Дата документу Справа № 333/6602/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/84/21 Головуючий в 1-й інстанції Дмитрієва М.М.
Єдиний унікальний № 333/6602/20 Доповідач в 2-й інстанції Гріпас Ю.О.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Гріпас Ю.О., за участю захисника Фельського С.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Фельського С.Л., на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2020 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.124, ч.2 ст.126, ч.1 ст.130, ч.1 ст.139 КУпАП, притягнуто,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті ) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420, 40 грн.

Як зазначено в постанові, 01 листопада 2020 року, об 01 годині 20 хвилин, ОСОБА_1 у м. Запоріжжі по вул. Заполярна, буд. 1, керував транспортним засобом «Nissan Leaf», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роти, порушення мови, координації рухів. Від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння відмовився у присутності свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім цього, 01 листопада 2020 року, об 01 годині 20 хвилин, ОСОБА_1 у м. Запоріжжі по вул. Заполярна, буд. 1, керував транспортним засобом «Nissan Leaf», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки та не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв наїзд на електроопору. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.3Б, 12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.

Окрім цього, 01 листопада 2020 року, об 01 годині 20 хвилин, ОСОБА_1 у м. Запоріжжі по вул. Заполярна, буд. 1, керував транспортним засобом «Nissan Leaf», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався із керуванням та здійснив зіткнення з електроопорою, що спричинило її пошкодження, чим завдав матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.1.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.139 КУпАП.

01 листопада 2020 року, об 01 годині 20 хвилин, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan Leaf», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , без права на керування транспортним засобом, чим порушив п.2.1.А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.126 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Фельський С.Л. зазначає, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, а справа закриттю. В обґрунтування скарги вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом 01.11.2020, він дійсно перебував у ТЗ з іншими особами, але за кермом не сидів, жодних переконливих доказів цієї обставини матеріали справи не містять. Працівниками поліції відео фіксація обставин вчинення, виявлення та фіксації адміністративного правопорушення не проводилась. Наявний відеозапис фіксує лише запитання до ОСОБА_1 щодо згоди на проходження огляду на стан сп`яніння.

Просить скасувати постанову та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124, ч.2 ст.126, ч.1 ст.130, ч.1 ст.139 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні адвоката Фельського С.Л., який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та ін.

Відповідно до змісту ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з правовою позицією, викладеною в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.2 ст.126, ч.1 ст.139, ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.2 ст.126, ч.1 ст.139, ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Суд першої інстанції при обранні виду адміністративного стягнення врахував характер вчинених правопорушень, особу правопорушника.

Під час апеляційного розгляду захисник повідомив, що ОСОБА_1 під час події не керував транспортним засобом, а працівники патрульної поліції всупереч відомчим наказам та положенням КУпАП не встановили особу водія транспортного засобу.

Крім того, зазначив, що відеозапис з місця події, який зроблений працівниками поліції є недопустимим, оскільки не є безперервним.

Працівники поліції, ну думку захисника, склали адміністративний матеріал на ОСОБА_1 через те, що транспортний засіб належав його батькам.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів захисника про невинуватість водія ОСОБА_1 , оскільки такі доводи не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що працівники патрульної поліції виходячи з фактичних обставин події належним чином встановила особу, яка керувала транспортним засобом, а тому доводи захисника в цій частині є безпідставними.

Матеріалами справи підтверджується те, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , який є неповнолітнім та який не має право на керування транспортними засобами, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної дистанції, скоїв наїзд на електроопору.

Під час оформлення дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Доводи захисника щодо порушень інспекторами поліції порядку оформлення матеріалів справи, є необґрунтованими і повністю спростовуються відеозаписом, який долучений до матеріалів справи, на якому зафіксовано обставини події, яка відбувалась 01.11.2020 року за участю ОСОБА_1 та його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги захисника, щодо неврахування суддею ряду обставин, які мають безпосереднє відношення щодо обставин справи, суд апеляційної інстанції з урахуванням відеозапису доходить висновку, що поведінка ОСОБА_1 та спосіб спілкування з працівниками поліції свідчить саме про небажання пройти огляд на стан сп`яніння у відповідності з вимогами ст.266 КУпАП та Інструкції затвердженої наказом МВС/МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року та має бут кваліфікована як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вимоги ч.2 ст.251, ст.ст.256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, поліцейськими дотримано.

Крім того, суд першої інстанції належним чином надав оцінку відеозапису, яким встановлено, що ОСОБА_1 у присутності свідків надав пояснення про відмову від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.

Апеляційний суд, дослідивши зазначений відеозапис та вислухавши доводи захисника, вважає відеозапис, який міститься в матеріалах справи таким, що відповідає вимогам ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та КУпАП.

Аналізуючи відповідно до ст.252 КУпАП наявні в матеріалах справи докази та надаючи їм правову оцінку, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що вони є належними, допустимими та безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.2 ст. 126, ч.1 ст.139, ч.1 ст.130 КУпАП. Належних та допустимих доказів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом не надано.

Щодо заяв від батьків порушника ОСОБА_1 про застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 КУпАП та передання неповнолітнього під нагляд батьків, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Захисник під час апеляційного розгляду зазначив, що ОСОБА_1 є доброю та старанною дитиною. Гарно навчається, займається спортом. Планує продовжити навчання у вищому навчальному закладі м. Запоріжжя. Усі знайомі, вчителі, тренери, сусіди характеризують ОСОБА_1 , як врівноваженого та чуйного хлопчика.

Враховуючи характер та обставини вчинених ОСОБА_1 правопорушень та ставленням останнього до цих правопорушень, заява батьків порушника ОСОБА_1 про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП, задоволенню не підлягає.

Оскільки, відповідно до вимог ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Цей захід є відтворенням головної запобіжної мети цього етапу, а саме: запобігання вчиненню правопорушень з боку самого порушника, а також застереження інших осіб від вчинення адміністративних правопорушень на прикладі порушника, утримання їх від можливості вчинення подібних протиправних діянь.

Таким чином, апеляційний суд зауважує, що адміністративне стягнення не є карою в розумінні КУпАП, а лише способом для виправлення протиправної поведінки особи і запобігання вчинення нових порушень.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання щодо застосування до ОСОБА_1 положення ст.24-1 КУпАП, виходить з конфлікту інтересів суспільства загалом та особи або певної частини цього суспільства, оскільки суспільний інтерес до таких правопорушень та їх наслідків стосується запобіганню скоєння більш тяжких правопорушень на транспорті, які пов`язані із заподіянням істотної шкоди здоров`ю необмеженої кількості сторонніх осіб, болісно сприймається суспільством і впливає як на законотворчу так і правозастосовну діяльність. За такою конкуренцією інтересів необхідно обирати очевидний пріоритет інтересам суспільства, а не окремих її складових.

При цьому слід зазначити, що в судове засідання апеляційної інстанції батьки ОСОБА_1 не з`явились, заявлену заяву про застосування до ОСОБА_1 положення ст.24-1 КУпАП, не підтримали.

Враховуючи вищевказані обставини, вважаю, що наявність у ОСОБА_1 позитивної характеристики, відшкодування батьками завданої шкоди є недостатнім для застосування до положення ст.24-1 КУпАП, оскільки скоєні ОСОБА_1 адміністративні порушення характеризується підвищеною суспільною небезпечністю.

Таким чином, вважаю, що суд першої інстанції з врахуванням вимог ст.33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, яке буде необхідним та достатнім для запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Ті обставини, на які посилається захисник, враховуються апеляційним судом при прийнятті даної постанови, разом з тим вказані обставини, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для застосування, відносно ОСОБА_1 положень ст.24-1 КУпАП.

Враховуючи викладене, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Фельського С.Л., залишити без задоволення.

Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.124, ч.2 ст.126, ч.1 ст.130, ч.1 ст.139 КУпАП, залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду Ю.О. Гріпас