Тернівський районний суд міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області
справа № 215/5434/20
номер провадження 3/215/13/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Дудіков А.В., розглянувши матеріал, який надійшов від полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 105011 від 23.09.2020р., 16.09.2020р. о 09-10 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЗАЗ-110307, державний номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті вул. О. Солом`яного вул. Полєнова в м. Кривий Ріг, не переконався в безпечності свого маневру, виконуючи маневр повороту ліворуч не надав дорогу та допустив зіткнення з автомобілем Dacia Logan, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . В наслідок дорожньо-транспортної пригоди вказані автомобілі отримали механічні пошкодження, чим було причинено матеріальну шкоду.

Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 б, 10.1 ПДР України.

ОСОБА_1 у судове засіданні не з`явився, подав на адресу суду заяву, в якій вказав, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає та просить проводити розгляд справи за його відсутності.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 , що надійшли до суду 30.11.2020р. останній вказав, що він як водій мав право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила, та не міг навіть допустити, що водій автомобіля «Dacia Logan», вирішить виконати маневр обгону на перехресті та перетне дорожню розмітку 1.1. ОСОБА_1 зазначив, що 16.09.2020р. він керував автомобілем ЗАЗ д.н.з НОМЕР_1 , рухаючись по проїжджій частині дороги вул. О. Солом`яного. Під`їжджаючи до перехрестя з вулицею Полєнова він мав намір повертати ліворуч, тому увімкнув показник повороту ліворуч, та пропустивши зустрічні транспорті засоби, подивився в дзеркало заднього виду, та побачив, що в його ж смузі для руху, позаду рухався автомобіль «Дача» на значній відстані від нього. Впевнившись, що у зустрічному напрямку та у попутному напрямку не було транспортних засобів, він знизив швидкість та почав повертати ліворуч. На момент початку повороту, автомобіль «Дача» рухався по його смузі для руху, позаду. Зустрічна смуга була пустою. Коли його автомобіль знаходився на зустрічній смузі для руху, в процесі виконання маневру повороту на ліво він раптово відчув писк гальмів та відбувся удар в ліву бічну частину його автомобіля. Коли він вийшов з автомобіля то побачив, що в ліву бічну частину його автомобіля допустив зіткнення автомобіль «Дача» переднім правим крилом автомобіля. Крім того вказав, що водій автомобіля «Дача» допустив грубе порушення вимог ПДР України, а саме пунктів 10.1, 14.6 а, дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, вина водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Дачія», доведена постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала чинності. Також зазначив, що інкриміновані йому порушення пунктів 2.3б, 10.1 ПДР України він не порушував, оскільки був уважним та перед початком руху переконався в безпечності маневру, подивився в дзеркало заднього вигляду та впевнився у тому, що автомобіль «Дачія» рухався у його смузі для руху та зустрічна смуга була вільною. Вказане підтверджується додатково схемою місця ДТП та фотознімками у відповідності до яких вбачається, що слід гальмування косий, та направлений від суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1, тобто автомобіль перетнув дорожню розмітку безпосередньо перед перехрестям, а місце контакту на автомобілі «Дачія» праве бічне крило. На його думку водій автомобіля «Дачія» рухався з великою швидкістю по його смузі для руху, та коли він почав знижувати швидкість, та виконувати маневр повороту на ліво, не встигаючи загальмувати перетнув розмітку 1.1, та наздогнав його автомобіль на зустрічній смузі. У зв`язку з вищезазначеним просив провадження по справі закриту на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, зокрема, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що 16.09.2020р. о 09-10 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЗАЗ-110307, державний номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті вул. О. Солом`яного вул. Полєнова в м. Кривий Ріг, не переконався в безпечності свого маневру, виконуючи маневр повороту ліворуч не надав дорогу та допустив зіткнення з автомобілем Dacia Logan, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . В наслідок дорожньо-транспортної пригоди вказані автомобілі отримали механічні пошкодження, чим було причинено матеріальну шкоду.

Відповідно до ПДР України, водій має бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (п. 2.3 б).

Згідно п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до п. 1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно п. 2.3 б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

Згідно п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Таким чином, адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, має місце при наявності протиправного діяння порушення правил дорожнього руху, наслідку - пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, та причинного зв`язку між ними, а також винуватості особи у його вчиненні.

Так дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 105011 від 23.09.2020р., схему з місця ДТП, а саме розміщення транспортних засобів та місця їх зіткнення, їх ушкодження, фото таблицю, письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , висновок експертного дослідження № 19/104-17/1/4/465 від 31.12.2020р. та інші матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 105011 від 23.09.2020р. не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. Однак у протоколі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності відсутні відомості про свідків, які б могли підтвердити факт виконання ним маневру повороту ліворуч з порушенням п. 10.1 ПДР України, що безперечно ставить під сумнів обставини, викладені у ньому.

Відповідно до висновку експерта від 31.12.2020р. № 19/104-17/1/4/465, варіант № 1 (згідно свідчень ОСОБА_1 ) при заданих вихідних даних, в діях ОСОБА_1 по керуванню автомобілем «ЗАЗ-110307» невідповідностей вимогам п. 10.1 ПДР України не вбачається. Питання щодо оцінки відповідності дій водія ОСОБА_1 вимогам п. 2.3 б ПДР України виходить за межі компетенції експерта автотехніка та не потребує застосування спеціальних автотехнічних знань. Варіант № 2 (згідно свідчень ОСОБА_2 ). При заданих вихідних даних, в діях водія ОСОБА_1 по керуванню автомобілем «ЗАЗ-110307» вбачається невідповідність вимогам п. 10.1 ПДР України, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.

Однак, пояснення іншого учасника ДТП не можуть бути належними доказами у справі, адже, згідно ст. 250 КУпАП взагалі не віднесені до джерел доказування, а крім цього, мають упереджений характер, оскільки ОСОБА_2 є зацікавленою особою у притягненні ОСОБА_1 до відповідальності.

А тому суд, вважає, що в діях ОСОБА_1 по керуванню автомобілем «ЗАЗ-110307» невідповідностей вимогам п. 10.1 ПДР України не вбачається.

Що стосується доводів ОСОБА_1 щодо наявності відповідного рішення суду першої інстанції у відношенні ОСОБА_2 за яким його визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, та посилання захисника на порушення з боку ОСОБА_2 33 розд. розмітки 1.1, п. 14.6 «б»ПДР, що на його думку і призвело до настання даної ДТП, то слід зауважити те, що порушення з боку водія ОСОБА_2 не є предметом розгляду у даному адміністративному провадженні, а тому такі доводи залишаються поза увагою, крім того не впливає і на розгляд справи посилання на інше рішення суду першої інстанції.

Згідно ст. 62 ч. 3 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України, від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: права і свободи людини і громадянина, закріплені в Конституції, не є вичерпними; конституційні права і свободи не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін о чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (стаття 22); громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (частина перша статті 24); юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України", "Малофєєва проти Росії", "Карелін проти Росії", суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, при відсутності належних доказів вчинення адміністративного правопорушення, неконкретності складеного протоколу та з урахуванням того, що суд позбавлений можливості збору доказів, провадження в справі за ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_3 слід закрити, у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: