Провадження № 33/4820/171/21
Справа № 683/2990/20 Головуючий в 1-й інстанції Андрощук Є. М.
Категорія: ч. 1 ст. 44-3 КУпАП Доповідач Бережний С. Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2021 року м.Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., за участю секретаря судового засідання Габая А.В., захисника адвоката Ахтимчука С.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 січня 2021 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 січня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу АДРЕСА_1 ,

визнано винною вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

За постановою суду, ОСОБА_1 21.11.2020р. о 14 год. 00 хв. будучи адміністратором магазину «Побутова хімія» по АДРЕСА_2 , не припинила діяльність суб`єкта господарювання, чим порушила п.п.4 п.15 постанови КМ України №641 від 22.07.2020р. з змінами та доповнення постановою КМ України №1100 від 11.11.2020р., за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. Зазначає, що 07 січня 2021 року, вже після відправлення протоколу на до оформлення, коли датований другий протокол про адміністративне правопорушення, був офіційний вихідний (неробочий) день, магазин побутової хімії не працював, адміністратором якого вона є і відповідно дані, які в ньому містяться, а саме що він складений у моїй присутності, є сфабрикованими. Це також стосується і понятих, зазначених в протоколі, які засвідчили мою відмову від підпису.

Вказує, що Постанова КМУ №641 від 22.07.2020 року не містить обмеження щодо «припинення діяльності суб`єкта господарювання». Відповідно до цієї постанови суб`єктам господарювання, які проводять діяльність у сфері торгівельного і побутового обслуговування населення встановлена заборона приймання відвідувачів за винятком адресної доставки замовлень. Протокол про адміністративне правопорушення не містить жодних відомостей щодо приймання відвідувачів та їх обслуговування.

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки в судовому засіданні вона присутня не була, а копію оскаржуваної постанови отримала 02.02.2021 року під час ознайомлення з матеріалами справи.

Заслухавши поясненн захисника, який підтримали апеляційні вимоги, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.285 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме з обкладеними матеріалів справи (зворот) копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримала 02 лютого 2021 року, що підтверджується її підписом.

З врахуванням викладеного, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови від 21 січня 2021 року підлягає поновленню.

Згідно положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У відповідності з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови суду вбачається, що ОСОБА_1 21.11.2020р. о 14 год. 00 хв. будучи адміністратором магазину «Побутова хімія» по АДРЕСА_2 , не припинила діяльність суб`єкта господарювання, чим порушила п.п.4 п.15 постанови КМ України №641 від 22.07.2020р. з змінами та доповнення постановою КМ України №1100 від 11.11.2020р., за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Диспозицією ч. 1 ст.44-3 КУпАП в редакції, чинній на момент вчинення вказаного в протоколі правопорушення, передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших НП чи підзаконних НПА, які встановлюють певні заборони на час дії карантину в Україні, зокрема до п.п. 4 п. 15 Постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» КМУ № 641 від 22.07.2020(із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ№ 1100 від 11.11.2020),згідно яких додатково до обмежень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14листопада 2020 року до 30 листопада 2020 року забороняється: приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення, крім: торгівлі продуктами харчування на торговельних площах, не менше 60 відсотків яких призначено для торгівлі продуктами харчування, пальним, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, ветеринарними препаратами,кормами; провадження діяльності з надання фінансових послуг, діяльності фінансових установ і діяльності з інкасації та перевезення валютних цінностей, діяльності операторів поштового зв`язку, а також медичної практики, ветеринарної практики, діяльності автозаправних комплексів (без зон харчування), діяльності з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів; торговельної діяльності із здійсненням адресної доставки замовлень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236, «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 № 641» пункти 10,15,17-46-4 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 втратили чинність.

Зі змісту наданих на дослідження матеріалів справи та аналізу вищевказаних положень, зокрема аналізу динаміки внесення змін до постанови КМУ від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», встановлено, що на момент розгляду справи в суді інкримінований ОСОБА_1 п.п.4 п.15 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заході на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» втратив чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236. Таким чином, слушними є доводи апеляційної скарги про необхідність скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 09 лютого 1999 року (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів)Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

На національному рівні Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Відповідно до п. 6 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку зі скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

На підставі викладеного, провадження відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП, оскільки на момент розгляду справи в суді інкримінований останній пункт постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заході на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 втратив чинність.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови про адміністративне правопорушення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.44-3 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду С.Д. Бережний