ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/9356/21
Номер провадження: 23-з/819/21/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Херсонського апеляційного суду Чорна Т.Г., за участі: секретаря судового засідання Дундич А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Калініченка І.С. у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 08 листопада 2021 року, якою визнано винним ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України,

встановив:

Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 08 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрито у зв?язку із закінченням строку про притягнення до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 08 листопада 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа була розподілена судді Херсонського апеляційного суду Калініченку І.С., який призначив справу до розгляду на 13.12.2021 року.

До судового засідання ОСОБА_1 подав до Херсонського апеляційного суду заяву про відвід судді Калініченка І.С., обгрунтовуючи заяву тим, що суддя Калініченко І.С. приймав участь у кримінальному проваджені відносно нього, що може негативно вплинути на внутрішнє переконання судді під час апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції та викликають сумніви в упередженості та безсторонності судді Калініченка І.С.

Дослідивши доводи викладені в заяві про відвід судді Калініченка І.С., апеляційний суд дійшов висновку про те, що заявлений відвід підлягає задоволенню з таких підстав.

Положеннями ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, п.1 ст.6 Конвенції судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Вимоги п.1.1 Бангалорських принципів поведінки судді від 19 травня 2006 року регламентують, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Відповідно до ст.7 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Стаття 15 Кодексу суддівської етики закріплює, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 року у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Рада суддів України в п. 4 рішення № 34 від 08.06.2017 роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Внаслідок цього, за аналогією суд використовує положення Кримінального процесуального кодексу України.

Підстави відводу (самовідводу) судді в кримінальному процесі визначені ст.ст. 75-76 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Положеннями ч. 5 ст. 80 КПК України встановлено, що відвід повинен бути вмотивованим.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" N 8 від 13.06.2007 р. наголошується, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до п. п. 1, 2, 6 ч. 7 ст. 56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 р. суддя зобов`язаний, зокрема: справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів; виконувати вимоги та дотримуватися обмежень, встановлених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Враховуючи, що ОСОБА_2 приймав участь у складі колегії суддів при розгляді кримінальної справи по обвинуваченю ОСОБА_1 , за наслідками розгляду якої відносно ОСОБА_1 був постановлений обвинувальний вирок апеляційного суду Херсонської області від 29 грудня 2009 року, з метою недопущення сумнівів у учасників справи, а також безпосередньо у особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в безсторонності та неупередженості судді Калініченка І.С., апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити заяву ОСОБА_1 та відвести суддю Калініченка І.С., від розгляду його апеляційної скарги на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 08.11.2021 року відносно ОСОБА_1 .

Згідно з абз.5 підпункту 2.3.25 пункту 2.3 «Положення про автоматизовану систему документообігу суду» затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30 у разі задоволення відводу або самовідводу заміна судді здійснюється автоматизованою системою на підставі рішення про відвід (самовідвід) у порядку, зазначеному в підпункті 2.3.23 пункту 2.3 цього Положення.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає за необхідне передати матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 до канцелярії суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу.

Керуючись статтями 7, 8, 294 КУпАП, статтями 75, 81 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Калініченка І.С. задовольнити.

Матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП передати до канцелярії суду для проведення повторного автоматизованого розподілу для визначення іншого складу суду.

Суддя Херсонського

апеляційного суду Т.Г. Чорна