Номер провадження: 33/813/206/21
Головуючий у першій інстанції Циб І.В.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 10.11.2020, відносно:

ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції на ОСОБА_1 було накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнено судовий збір на користь держави в розмірі 420, 40 грн.

Відповідно до постанови суду 1-ої інстанції, 10.08.2020 о 04:15 год. в м. Одесі, вул. Каманіна, 16 «Б», водій ОСОБА_1 , керувала автомобілем «MERCEDES-BENZ E290D», д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Згідно висновку КНП «ООМЦПЗ» ООР №000930, водій керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушила п. 2.9а ПДР України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що оскаржувана постанова прийнята із порушенням вимог матеріального та процесуального права з огляду на наступні обставини:

- суд 1-ої інстанції притягнув ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в попередній редакцій, яка не діяла на момент складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення;

- судом не враховано, що до суду передано не весь запис, а саме відсутня частина запису, де вона зазначала, що везе молодшого брата до медичного закладу;

- суд залишив поза увагою показання свідка ОСОБА_2 , який підтвердив, що 09.08.2020 вона випила один бокал вина приблизно починаючи з 20 год. до 23 год. під час сімейної вечері;

- поза увагою суду залишилось те, що відповідно до довідки КНП «Міська лікарня №8» про стан здоров`я ОСОБА_1 в неї встановлено діагноз «уповільнена реакція виведення алкоголю», який не впливає на реакцію та здатність управляти автомобілем, а свідчить про те, що залишки спиртів тривалий час залишаються в крові, проте ніяк не уповільнюють реакцію.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, не зважаючи на належне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, про причини неприбуття не повідомила та жодних клопотань до суду не подавала, у зв`язку із чим апеляційний суд, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за її відсутності та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд критично відноситься до тверджень ОСОБА_1 про наявність підстав для закриття провадження відносно неї, оскільки вони є голослівними та, навпаки, спростовуються доказами по справі.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України за кваліфікуючими ознаками: керування транспортними засобами особою в стані алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується повторно дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №102070 від 10.08.2020 (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 10.08.2020 о 04:15 год. керувала транспортним засобом «MERCEDES-BENZ E290D», д/н НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, медичний огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря нарколога;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №000930 від 10.08.2020 (а.с. 2), з якого вбачається, що ОСОБА_1 на момент проведення огляду перебувала у стані алкогольного сп`яніння;

- відеозаписами на DVD-R диску «ALERUS» (а.с. 4), на яких зафіксовано, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з тим, що у неї були виявлені ознаки такого сп`яніння, з використанням спеціальних технічних засобів або проїхати до закладу охорони здоров`я, вона погодилась проїхати на огляд до закладу охорони здоров`я.

Як вбачається із аналізу змісту оскаржуваної постанови суду 1-ої інстанції, всупереч твердженням апелянта, зазначені вище докази були належним чином досліджені, повно та всебічно, та їм була надана відповідна оцінка, на підставі чого суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та наявність в її діях складу зазначеного правопорушення.

Що стосується тверджень апелянта про притягнення її до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в попередній редакцій, яка не діяла на момент складання щодо нею протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зазначає наступне.

01.07.2020 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018 (далі Закон №2617-VIII), яким запроваджується інститут кримінальних проступків, яким, у тому числі, Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, відповідно до якої кримінальним проступком стало в тому числі і керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, 17.06.2020 Верховною радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-IX від 09.04.2020 (далі Закон №720-IX), який 02.07.2020 було підписано президентом України, а 03.07.2020 опубліковано в офіційній парламентській газеті «Голос України». Зазначеним Законом виключено п.п. 171 Закону № 2617-VIII, яким Кримінальний кодекс доповнено статтею 286-1.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Конституції України закон України набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Згідно з частиною першою ст. 139 Закону України від 10.02.2010 № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України» зі змінами та доповненнями, підписані Президентом України закони публікуються в газеті «Голос України» та у Відомостях Верховної Ради України, а також розміщуються на офіційному веб-сайті Верховної Ради України. Публікація законів та інших актів Верховної Ради України у цих друкованих засобах масової інформації є офіційною.

Згідно із частиною другою та третьою ст. 1 Указу Президента України від 10.06.1997 № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності», офіційними друкованими виданнями в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України є «Офіційний вісник України», газета «Урядовий кур`єр», газета «Голос України», «Відомості Верховної Ради України».

Виходячи з аналізу наведених Законів №2617-VIII та №720-IX, порядку та періоду набуття ними чинності, суд приходить до висновку, що кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за відмову від проходження освідування на стан сп`яніння, діяла в період з 01 по 02.07.2020, та скасована з 03.07.2020 і, починаючи з цього часу, тобто з 03.07.2020 особи, які вчинили такі протиправні дії несуть адміністративну відповідальність, передбачену ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції, яка діяла до внесення в неї вищевказаних законодавчих змін.

Посилання ОСОБА_1 на те, що судом не враховано показання свідка ОСОБА_2 який підтвердив, що 09.08.2020 ОСОБА_1 випила один бокал вина приблизно починаючи з 20 год. до 23 год. під час сімейної вечері не відповідають дійсності, оскільки як вбачається з оскаржуваної постанови, суд 1-ої інстанції врахував покази зазначеного свідка.

Крім того, покази свідка та твердження ОСОБА_2 про те, що вона вживала келих вина спростовується відеозаписом із нагрудної камери співробітника поліції, згідно якого ОСОБА_1 зазначила, що вживала пів келиха лікеру.

Доводи апелянта про те, що відповідно до довідки КНП «Міська лікарня №8» в неї встановлено діагноз «уповільнена реакція виведення алкоголю», який не впливає на реакцію та здатність управляти автомобілем, а свідчить про те, що залишки спиртів тривалий час залишаються в крові, проте ніяк не уповільнюють реакцію, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки такий діагноз не спростовує факт виявлення у неї стану алкогольного сп`яніння та не звільняє особу від відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Апеляційний суд також критично оцінює посилань ОСОБА_1 про те, що до суду передано не весь запис, а саме відсутня частина запису де вона зазначала, що везе молодшого брата до медичного закладу, оскільки відповідно до відеозапису із нагрудної камери співробітника поліції, вбачається, що вона перебувала в автомобілями разом із друзями.

Отже, зазначені вище докази спростовують доводи апелянта та навпаки повністю підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознака ми керування транспортними засобами особою в стані алкогольного сп`яніння.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції, як законну та обґрунтовану залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського райосуду м. Одеси від 10.11.2020 про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца