зазначено, що у даній дорожній ситуації водій ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно вимогам п.п. 10.1, 22.1 Правил дорожнього руху України. І саме вимогам вказаних пунктів не відповідали дії водія ОСОБА_1 . При цьому, не відповідність дій водія ОСОБА_1 вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди, натомість невідповідність його дій вимогам п. 22.1 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору не перебуває у причинному зв`язку з подією даної пригоди.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.1 ПДР України, що і стало причиною ДТП.

Водночас, у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівники поліції зазначили, що останній порушив лише вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, який взагалі не розглядався експертами як пункт Правил дорожнього руху, який повинен був виконувати ОСОБА_1 і, можливо який порушив.

Статтею 124 КУпАП передбачено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Отже, для наявності складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, необхідно, щоб поведінка водія транспортного засобу, порушувала Правила дорожнього руху України, і це стало причиною пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»,- визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Про факт пошкодження транспортного засобу «Mersedes-Benz Sprinter», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не зазначено. У вказаному протоколі зазначено лише, що керований ОСОБА_1 автомобіль з`їхав у кювет.

Згідно з положеннями ст.6 ч.1 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Спираючись на ці положення, а також на практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях від 09.06.2011 р. по справі «Лучанінова проти України», від 30.05.2013 р. по справі «Малофєєва проти Росії», від 20.09.2016 р. по справі «Карелін проти Росії», суддя приходить до переконання, що як і у кримінальному провадженні, так і у справі про адміністративне правопорушення, суддя, зберігаючи принцип неупередженості і безсторонності судового розгляду, не вправі самостійно, на шкоду особі змінювати формулювання правопорушення, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказане формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В порушення вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №101515 від 03.08.2021 року із викладеної працівником поліції суті адміністративного правопорушення не вбачається обов`язкових наслідків від дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Вважаю, що порушення, допущені під час складання вказаного протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має важливе значення в контексті реалізації права на захист останнього.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.

За змістом закону (КУпАП), розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст.129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

У рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 Європейський Суд з прав людини зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Зважаючи на характер та суворість адміністративного стягнення, передбаченого ст.124 КУпАП (можливість позбавлення права керувати транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року), суд вважає, що провадження відносно ОСОБА_1 у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним. Відповідно воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні статті 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Отже, враховуючи встановлені під час судового розгляду вказані факти та викладені вище обставини, суддя вважає, що по справі відсутні належні докази, оцінивши які, можливо було б дійти до висновку стосовно винуватості ОСОБА_1 , тому є усі підстави стверджувати, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Сам факт складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у жодному разі не свідчить про винуватість останнього.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. За таких обставин провадження у цій справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 7, 124, 245, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод