Провадження № 33/824/666/2021 Доповідач у 2 інстанції Семенцов Ю.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 лютого 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Семенцов Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24.11.2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови, 04.10.2020 року о 01 год. 17 хв. в м. Київ по проспектуу Науки - перехрестя вул. Блакитного, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAEWOO Lanos д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків за допомогою приладу «Драгер», результат огляду - 1,28 проміле.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.11.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях передбаченого законом складу адміністративного правопорушення. Не оспорюючи обставин, встановлених судом, вважає, що застосування до нього адміністративного стягнення у такому вигляді, як це зробив суд, порушує вимоги Конституції України та верховенства права. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вказана норма закону, а саме санкція ст. 130 КУпАП не відповідає вимогам Конституції України, при цьому посилається на практику Європейського Суду та Рішення Конституційного Суду України, щодо індивідуалізації адміністративної відповідальності. При цьому зазначає, що у ряді справ ЄСПЛ визнав «по суті кримінальний « характер справ про адміністративні правопорушення, де у якості стягнення фігурує штраф та/або позбавлення права керування транспортними засобами. Вказує, що можливість індивідуалізації покарання існувала відповідно до редакції ч. 1 ст. 130 КУпАП України, що діяла раніше, до прийняття Законів № 596-VIII від 14.07.2015, № 1446-VIII від 07.07.2016, якими у неї внесено відповідні зміни, у зв`язку з чим, вважає, що є підстави для висновку про неконституційність ч. 1 ст. 130 КУпАП України в частині передбаченого адміністративного стягнення, а відтак і щодо неможливості застосування вказаної норми закону. Окрім того, особи, які керують наземними транспортними засобами, взагалі не є суб`єктами даного правопорушення, такими суб`єктами вони були відповідно до редакції ст. 130 КпАП, яка діяла до 1 липня 2020 року, проте з вказаної дати вступив у силу Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким, зокрема, внесено зміни до ст. 130 КпАП, її викладено саме у вказаній редакції, тобто, водіїв наземних транспортних засобів вилучено з числа суб`єктів даного правопорушення. Пізніше вступив у силу закон, яким, у свою чергу, до Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» було внесено зміни, які виключали дану норму, але, на думку апелянта, внесення таких змін не означає зміни редакції самого Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки до вказаного Закону зміни було внесено вже після того, як вказана редакція стала частиною Кодексу. Вважає, що на момент складання щодо нього протоколу у КУпАП не існувало норми, яка б відносила водіїв наземних транспортних засобів до суб`єктів вказаного правопорушення, а тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апелянт у своїй апеляційній скарзі не оскаржує фактичних обставин встановлених судом першої інстанції, тому апеляційний суд не вдається до перевірки даних, які встановлені судом першої інстанції та які не спростовуються апелянтом.

Однак ОСОБА_1 як у своїй апеляційній скарзі посилається на неконституційність ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак із вказаним твердженням не можна погодитись, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

До набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року (далі - Закон № 2617-VIII), тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Після набрання чинності Законом № 2617-VIII, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортними засобами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного сп`яніння, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння, було виключено зі ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 КК України.

03 липня 2020 року в газеті «Голос України» (№110) було опубліковано Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-ІХ від 17 червня 2020 (далі - Закон № 720-ІХ), яким нова редакція ст. 130 КУпАП, введена Законом № 2617-VIII, була виключена.

Також Законом № 720-ІХ було виключено введену Законом № 2617-VIII кримінальну відповідальність за керування транспортними засобами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного сп`яніння, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння (ст. 286-1 КК України).

Згідно з розділом ІІ Закону № 720-ІХ останній набирає чинності з дня набрання чинності Законом № 2617-VIII.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Близькі за змістом положення містяться у ч. 2 ст. 4 КК України, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначені положення кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Також ст. 8 КУпАП передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Суд звертає увагу, що у цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість, у результаті внесення змін до ст. 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного сп`яніння, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння, не була скасована, а навпаки - тимчасово посилена.

Отже, посилання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на наявність підстав для закриття справи на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення є необґрунтованими.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено та в судовому засіданні апеляційної інстанції підтверджуючих відомостей не надано.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 , зазначені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 24.11.2020 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку з чим залишає постанову суду без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24.11.2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.В.Семенцов