Справа№464/7319/20
пр.№ 3-зв/464/4/21
П О С Т А Н О В А

25.02.2021 року суддя Сихівського районного суду м.Львова Теслюк Д.Ю., розглянувши заяву захисників Балабан Вікторії Василівни, ОСОБА_1 про відвід судді Сихівського районного суду м.Львова Дулебка Назарія Ігоровича у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

у провадженні судді Сихівського районного суду м.Львова Дулебка Н.І. перебуває справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст.130 КУпАП.

24.02.2021 р. від захисників особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - Лигіна А.С., надійшла заява про відвід судді Дулебку Н.І., яку обґрунтовують тим, що суддею при розгляді справи про адміністративне правопорушення двічі відмовлено в задоволенні клопотань про передачу справи за місцем проживання за підсудністю у суд Луганської області. З метою виключення будь-яких сумнівів в об`єктивності на неупередженості суду під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, просять відвести від розгляду вищевказаної справи суддю Дулебка Н.І.

Дослідивши заяву про відвід та матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Згідно із ст.9 даного Закону, суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом.

Між тим, відповідно до ст. 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно із п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала відвід (самовідвід) судді. Проте, діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України передбачають відвід (самовідвід) судді, а тому при розгляді заяв про самовідвід та відвід, слід застосувати аналогію права.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як вбачається із заяви про відвід судді, на думку захисників Балабан В.В. та Ажипо Є.О., відмова у передачі справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за підсудністю у суд за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідчить про необ`єктивність та упередженість судді Дулебка Н.І.

Разом з тим, сама по собі незгода учасника провадження з процесуальними рішеннями і діями судді під час розгляду справи, не може бути підставою для відводу, а всі зазначені обставини можуть бути предметом розгляду судом апеляційної інстанції, у разі оскарження особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, прийнятого суддею рішення за результатами розгляду справи у суді першої інстанції.

Наявність інших підстав, які передбачені законом, що виключають можливість участі судді Дулебка Н.І. у розгляді даної справи, не встановлено, відтак у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 246, 283 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви захисників Балабан Вікторії Василівни, ОСОБА_1 про відвід судді Сихівського районного суду м.Львова Дулебка Назарія Ігоровича у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст.130 КУпАП відмовити.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Д.Ю.Теслюк