Провадження номер 3/741/852/21
Єдиний унікальний номер 741/1338/21
ПОСТАНОВА

іменем України

22 грудня 2021 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Богдан Н.О.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Пілюги В.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення (протокол серії ГП № 256882), щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого машиністом висікально-штампувальних машин ТОВ «Алтрейд»

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу від 13 жовтня 2021 року серії ГП 256882, 26 вересня 2021 року гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання гр. ОСОБА_2 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив психологічне насильство, а саме ображав нецензурними словами, чим могла бути завдана шкода психічному стану гр. ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення категорично не визнав та пояснив, що починаючи з 09 вересня 2021 року між ним та ОСОБА_2 шлюб розірвано, при цьому остання умисно переховує від нього спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сам ОСОБА_1 неодноразово звертався до органів опіки та піклування та служб у справах дітей для встановлення місця перебування сина. Також на розгляді Талалаївського районного суду Чернігівської області перебуває справа за № 747/500/21 за його позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення графіку зустрічей. 26 вересня 2021 року він дійсно бачився як з сином так і з колишньою дружиною ОСОБА_2 , однак того дня жодних сварок між ними не було, нецензурної лексики він не вживав, погроз не вчиняв, працівники поліції не приїзджали. Про подану щодо нього заяву він дізнався лише 13 жовтня 2021 року. Вважає, що всі звинувачення є надуманими та безпідставними.

Захисник Пілюга В.В. у судовому засіданні просила закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Зазначила, що свідки події, які б могли підтвердити факти викладені у заяві ОСОБА_2 відсутні, а сама ОСОБА_2 у протоколі потерпілою не визнана. Також не вказано форми вини і відсутні докази того, що висловлювання нецензурною лайкою потягло або могло б потягнути за собою наслідки у виді шкоди заподіяної психічному здоров`ю потерпілої. ОСОБА_1 факт висловлювання нецензурними словами у бік ОСОБА_2 заперечує.

Свідок ОСОБА_2 суду повідомила, що була дружиною ОСОБА_1 , шлюб між ними розірвано. За час їх спільного проживання з ОСОБА_1 неодноразово мали місце конфлікти та домашнє насильство щодо неї. 26 вересня 2021 року дійсно ОСОБА_1 приїздив у м. Носівка до сина, вона не чинила ніяких перешкод у їхньому побаченні. Після того, як ОСОБА_1 поїхав у м. Київ вона особисто подала до відділу поліції заяву про отримані погрози та ображання нецензурною лайкою. Вважає, що з ОСОБА_1 має місце конфлікт саме з приводу їх відносин, а не виховання спільного сина, у спілкуванні з яким вона перешкод не чинить.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Пілюги В.В., свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, всебічно, повно й об`єктивно дослідивши всі обставини справи, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку

Так, згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

У відповідності до п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП 256882 вбачається, що 26 вересня 2021 року ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , яка є місцем проживання ОСОБА_2 , вчинив психологічне насильство щодо останньої, що полягало в образі нецензурними словами, чим могла бути завдана шкода психічному стану гр. ОСОБА_2 .

На обґрунтування вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП матеріали справи містять пояснення ОСОБА_2 , на основі яких і було складено відповідний протокол. Згідно заяви ОСОБА_2 26 вересня 2021 року ОСОБА_1 під час спілкування, у присутності спільного сина, ображав її нецензурними словами, ображав її честь та гідність, погрожував фізичною розправою. Щодо можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю ОСОБА_2 як потерпілій у заяві не зазначається.

З огляду на наведені пояснення свідка ОСОБА_2 надані у судовому засіданні та пояснення ОСОБА_1 беззаперечно вбачається, що між ними наявний спір щодо виховання спільної дитини.

Разом з тим, обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено про характер вчиненого психологічного насильства відносно ОСОБА_2 , яка є його колишньою дружиною.

За наведених обставин, суд надає перевагу доказам, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні та вважає що пояснення ОСОБА_1 є логічними, послідовними і правдивими.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є достатнім доказом на доведення провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. ст.173-2 КУпАП.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Окрім цього, відповідно до ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи між датою вчинення адміністративного правопорушення, тобто 26 вересня 2021 року, та датою складання протоколу (13 жовтня 2021 року) минуло понад 24 години. Доказів того, що особа яка притягається до адміністративної відповідальності була виявлена в дату іншу, ніж дата вчинення адміністративного правопорушення і вживалися заходи для її встановлення, до протоколу не додано.

З огляду на це суд вважає, що протокол складено з порушенням імперативних вимог ст. 254 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище викладене суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не доведена наявними у справі про адміністративне правопорушення доказами, у зв`язку із чим провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу та події адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 173-2, 251, 256, 280, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Чернігівсього апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області.

Суддя А.О. Крупина