П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/1468/21

16 грудня 2021 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Нагорняк Г.М.,

з участю прокурора - Негрича Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна матеріали адміністративної справи, які надійшли від Івано-Франківської Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м. Новгород-Сіверський Чернігівської області та жителя АДРЕСА_1 , з неповною вищою освітою, військовослужбовця, майора, начальника продовольчої та речової служби військової частини НОМЕР_1 , одруженого, раніше до адміністративної відповідальності не притягався, громадянина України,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:
07.07.2021 року до суду від Івано-Франківської Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-15 КУпАП.

З протоколу №43 про адміністративне правопорушення від 24.06.2021 року, вбачається, що будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , майор ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. ст. 9.11.16,127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, повинен був свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаний із захистом Вітчизни.

Згідно абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У відповідності абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У відповідності до ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за своїм військовим званням майор є начальником для сержантів, прапорщиків і мічманів однієї з ними військової частини і старшин, солдатів і матросів.

Таким чином, майор ОСОБА_1 за своїм військовим званням та службовими обов`язками наділений організаційно-розпорядчими функціями та є військовою службовою особою.

Відповідно до ст. 98 Статуту внутрішньої служби у Збройних Силах України начальник речової служби є прямим начальником особового складу речової служби полку. На доповнення до вимог, викладених у ст. ст. 82-84 начальник речової служби полку відповідає за забезпечення полку речовим і санітарно-господарським майном за нормами постачання, за банно-пральне обслуговування полку та індивідуальне прасування обмундирування, взуття особовому складові і зобов`язаний: своєчасно подавати заявки та організовувати одержання, зберігання та видачу підрозділам полку речового та санітарно-господарського майна, а також зберігання і видачу табельних технічних засобів виховання; перевіряти не менше ніж один раз на два місяці, відповідно до облікових даних полку, наявність, стан, категорію та комплектність речового та господарського майна в підрозділах і на складі полку, а також умови зберігання та його схоронність; проводити із старшинами підрозділів заняття щодо зберігання, ремонту речового майна та ведення його обліку; забезпечувати своєчасну видачу (пошиття) обмундирування офіцерам, прапорщиками та військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом, і контролювати якість його пошиття.

Постановою КМ України від 16.03.2016 року №178, затвердженого Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної Гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціальної зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Пунктами 2,3 зазначеного Порядку визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до пунктів 4.5 Порядку, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Так, аудиторами Західного територіального управліннявнутрішнього аудиту Міністерства оборони України проведено аудит діяльності у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.01.2019 року по 31.01.2021 року.

В ході проведення вищезазначеного аудиту встановлено порушення вимог абзацу 1 пункту 1 розділу ІІІ вищезазначеної Інструкції, зокрема у військовій частині НОМЕР_1 офіцерам та військовослужбовцям військової служби за контрактом, які перебували на речовому забезпеченні за 2019-2020 роки була проведена видача речового майна понаднормово, до закінчення встановлених строків носіння раніше отриманих речей та виникнення права на отримання майна в 2021 році, внаслідок списання з балансу матеріальних цінностей з порушенням установленого порядку, що призвело до незаконних витрат (видатків) у сумі 8739,96 грн.

Причинами вказаного правопорушення стало неналежне здійснення своїх службових обов`язків через особисту недбалість начальником речової служби військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_1 , який всупереч вимогам вищевказаного законодавства, за відсутності правових підстав видав понаднормово речове майно на суму 8739,96 грн.

Таким чином начальник продовольчої та речової служби військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП, а саме: недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

В судове засідання призначене на 11.08.2021 року та 09.11.2021 року, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не прибув з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У зв`язку з чим розгляд справи слуханням відкладено.

В судове засідання призначене на 16.12.2021 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 також не прибув, натомість від нього поступила заява, в якій просить справу розглядати без його участі та закрити справу у зв`язку з закінченням строку притягнення його до адміністративної відповідальності.

Прокурор в судовому засіданні ОСОБА_2 вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-15 КУпАП складений підставно. Вина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення доведена повністю, а тому просить визнати його винним, однак просить справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-15 КУпАП закрити в зв`язку з закінченням на момент розгляду строків, визначених КУпАП.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.7 КУАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.2 ст.9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена також зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення №43 від 24.06.2021 року (а.с.1-5); копією листа від 05.06.2021 року №12-41-9564 (а.с.6); копією аудиторської перевірки №526/11 від 24.03.2021 року (а.с.7-13).

Таким чином, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, які узгоджуються між собою, оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Разом з тим, п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією" № 13 від 25 травня 1998 року роз`яснено, що у справах даної категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статями 247 і 280 КУпАП. При цьому особливу увагу необхідно звертати на з`ясування в кожній справі зокрема і питань, чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 КУпАП. Будь-яке поновлення, продовження чи зупинення перебігу таких строків КУпАП не передбачено. Тому в разі закінчення строків накладення адміністративного стягнення провадження у справі має бути закрито (п.20 Постанови).

Так, провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи) (пункт 2.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 "У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП".

Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення складається з різних стадій, які відрізняються одна від одної колом учасників провадження, характером проваджуваних дій та їх юридичною роллю, зокрема це: стадія порушення адміністративного провадження та адміністративне розслідування; розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення в ній постанови; перегляд справи у зв`язку із оскарженням постанови по справі; виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Закріплення строків давності слугує кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень (пункт 137 Рішення Європейського Суду з прав людини від 09 січня 2013 року у справі "О.Волков проти України", Заява № 21722/11).

Таким чином в даному випадку застосування строку накладення адміністративного стягнення є важливим аспектом права на справедливий судовий розгляд, яке гарантовано статтею 6 Європейської конвенції з прав людини, при цьому роль такого строку має велике значення, під час інтерпретації в світлі преамбули Конвенції, відповідна частина якої, проголошує верховенство закону, що є обовязковим для країни, які підписали Конвенцію.

Крім того, п.7 ст.247 КУпАП містить імперативне правило, згідно із яким провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст. 38 КУпАП стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.
У п. 7 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Виходячи з вимог ст.284 КУпАП, при прийнятті рішення в резолютивній частині постанови необхідно викласти тільки одне з передбачених цією статтею рішень: про накладення адміністративного стягнення чи про закриття справи, і в даному випадку про закриття справи.

Оскільки адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не накладається, то судовий збір по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до приписів ст.401 КУпАП - не сплачується.

Керуючись ст.ст.7, 38, 401 221, 245, 247, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.172-15 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга на постанову подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Грещук Р.П.