ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1789/21 Номер провадження 33/814/706/21Головуючий у 1-й інстанції Високих М.С. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
Категорія ч.1 ст.483 МК України
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Панченко О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

її захисника - адвоката Лопайчука О.І.,

представника Полтавської митниці - Ковальова О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника Полтавської митниці Ковальова Олександра Миколайовича на постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою провадження у справі про порушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянкою України, уродженкою м. Кіровограда, проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 18 травня 2016 року по 25 червня 2019 року працюючою на посаді директора товариства з обмеженою відповідальністю «Шкір-Агро» (далі - ТОВ «Шкір-Агро»), митних правил закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 Митного кодексу України (далі - МК України), тобто вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення цих товарів, документів, що містять неправдиві відомості щодо їх вартості.

Рішення місцевого суду мотивовано, тим, що матеріали справи не містять належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів вчинення особою, яка притягується до відповідальності, дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів, документів, що містять неправдиві відомості щодо їх вартості.

Зокрема, суду не було надано жодного доказу того, що наданий інвойс №28 від 14 червня 2019 року на суму 47753,10 євро, на основі якого здійснено декларування товару за митною декларацією №UA806050/2019/108345 та в якій зазначено аналогічну вартість, містить неправдиві відомості щодо вартості товару, а інформація, надана митними органами Італії, сама по собі не може свідчити про наявність порушення митних правил, оскільки не містить об`єктивних відомостей, які б дозволяли стверджувати, що при декларуванні товару на митній території України мало місце подання документів, які містять неправдиві відомості щодо вартості товару.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, представник Полтавської митниці Ковальов О.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2021 року та прийняти нову, якою колишнього директора ТОВ Шкір-Агро» ОСОБА_1 визнати винною у порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 630830,68 грн., стягнувши його на користь держави, з конфіскацією в дохід держави вартості предметів порушення митних правил, яка складає 630830,68 грн.

Апеляційна скарга обґрунтовується тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, зокрема те, що поданий інвойс №28 від 14 червня 2019 року, являючись підставою для переміщення товарів через митний кордон, без якого неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон, містить неправдиві відомості щодо вартості товару.

Крім того, скаржник зазначив, що місцевим судом було безпідставно визнано копію листа митних органів Італійської Республіки від 14 січня 2021 року за вих. №3768/RU/AL щодо встановлення розбіжностей у вартості імпортованого товару, неналежним та недопустимим доказом у справі.

21 грудня 2021 року під час судового засідання представником Полтавської митниці - Ковальовим О.М. подано клопотання про перенесення розгляду апеляційної скарги на іншу дату у зв`язку з очікуванням відповіді від митних органів Великобританії про фактичного суб`єкта, що здійснював оплату за поставлений товар, та дійсні суми проведення розрахунків за нього, яка орієнтовно може надійти через два місяці.

Однак, заявником не надано належних та допустимих доказів задоволення Департаментом міжнародної взаємодії Держмитслужби України запиту Полтавської митниці щодо направлення відповідного листа до митних органів Великобританії.

У свою чергу, відповідно до положень п.7 ч.2 ст.129 Конституції України однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч.4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд в ході розгляду справи дане клопотання відхилив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника апелянта, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно із протоколом про порушення митних правил №0002/80600/21 від 02 липня 2021 року (а.с.3-4), 24 червня 2019 року по митній декларації №UA806050/2019/108345 Полтавською митницею ДФС було проведене митне оформлення вивезення за межі митної території України дубленої шкіри із цілих шкур ВРХ, без волосяного покриву, без подальшої обробки, у вологому стані, площа поверхні якої більш як 2,6 кв.м., обробленої антисептиком напівфабрикат шкіри «Wet-blue», від ТОВ «ШКІР-АГРО» (Україна, 39600, м. Кременчук, пров. Фруктовий, 9, ) до Італії на адресу ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 (VI), VIA DEL LAVORO), згідно контракту з «Kornet LTD» (United Kingdom) від 14 червня 2019 №2, відповідно до інвойсу від 14 червня 2019 року №28 в кількості 5305,90 кв.м., загальною вартістю 47753,10 євро.

Дніпровською митницею Держмитслужби листом Державної митної служби України від 02 березня 2021 року №20/20-02-01/7.5/393 одержано відповідь від митних органів Італії за вх.№4751/4-7.5-08-02-12 від 02 березня 2021 року), відповідно до якої італійська компанія ОСОБА_2 отримувала поставлений товар з України від ТОВ «ШКІР-АГРО» по контракту з британською компанією, згідно з інвойсом від 24 червня 2019 року №84, загальною вартістю 21223,60 євро.

Таким чином, ОСОБА_1 митним органом поставлено у провину вчинення дій, спрямованих на переміщення через митний кордон України товару «напівфабрикат шкіри «Wet-blue» в кількості 5305,90 кв.м., загальною вартістю 630830,68 грн., шляхом подання інвойсу від 14 червня 2019 року №28, що містить неправдиві відомості щодо вартості товару, і відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Згідно зі ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у ст.508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Положеннями ст.487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції в ході розгляду справи дійшов висновку про відсутність належних, допустимих та достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів, документів, що містять неправдиві відомості щодо їх вартості, та своєю постановою закрив провадження у справі про порушення останньою митних правил закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційний інстанції за таких підстав.

Положеннями ч.1 ст. 483 МК України встановлено відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Зі змісту правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, випливає, що об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України документів, які містять неправдиві відомості.

Необхідно враховувати, що підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митних органів на пропуск предметів через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, товарно-супровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.

Документами, що містять неправдиві дані, є такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості предметів, щодо їх відправника чи одержувача, щодо держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, тощо не відповідають дійсності.

Суб`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення передбачає наявність прямого умислу, тобто винна особа чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України.

Таким чином, правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України, може бути вчинено лише умисно, коли особа знає, що документи, які вона надає митному органу, як підставу для переміщення товару - є підробленими, чи, одержані незаконним шляхом або містять неправдиві відомості, але бажає таким чином незаконно перемістити товар.

Правопорушення, передбачене ч.1ст.483 МК України характеризується вчиненням одноразової дії у певний час, а саме під час подання органу доходів і зборів документів на митне оформлення товару, як підстави для переміщення таких товарів.

За змістом ст.264 МК України митна декларація приймається та реєструється органом доходів та зборів. Подання митної декларації повинно супроводжуватися наданням митному органу комерційних супровідних та інших необхідних документів, перелік яких визначений у ст.335 цього Кодексу. Митна декларація приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться всі необхідні відомості, і до неї додано всі необхідні документи. Дата і час прийняття митної декларації фіксуються посадовою особою митного органу, що її прийняла шляхом її реєстрації. З моменту прийняття митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант, або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Так, згідно із долученими до справи матеріалами, 24 червня 2019 року відповідно до контракту №2 від 14 червня 2019 року, який укладено між продавцем ТОВ «ШКІР-АГРО» та покупцем британською компанією «Kornet LTD» Полтавською митницею здійснено митне оформлення вивезення за межі митної території України дубленої шкіри з цілих шкур ВРХ, без волосяного покриву, без подальшої обробки, у вологому стані, площа поверхні якої більш як 2,6 кв.м., обробленої антисептиком хромований напівфабрикат шкіри «Wet-blue» в кількості 5305,90 кв.м., загальною вартістю 47753,10 євро за митною декларацією типу ЕК10АА №UA806050/2019/108345.

Загальна вартість товару зазначена у контракті, його вид та кількість також вказані в інвойсі №28 від 14 червня 2019 року, що підписаний директором та головним бухгалтером ТОВ «ШКІР-АГРО». Вантажоодержувачем за контрактом виступило ОСОБА_2 , VIA DEL LAVORO ( АДРЕСА_2 , що вказано в графі 8 митної декларації типу ЕК10АА №UA806050/2019/108345 та узгоджується із розділом 7 контракту.

Зазначений товар 28 червня 2019 року було вивезено за межі митної території України через автомобільний пункт пропуску «Чоп-Захонь», розташований в зоні діяльності митного поста «Тиса» Закарпатської митниці.

Зазначені контракт №2 від 14 червня 2019 року (а.с.15-17), інвойс №28 від 14 червня 2019 року (а.с.18) та упаковочний лист №2 від 14 червня 2019 року (а.с.19) були підписані ОСОБА_1 , яка згідно із наданими копіями наказів (а.с.51-52) у цей період займала посаду директора ТОВ «ШКІР-АГРО».

Товар за контрактом було поставлено до вантажоодержувача - італійської компанії Arba Pelli SPA згідно з міжнародною товарно-транспортною накладною CMR від 24 червня 2019 року з відмітками про походження митного контролю як України, так і Італії. В зазначеній накладній в графі №5 (документи, що додаються) вказано інвойс №28, упаковочний лист №2 (а.с.45), що узгоджується з іншими приєднаними до справи матеріалами.

Продавцем за контрактом ТОВ «ШКІР-АГРО» його умови були виконані, а кошти за поставлений товар в сумі контракту 47753,10 євро надійшли SWIFT переказом на рахунок ТОВ «ШКІР-АГРО» 07 серпня 2019 року від «Kornet LTD», що підтверджується приєднаною до справи випискою міжнародної системи переказів, де у графі 33В зазначена сума EUR47753,10, у графах 50К і 59 платник та отримувач, а у графі 70 вказані відомості про контракт №2 від 14 червня 2019 року (а.с.57).

Отже, місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що митне оформлення товарів здійснено за декларацією типу ЕК10АА №UA806050/2019/108345 на підставі документів, що виникли з правовідносин між «Kornet LTD» (United Kingdom) та ТОВ «ШКІР-АГРО» (Україна), а заявлена декларантом митна вартість товару відповідає дійсності.

У свою чергу, Полтавською митницею не було надано жодного доказу того, що наданий інвойс №28 від 14 червня 2019 року на суму 47753,10 євро, на основі якого здійснено декларування товару за митною декларацією №UA806050/2019/108345 та в якій зазначено аналогічну вартість, містить неправдиві відомості щодо вартості товару.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Апеляційний суд наголошує, що інформація про розбіжності у вартості імпортованого товару, надана в одному лише листі митних органів Італії від 14 січня 2021 року за вих. №3768/RU/AL, сама по собі не може беззаперечно свідчити про наявність порушення ОСОБА_1 митних правил по переміщенню товарів через митний кордон України, оскільки зазначена вартість товару в повній мірі узгоджується з даними інших документів, наявних у матеріалах справи.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність належних, допустимих та достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів, документів, що містять неправдиві відомості щодо їх вартості.

Натомість, твердження апелянта стосовно того, що поданий інвойс №28 від 14 червня 2019 року, який містить неправдиві відомості щодо вартості товару, є підставою для переміщення товарів через митний кордон, без якого неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон, апеляційний суд відхиляє, оскільки згідно положень п.6 постанови Пленуму Верховного суду України від 03 червня 2005 року №8 « Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» документами, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.

У свою чергу, згідно норм МК України інвойс або рахунок-фактура є лише документом, який підтверджує митну вартість товарів, але не документом, без якого неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон.

Отже, жодних об`єктивних даних, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, матеріали справи не містять і в апеляційній скарзі не наведено.

Враховуючи викладене, вважаю, що суд першої інстанції правильно встановив усі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 події і складу інкримінованого адміністративного правопорушення, тобто вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення цих товарів, документів, що містять неправдиві відомості щодо їх вартості.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2021 року щодо закриття провадження у справі про порушення ОСОБА_1 митних правил за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 Митного кодексу України, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Полтавської митниці Ковальова Олександра Миколайовича - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду О.О. Панченко