Житомирський апеляційний суд
Справа №295/9930/21 Головуючий у 1-й інст. Панченко Г. В.
Категорія ст.483 МК Доповідач Зав`язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Зав`язуна С.М.,

за участю: секретаря Гонгало Н.В.,

представника митниці Кондратюка А.В., Кондратюка І.О.,

захисника Трофімова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційні скарги представника Житомирської митниці Держмитслужби Кондратюка Андрія Володимировича на постанову Богунського районного суду м.Житомира від 03 листопада 2021 року,

ВСТАНОВИВ :

Зазначеною постановою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , за ознаками порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 Митного кодексу України, - закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Своє рішення суд мотивував тим, що в діях ОСОБА_1 не встановлено факту подання ним документів з неправдивими відомостями, оскільки ОСОБА_1 , діючи на виконання договору перевезення, виконуючи обов`язки перевізника товару, надав митним органам документи, які були надані власником товару, при цьому доказів наявності у нього умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством матеріали справи не містять.

В апеляційній скарзі представник Житомирської митниці Держмитслужби Кондратюк А.В. просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 , винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 Митного кодексу України, застосувавши до нього стягнення у виді накладення штрафу у розмірі 140841 грн. 79 коп. та конфіскації товару. В обґрунтування своїх вимог вказує, що суд, зазначаючи статус громадянина ОСОБА_1 як перевізника припустився помилки. Зазначає, що громадянин ОСОБА_1 є довіреною особою, що здійснює доставку транспортного засобу (товару) компанії «ЦОЛЬДО» та не є перевізником в розумінні Митного кодексу України, українського законодавства та міжнародних норм, вказана особа не надає послуги перевезення, а лише є вповноваженою особою, наділеною відповідними повноваженнями у відповідності до наданих прав, в тому числі виконання функцій водія, ним не оформлюється міжнародна автомобільна накладна, що є обов`язковим документом перевезення, а відповідно він не несе перед довірителем відповідальності за неналежне виконання наданих йому прав. Крім того, суд не звернув уваги на той факт, що придбав транспортний засіб саме ОСОБА_1 та є вповноваженим власником, що підтверджується відповіддю, наданими документами та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Заслухавши пояснення представника митниці в підтримку поданої апеляційної скарги, захисника, який заперечив проти задоволення поданої апеляційної скарги та просив постанову місцевого суду залишити без змін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши постанову суду в межах, передбачених ст.294 КУпАП, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП та ст. ст. 486, 487, 489 МК України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в тому числі, про порушення митних правил, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_1 вчинив дії на переміщення та перемістив товар, а саме: автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель VITO номер кузова НОМЕР_1 вартістю 140841,79 гривень через митний кордон України з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення та митного оформлення товарів документу, а саме інвойсу №39 від 15.06.2017, який містить неправдиві відомості щодо вартості, продавця та покупця транспортного засобу.

Разом з тим, висновки місцевого суду про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак суб`єктивної та об`єктивної сторони із мотивів викладених в мотивувальній частині постанови, не можуть бути визнані обґрунтованими з таких підстав.

Так, дії ОСОБА_1 . Житомирською митницею ДФС були кваліфіковані за ч.1 ст.483 МК України, яка встановлює відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості

Отже, притягнення особи до відповідальності за ст.483 МК України можливе тільки тоді, коли безпосереднім предметом цього правопорушення є товари, які особа перемістила через митний кордон України з метою приховування від митного контролю.

Як вбачається з наданих Житомирською митницею ДФС документів, автомобіль MERCEDES-BENZ модель VITO номер кузова НОМЕР_1 , був переміщений через митний кордон України ОСОБА_1 , з поданням органу доходів і зборів документів, що містять неправдиві відомості про відправника (продавця) та отримувача (покупця) і ціни, як товар при ввезенні його на митну територію України, а в послідуючому ці документи слугували підставою для митного оформлення вказаного товару, що свідчить про те, що він не приховувався від митного контролю як товар, а вказані дії ОСОБА_1 призвели лише до зменшення розміру митних платежів.

Статтею 485 цього Кодексу передбачено відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів. Таке порушення митних правил полягає в заявлені в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

За змістом диспозицій статей 483 та 485 Митного Кодексу України вирішальним у кваліфікації дій, що виразилися у наданні митному органу документів, що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару, про відправника та одержувача товару, є доведеність умислу особи, що притягається до відповідальності за порушення митних правил, на приховування товару від митного контролю (при кваліфікації за ст.483 МК України) або ухилення від сплати митних платежів (при кваліфікації за ст.485 МК України), що як державним фіскальним органом, так і судом першої інстанції встановлено не було.

Доводи апеляційної скарги в цій частині матеріалами справи не спростовуються.

При цьому, апеляційний суд вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції, що в матеріалах справи відсутні достатні докази того, що в даному конкретному випадку ОСОБА_1 діяв як перевізник та надав митним органам документи, які були надані власником товару-компанією DANDI AUTO 12KFT. (1111 Budapest, Lagymanyosi utrca 12, fszt.2, Угорщина), оскільки як правильно зазначає представник митниці, ОСОБА_1 є лише вповноваженою особою, що здійснював доставку транспортного засобу, ним не оформлювалася міжнародна автомобільна накладка CMR, що є обов`язковим документом перевезення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції

Зокрема, зазначені обставини встановлені у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Таким чином, хоча встановлені митним органом та судом обставини справи формально містять ознаки ст.485 МК України, апеляційний суд не вправі вирішувати питання про доведеність або недоведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення, оскільки це питання виходить за межі судового розгляду даної справи.

Згідно ч.1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга представника митниці підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню, а провадження в справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.247, 294 КУпАП, ст.ст.529, 531 МК України,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника Житомирської митниці Держмитслужби Кондратюка Андрія Володимировича задовольнити частково.

Постанову Богунського районного суду м.Житомира від 03 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду С.М. Зав`язун