Справа № 201/781/21
Провадження № 3/201/1258/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП НП України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ст. 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30 грудня 2020 року о 21 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем «Мерседес-Бенц», д/н НОМЕР_1 , в районі перехрестя вул. Січеславська Набережна та вул. Ливарна в м. Дніпрі став учасником дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пошкодив автомобіль «ДЕУ», д/н НОМЕР_2 , та автомобіль «ДЕУ», д/н НОМЕР_3 , після чого залишив місце пригоди та не повідомив поліцію. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.10 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 був неодноразово належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності, оскільки це буде відповідати вимозі розгляду справи судом в розумні строки, що є складовою права на справедливий судовий розгляд для усіх учасників процесу. Крім того, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки». Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «Смірнов проти України» від 08 листопада 2005 року слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Отже, враховуючи принцип судочинства, зазначені в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Водії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також ОСОБА_4 , який має право розпорядження автомобілем «ДЕУ», д/н НОМЕР_2 , за довіреністю від власника ОСОБА_5 , під час судового розгляду підтвердили фактичні обставини справи, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та просили визнати винним останнього, висловивши свою думку щодо необхідності призначення правопорушнику найбільш суворого покарання, оскільки ОСОБА_1 вчинив протиправне діяння у суспільно-небезпечний спосіб, піддавши небезпеці багату кількість людей, при цьому до сих пір останній не розкаюється у вчиненому порушенні та не намагався вжити заходів щодо відшкодування завданого збитку, що на їх думку свідчить про негативну характеристику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка може продовжувати вчиняти нові правопорушення.

Так, винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності підтверджується: рапортом поліцейського, яким було виявлено порушення; схемою місця дорожньо-транспортної події від 30 грудня 2020; фотографіями з місця ДТП, що були долучені зі сторони потерпілих; поясненнями водіїв-учасників дорожньо-транспортної події ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 100162 від 30 грудня 2020 року, чим в сукупності доводиться, що ОСОБА_1 дійсно вчинив правопорушення за зазначених обставин.

Приймаючи до уваги викладене, роблю висновок про доведеність вини правопорушника в залишенні водієм транспортного засобу на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

При визначені виду і розміру стягнення враховую характер вчиненого правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність.

З урахуванням викладеного вважаю за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із змінами та доповненнями, стягнути з правопорушника судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283, 284, 299 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накласти на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі двохсот п`ятдесяти п`яти гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі чотирьохсот п`ятдесяти чотирьох гривень.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення.

Постанова набрала чинності:

Суддя: В.М. Гончаренко