П О С Т А Н О В А

Іменем України

23.02.2021 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Марків Ю. С. розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління Держпраці у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , працюючого генеральним директором ТзОВ «ТБО ЛЬВІВБУД», юридична адреса: м. Львів, вул. Січових Стрільців, буд 3, адреса здійснення господарської діяльності: м. Львів, вул. Лазаренка,2

за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративне правопорушення (надалі КУпАП), -

встановив:

Працівниками Головного управління Держпраці у Львівській області скеровано до суду матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП, з підстав викладених в протоколі про адміністративне правопорушення №13/325/0034 від 25.01.2021р.

Відповідно до протоколу №13/325/0034 від 25.01.2021р., ОСОБА_1 , генеральний директор ТзОВ «ТБО ЛЬВІВБУД», юридична адреса: м. Львів, вул. Січових Стрільців, буд 3, адреса здійснення господарської діяльності: м. Львів, вул. Лазаренка,2 вчинив адміністративне правопорушення виявлене 25.01.2021 о 16:00 під час проведення планової перевірки у ТзОВ «ТБО ЛЬВІВБУД» - порушення вимог законодавства про працю, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст 41 КУпАП.

Порушення вимог частини першої, другої, третьої, п`ятої статті 80 КЗпП України-

Щорічна відпустка на вимогу працівника повинна бути перенесена на інший період у разі:

1) порушення власником або уповноваженим ним органом терміну письмового повідомлення працівника про час надання відпустки (частина п`ята статті 79 цього Кодексу);

2) несвоєчасної виплати власником або уповноваженим ним органом заробітної плати працівнику за час щорічної відпустки (частина третя статті 115 цього Кодексу).

Щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена у разі:

1) тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку;

2) виконання працівником державних або громадських обов`язків, якщо згідно із законодавством він підлягає звільненню на цей час від основної роботи із збереженням заробітної плати;

3) настання строку відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами;

4) збігу щорічної відпустки з відпусткою у зв`язку з навчанням.

Щорічна відпустка за ініціативою власника або уповноваженого ним органу, як виняток, може бути перенесена на інший період тільки за письмовою згодою працівника та за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) у разі, коли надання щорічної відпустки в раніше обумовлений період може несприятливо відбитися на нормальному ході роботи підприємства, установи, організації, та за умови, що частина відпустки тривалістю не менше 24 календарних днів буде використана в поточному робочому році.

При вивченні табелів обліку використання робочого часу працівників Товариства за 2019-2020 роки, графіків відпусток працівників Товариства на 2019, 2020 рік, встановлено, що працівникам ОСОБА_2 , який працює заступником генерального директора, ОСОБА_3 яка працює головним бухгалтером та ОСОБА_4 - провідному бухгалтеру, не надавалась щорічна основна відпустка у 2019, 2020 роках. При цьому, щорічна основна відпустка не переносилась на інший період з підстав передбачених частиною першою та другою статті 80 КЗпП України, що в свою чергу підтверджується табелями обліку використання робочого часу працівників за період з 01.01.2019 по 31.12.2020, відомостями нарахування заробітної плати в період з 01.01.2019 по 31.12.2020. Також, в ході проведення планового заходу державного контролю Товариством не надано письмової згоди вище вказаних працівників на перенесення щорічної відпустки за умови, що частина відпустки тривалістю не менше 24 календарних днів буде використана в поточному робочому році. Згідно наданої інформації щодо надання відпусток працівникам ТзОВ «ТБО Львівбуд» у 2019 та 2020 роках встановлено, що працівникам ТзОВ «ТБО Львівбуд», а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 не надавались щорічні відпустки в 2019, 2020 роках. Таким чином, щорічна відпустка повної тривалості не була надана працівникам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 протягом двох років підряд, чим порушено також вимоги частини п`ятої статті 80 КЗгіП України,.

Порушення вимог частини першої статті 115 КЗпП України, частини першої статті 24 ЗУ №108 - Керівником Товариства не забезпечено виплату заробітної плати два рази на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Зокрема виплату заробітної плати за першу половину грудня 2020 року ОСОБА_7 здійснено 24 грудня 2020 року згідно відомості на виплату готівки № 32 від 24.12.2020, заробітну плату за першу половину грудня 2020 року ОСОБА_8 виплачено 24 грудня 2020 року згідно відомості на виплату готівки № 33 від 24.12,2020, ОСОБА_6 - виплачено заробітну плату за першу половину грудня 2020 року 24.12.2020 згідно відомості на виплату готівки №34; Виплату заробітної плати за другу половину грудня 2020 року ОСОБА_9 здійснено 12.01.2021 року згідно відомості на виплату готівки № 16 від 12.01.2021, заробітну плату за другу половину грудня 2020 року ОСОБА_8 виплачено 12 січня 2021 року згідно відомості на виплату готівки № 22 від 12.01.2021, ОСОБА_6 - виплачено заробітну плату за другу половину грудня 2020 року 12.01.2021 згідно відомості на виплату готівки №20.

Правопорушник ОСОБА_1 у судовому засіданні вину визнав, просив суд суворо не карати.

Правопорушення також стверджується протоколом про адміністративне правопорушення №13/325/0034 від 25.01.2021р та доданими до нього матеріалами.

За даних обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, дії останнього правильно кваліфіковано, оскільки ОСОБА_1 порушив вимоги законодавства про працю та виплати заробітної плати.

Вина правопорушника ОСОБА_1 доведена зібраними у справі матеріалами.

Обираючи ОСОБА_1 вид та розмір адміністративного стягнення, враховую обставини справи, його особу та приходжу до висновку, що необхідним та достатнім адміністративним стягненням для нього є стягнення у вигляді штрафу, в межах санкції статті, інкримінованого адмін.правопорушення, що є необхідною та достатньою мірою відповідальності з метою його виховання в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі ухвалення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно ст.4 ч.2 п.5 Закону України " Про судовий збір", у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.23-24, 30-1, 268,. 283, 285 КУпАП,-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 судового збору.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Марків Ю.С.