Номер провадження 3/523/32/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2021 р. суддя Суворовського районного суду міста Одеси Сувертак І. В., розглянувши матеріали, що поступили з Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 від 05.12.2002 року, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , громадянин України, працював на посаді інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Суворовського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, маючи спеціальне звання лейтенант поліції, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.1 ст. 172-6 КУпАП України,

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси, надійшли матеріали з Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 від 05.12.2002 року, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , громадянин України, працював на посаді інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Суворовського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, маючи спеціальне звання лейтенант поліції.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення за № 37/2020 від 25 вересня 2020 року ОСОБА_1 , перебуваючи з 07 листопада 2015 року по 28.08.2018 року на службі в Національній поліції України на посаді інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Суворовського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, маючи спеціальне звання лейтенант поліції та спеціальний жетон з індивідуальним номером - 0078088, після звільнення зі служби в поліції та припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно подав електронну декларацію (після звільнення) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік, чим порушив вимоги передбачені ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції». Вказані дії містять ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В ході розгляду справи було встановлено, що 25.01.2017 року ОСОБА_1 наказом начальника ГУНП в Одеській області № 92 о/с, призначено на посаду інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Суворовського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, маючи спеціальне звання лейтенант поліції, з 25.01.2017 року.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 49 Закону України «Про Національну поліцію», незалежно від професійних та особистих якостей, рівня фізичної підготовки та стану здоров`я на службу в поліції не можуть бути прийняті особи у випадках, визначених частиною другою статті 61 цього Закону, а також особи які: відмовляються від взяття на себе зобов`язань дотримуватися обмежень та/або від складання Присяги поліцейського, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про Національну поліцію», на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції», цим та іншими законами України.

ОСОБА_1 відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини першої статті 3 закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом, на якого поширюються дія цього зазначеного Закону.

17.08.2018 року ОСОБА_1 подано рапорт про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням.

Наказом начальника ГУНП в Одеській області від 28.08.2018 № 1271 о/с лейтенант поліції ОСОБА_1 за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції з 28 серпня 2018 року. Цього ж дня ОСОБА_1 повідомлено про звільнення з служби в поліції, а 12.09.2018 року вручені, під особистий підпис, трудова книжка, та припис для постановки на військовий облік. Також ОСОБА_1 доведено ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», стосовно подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, шляхом заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті НАЗК, про що останній написав власноручно розписку.

Відповідно до пункту 2 Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 06.09.2016 № 19, припиненням діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування є день видачі трудової книжки суб`єкту декларування, із зазначенням підстав такого припинення.

Відповідно до листа НАЗК (вих. № 44-01/8860/20 від 11.03.2020), згідно витягу послідовності дій з інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі ITC Реєстр), гр. ОСОБА_1 , з 01.01.2019 по 17.06.2019, у персональному електронному кабінеті не здійснював заходи щодо заповнення декларації після звільнення за 2018 рік. Лише 17.06.2019 о 11 год. 28 хв., через персональний електронний кабінет здійснив дії направлені на заповнення декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік, тобто рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація «Після звільнення» та успішно подав її до НАЗК.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 3 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089), гр. ОСОБА_1 будучи поліцейським, повинен був подати декларацію суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, яка подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність, однак, ОСОБА_1 подав декларацію несвоєчасно 17.06.2019, та фактично не здійснив свій обов`язок щодо подання декларації за звітний період. Декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація. Таким чином, останнім днем такого періоду є 00 годин 00 хвилин 01 квітня, тобто у вказаному випадку станом на 01.04.2019.

Відповідно до абзацу першого ч. 2 ст. 45 Закону, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до п. 2-1 Розділу ХІІ Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до статті 45 цього Закону подаються за минулий рік до 1 квітня.

Відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією за № 37/2020 від 25 вересня 2020 року, складеному старшим оперуповноваженим в ОВС Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України підполковником поліції Мазуром В.В. стосовно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, зазначено, що часом вчинення правопорушення є 11 год. 28 хв. 17 червня 2019 року, тобто час подання ОСОБА_1 відповідної декларації. На думку підполковника поліції Мазура В.В. також слід вважати, що фактичним моментом виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід вважати дату зібрання всіх матеріалів (рапорт № 1551 від 24.09.2020 року), тобто 24.09.2020 року.

З даним твердженням суд погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

Таким чином, строк накладення стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, має відраховуватися з дня його вчинення тобто в даному випадку з 01.06.2019 року.

Разом з цим, діючим законодавством чітко не визначено, що слід розуміти під виявленням правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що інформацію про наявність порушення (несвоєчасного подання декларації) ОСОБА_1 є 17.06.2019 року дата подачі декларації, котра була доступна з Державного сайту декларацій.

Відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Науково-консультативна рада при ВАС України за аналізом судової практики встановила неоднаковий підхід судів до вирішення питання щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пункт 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративне правопорушення. Крім того, зміст абзацу першого ст. 247 КУпАП вказує, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи буде свідчити про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не може встановлюватись у справах, у яких провадження закривається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 245, 247, 283-284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 від 05.12.2002 року, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , громадянин України, працював на посаді інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Суворовського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, маючи спеціальне звання лейтенант поліції, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси.

Суддя