Справа № 304/27/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
16.12.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , та захисника потерпілого адвоката Сочки І. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 20 лютого 2020 року провадження у справі щодо
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,
за ст. 124 КУпАП закрито на підставі пункту 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 216264 від 10.12.2019 зазначено, що ОСОБА_1 цієї доби о 14:40, керуючи транспортним засобом марки «Ford Focus», номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі Львів-Самбір-Ужгород, порушив вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen», внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а. с. 6).
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати, провадження у справі закрити в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Вважає, що суддя розглянув справу поверхово, не з`ясував усі обставини, які підлягали встановленню, наявні у справі докази не свідчать про невинуватість ОСОБА_1 , а натомість, зі схеми ДТП підписаної обома її учасниками, їхніх пояснень, світлин убачається, що саме ОСОБА_1 не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху і допустив зіткнення з його автомобілем. Посилається на безпідставність твердження судді у постанові про винуватість його у цій ДТП, а також на розгляд справи без його виклику та участі, чим порушено права потерпілого, визначені в ст. 269 КУпАП.
Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника, адвоката Сочки І. І., які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку ОСОБА_1 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Висновок суду про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття провадження відносно нього на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі й дослідженими у судовому засіданні доказами, яким дана правильна юридична оцінка.
Так, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення, як зазначено у статті 280 КУпАП орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 216264 від 10.12.2019, ОСОБА_1 , цієї доби о 14:40 год, керуючи транспортним засобом марки «Ford Focus», номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі Львів-Самбір-Ужгород, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen», внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цими діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.
Час, місце, обставини та відомості про пошкодження транспортних засобів, отриманих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди відображені у схемі місця ДТП.
З письмових пояснень ОСОБА_1 убачається, що він їхав із с. Зарічево у напрямку м. Перечин. Не доїжджаючи до знаку «Берізка», йому назустріч виїхав, перетнувши суцільну смугу руху, автомобіль марки «Сітроен» білого кольору. Після чого, ОСОБА_1 , почав різко гальмувати, ухиляючись від зіткнення автомобілів. Однак, керований ним автомобіль розвернуло і транспортний засіб виїхав на зустрічну смугу, де відбулося зіткнення з іншим автомобілем марки «Volkswagen» під керуванням водія ОСОБА_2 . Після цього автомобіль, за кермом якого перебував ОСОБА_1 відкинуло у кювет. Окрім цього, ОСОБА_1 пояснив, що гальмувати почав саме у зв`язку з тим, що могло відбутися лобове зіткнення автомобілів, з метою усунення небезпеки, яка могла бути значно більшою (отримання водіями автомобілів марки «Сітроен» білого кольору та ним тілесних ушкоджень), ніж та, що настала, що після гальмування автомобіль став некерованим.
У письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначив, що перед виїздом з м. Перечин у бік смт В. Березний побачив, що назустріч йому тією ж смугою їде автомобіль марки «Ford Focus», який різко загальмував, відтак його розвернуло задньою частиною. Після чого, ОСОБА_2 , намагався уникнути зіткнення з транспортним засобом марки «Ford Focus». Однак, через надто незначну дистанцію, відбулося зіткнення автомобілів.
Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його скоєнні.
З матеріалів справи убачається, що місцевий суд не порушив вищевказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення питання невинуватості ОСОБА_1 щодо порушення ним Правил дорожнього руху України.
Разом з цим апеляційний суд звертає увагу на те, що під розгляду апеляційної скарги апелянтом не наведено переконливих відомостей, які спростовують висновки суду першої інстанції щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у тому числі спростовують пояснення ОСОБА_1 з обставин події, яка мала місце 10.12.2019 приблизно о 14:40, на автодорозі Львів-Самбір-Ужгород.
Апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення.
На підставі вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув справу поверхово, безпідставно закрив провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, - апеляційний суд відхиляє, позаяк вважає, що вищенаведені докази у своїй сукупності свідчать про зворотне. На переконання апеляційного суду, місцевий суд дав правильну оцінку доказам, що містяться у матеріалах справи, які є належними, допустимими та достатніми та відтворюють фактичні обставини ДТП, відтак дійшов обґрунтованого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Так, апелянт зазначає, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення за ст. 124 КУпАП.
Апеляційний суд не погоджується зі вказаними доводами, позаяк вважає, що вони не підтверджені належними та достовірними доказами, які містяться у справі. Їх ОСОБА_2 не надав ні в суді першої інстанції, не долучив і під час розгляду апеляційної скарги.
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Так, п. 12.1 ПДР України, передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Апеляційний суд, перевіривши докази, які містяться у матеріалах справи на предмет належності, допустимості та достатності, вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що водієм автомобіля автомобіль марки «Ford Focus», не були порушені вимоги п. 12.1 ПДР, а відтак винуватцем вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 вважати не можна, - є правильними, обґрунтованими та такими, що сумнівів не викликають.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення не підтверджено, що ОСОБА_1 діяв всупереч вимогам п. 12.1 ПДР України, при цьому, фотокопії транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди на яких зображено, що автомобіль марки «Ford Focus внаслідок ДТП отримав пошкодження задньої частини автомобіля, зокрема задній бампер, скло, деформований дах та ліва сторона машини, а автомобіль марки «Volkswagen» - отримав пошкодження передньої частини автомобіля, зокрема бампер, переднє праве крило, капот, фара та лобове скло; схема місця дорожньо-транспортної пригоди; пояснення обох учасників ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 породжують сумніви щодо того, що ОСОБА_1 порушив вимоги ПДР України, і що його дії стали причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, - на думку суду апеляційної інстанції є недоцільними і такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. До того ж, на підтвердження цих доводів особа, інтересів якої стосується судове рішення ОСОБА_2 не надав під час розгляду апеляційної скарги жодних обґрунтованих та достовірних доказів, які би могли вплинути на висновки місцевого суду про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що жодних інших пояснень будь-яких свідків чи очевидців події, які би доводили винуватість ОСОБА_1 у матеріалах справи не має, на такі як апелянт ОСОБА_2 , так і його захисник адвокат Сочка І.І. не посилались.
Твердження апелянта про те, що суд розглянув справу без участі апелянта, який відповідно до змісту протоколу має статус потерпілого, апеляційний суд відхиляє. Факт розгляду справи судом першої інстанції без участі ОСОБА_2 апеляційним судом взято до уваги як підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження. При цьому, апеляційний суд зазначає, що постановою Закарпатського апеляційного суду від 12.05.2020 клопотання потерпілого ОСОБА_2 задоволено й поновлено пропущений на оскарження судового рішення строк і вважає, що вказана обставина не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, яка вважається обґрунтованою та законною.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку матеріалам справи та прийняв законне та обґрунтоване рішення про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення.
При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд бере до уваги таке.
Так, винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.
Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.
Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, можливості збирання додаткових доказів у підтвердження факту скоєння правопорушення вичерпані, а апеляційним судом вжиті всі передбачені законом заходи для з`ясування обставин, що мали місце під час ДТП за участі транспортних засобів під керуванням водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
З огляду на викладене, наведені в апеляційній скарзі доводи не свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, а також не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови.
Разом із тим, враховуючи те, що суд здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення лише щодо особи, відносно якої складено протокол, а також у межах протоколу, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно зазначив у мотивувальній частині постанови про те, що: «…саме дії водія автомобіля марки «Volkswagen» стали причиною даної дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10 грудня 2019 року», у зв`язку з чим, такі посилання підлягають виключенню з мотивувальної частини.
Тому, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_2 , - задовольнити частково.
З мотивувальної частини постанови судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 20 лютого 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 виключити посилання на те, що «саме дії водія автомобіля марки «Volkswagen стали причиною даної дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10 грудня 2019 року».
У решті постанову залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН