Єдиний унікальний номер № 225/331/21
Провадження № 3/225/161/2021
Дзержинський міський суд Донецької області
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 березня 2021 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі судді Челюбєєва Є.В.,

за участі секретаря Бондарчук Т.І.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Брацили Р.Л.,

розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 1 Бахмутського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

23.01.2021 о 12 год. 34 хв. в смт.Новгородське м. Торецька, вул. квартал Цілінний, 2 ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ 21011, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора ARBL 0611 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні вину в інкримінованому правопорушенні не визнав, просив суд закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. При цьому суду показав, що 23.01.2021 о 12 год. 30 хв. в смт. Новгородське, по вул. Квартал Цілінний він керував транспортним засобом ВАЗ 21011 та віз свого товариша додому, який був у стані сильного алкогольного сп`яніння. В цей момент їх зупинили працівники поліції, які попросили показати документи та сказали, що його автомобіль має пошкодження, які можуть свідчити про скоєне ДТП. Потім працівник поліції сказав, що на його погляд, він має ознаки алкогольного сп`яніння, хоча він в цей день не вживав алкоголь. Працівник поліції почав зачитувати права, серед яких було право скористатися юридичною допомогою. ОСОБА_1 одразу сказав, що хоче подзвонити захиснику, однак поліцейський продовжив зачитувати права, не звернувши на це увагу. Через деякий час працівники поліції запросили двох свідків та запропонували продути газоаналізатор. Він погодився, але через неадекватні дії його товариша, який був в стані алкогольного сп`яніння, він розгубився і не став продувати газоаналізатор. В медичний заклад він відмовився їхати, оскільки треба було їхати на роботу.

Захисник Брацило Р.Л. в судовому засіданні підтримав позицію ОСОБА_1 . Суду зазначив, що вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Незважаючи на позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 приходжу до висновку, що в ході судового розгляду вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП знайшла своє підтвердження.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 070154 від 23.01.2021 року зафіксований факт керування ОСОБА_1 23.01.2021 о 12.34 годині в смт.Новгородське м. Торецька, вул. квартал Цілінний, 2 автомобілем ВАЗ 21011, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а головне - факт відмови від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Зазначені в протоколі обставини щодо відмови від проходження для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а також в медичному закладі підтверджуються письмовими показаннями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , наданими на місці події поліцейському.

Згідно даних письмових пояснень громадянин ОСОБА_1 в присутності цих двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора та в медичному закладі. При цьому свідки підтвердили, що у ОСОБА_1 були ознаки алкогольного сп`яніння.

Також, в судовому засіданні були оглянуті відеозаписи з нагрудної камери поліцейського з місця події, з яких вбачається, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків спочатку погодився пройти огляд за допомогою газоаналізатора, потім, коли його знайомий чоловік каже, що не треба цього робити, ОСОБА_1 в зрозумілій для всіх формі відмовляється продувати трубку газоаналізатора, а після цього ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння і у медичному закладі.

Крім цього в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до ЦМЛ м. Торецька, видане 23.01.2021 на ім`я ОСОБА_1 , яке підтверджує, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, однак огляд у медичному закладі не проводився.

Такі докази узгоджуються між собою, тому не викликають сумніви в їх правдивості.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

За правилами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КупАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачений ст.266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008р №1103, якою затверджено «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду»; спільним Наказом МВС та МОЗ України віл 9 листопада 2015р. № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», самої Інструкцією.

Відповідно до зазначених законодавчих актів, огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння має бути проведеним поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, виключно в присутності двох свідків, і у разі відмови особи від проходження такого огляду або незгоди із результатами такого огляду, лікарем закладу охорони здоров`я.

Оскільки на підставі доказів судом встановлено, що на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 було запропоновано пройти обстеження за допомогою газоаналізатора та проїхати до медичного закладу для виявлення стану алкогольного сп`яніння, але останній відмовився в присутності двох свідків, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому суд не погоджується з позицією захисника Конящого О.В., оскільки вона спростовується сукупністю доказів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Доводи захисника з приводу не коректної поведінки поліцейського під час складання протоколу, а саме, зазначення ним, що розглядається справа про адміністративне правопорушення, зачитування права на користування юридичною допомогою і при цьому ненадання можливості скористуватися даним правом, не є слушними.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій транспортного засобу зобов`язаний виконати вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, а не виконання вимоги пройти такий огляд створює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Отже, не виконання водієм транспортного засобу вимоги працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння є подією правопорушення під час плину якої у особи, що її вчинює, не виникає права на захист, оскільки особа у цей час вчинює правопорушення.

За таких обставин суд вважає необхідним констатувати, що під час вимоги перед ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора та у закладі охорони здоров`я, у ОСОБА_1 не виникало право на захист, оскільки він своїми діями, відмовляючись проходити огляд на стан сп`яніння, порушував вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

При цьому, суд вважає необхідним також зауважити, що у зв`язку з вчиненням вказаного адміністративного правопорушення і складанням у зв`язку з цим відносно ОСОБА_1 матеріалів справи про адміністративне правопорушення, у ОСОБА_1 виникало право на захист з початку складання таких матеріалів, зокрема з часу складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Однак, на думку суду, працівники поліції не порушили право на захист ОСОБА_1 під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки у цьому випадку, не будучи обмеженим у можливості запросити до участі у справі захисника, фактично не здійснював такого запрошення протягом тривалого часу, будь-яких клопотань в цей момент не заявляв. Тому, у разі дійсного бажання ОСОБА_1 запросити захисника, у нього було достатньо часу для цього.

При цьому зазначення поліцейським, що розглядається справа про адміністративне правопорушення, а не складається протокол про адміністративне правопорушення не є грубим порушенням КУпАП, яке вплинуло на законність складання протоколу про адміністративне правопорушення в цілому.

Суд не погоджується з доводами захисника щодо визнання відеозапису фіксування події правопорушення недостовірним доказом, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 40 закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, метою обов`язкової відеофіксації процесу виявлення адміністративного правопорушення та процесуальних дій, що вчиняються поліцейським є забезпечення збирання об`єктивних доказів вчиненого правопорушення, усунення суперечностей, які можуть виникати у ході вчинення цих дій, перевірка правильності та законності дій як поліцейських, так і інших учасників у ході їх вчинення.

Таким чином, у випадках передбачених відповідними положеннями закону України «Про Національну поліцію» поліцейському дозволяється без будь-якого дозволу проводити відео зйомку.

Також не є слушними доводи захисника щодо письмових пояснень свідків.

Суд зазначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно ст. 251 КУпАП є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

До протоколу поліцейським додані письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були присутні під час складання протоколу та, з яких вбачається, що ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, від якого останній відмовився.

Та обставина, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які брали участь у фіксуванні обставин даного правопорушення, підписали вже заздалегідь складений бланк письмових пояснень, на думку суду не може свідчити про неповноту з`ясування всіх обставин по справі, оскільки їх письмові пояснення відповідно до вимог ст. 251 КУпАП були досліджені судом та визнані такими, що повністю узгоджуються з іншими доказами у справі, та повністю підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

Доводи захисника щодо неоднозначної відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора спростовуються сукупністю узгоджених між собою доказів на підставі яких судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 після того, як погодився продути трубку газоаналізатора, потім в категоричній формі в приступності двох свідків відмовився це робити.

При визначенні виду та міри покарання, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь провини ОСОБА_1 , а саме керування в стані сп`яніння є найбільш тяжким адміністративним правопорушенням в сфері безпеки дорожнього руху, ОСОБА_1 не працює, до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався, має посвідчення водія.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що ОСОБА_1 необхідно призначити покарання у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у розмірі та на строк, передбачені відповідною статтею КУпАП, так як саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових правопорушень.

Крім того, ст.40-1 КУпАП України передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 грн.

Керуючись ст.ст. 130, 283, 285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, призначивши покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга через Дзержинський міський суд Донецької області протягом 10 (десяти) днів з моменту винесення постанови.

Суддя Є.В. Челюбєєв