ПОСТАНОВА

Справа № 621/416/21
Провадження 3/621/61/21
01 березня 2021 року м. Зміїв
Суддя Зміївського районного суду Харківської області Філіп`єва В.В., розглянувши матеріали відділу охорони державної таємниці Управління СБУ в Харківській області (без розкриття відомостей, що становлять службову або секретну інформацію) про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого начальником служби охорони державної таємниці Зміївського районного центру комплектування та соціальної підтримки, притягався до адміністративної відповідальності постановою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 03.04.2020 року за п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП,
за частиною другою статті 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
18 лютого 2021 року до Зміївського районного суду Харківської області з відділу охорони державної таємниці Управління СБУ в Харківській області надійшли матеріали (без розкриття відомостей, що становлять службову або секретну інформацію) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 212-2 КУпАП.
Відповідно до п.77, п.80 Порядку № 939, у разі звільнення громадянина з роботи на підприємстві, в установі, організації, переведення на іншу роботу чи службу, не пов`язану з державною таємницею, наданий такому громадянину доступ до секретної інформації наказом керівника підприємства, установи, організації, припиняється. При цьому допуск до державної таємниці залишається чинним протягом шести місяців з дати видання такого наказу або розпорядження. За відсутності у громадянина подальшої потреби у діяльності, пов`язаної з державною таємницею, до органу СБУ, який надав допуск до державної таємниці, протягом п`яти робочих днів, після закінчення шести місяців з дня припинення доступу до секретної інформації, режимно-секретним органом надсилаються документи, передбачені пунктом 80 цього Порядку, для скасування такого допуску.
Документальні матеріали стосовно скасування допуску до державної таємниці ОСОБА_3 мали б надійти на адресу Управління СБУ в Харківській області до 01.10.2020 року, однак фактично вони надійшли 18 грудня 2020 року, тобто з перевищенням термінів, визначених п.п.77,80 Порядку 939.
Обов`язок щодо дотримання вимог по здійснення заходів та забезпечення режиму секретності, постійного контролю за дотриманням вимог нормативно-правових актів у сфері охорони державної таємниці покладено на начальника служби охорони державної таємниці Зміївського районного центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_1 , який раніше постановою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 03.04.2020 року за п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП
Таким чином, в діях начальника служби охорони державної таємниці ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, а саме: невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці, вчинене повторно протягом року після вчинення порушення з числа передбачених частиною першою статті 212-2 КУпАП, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, за що передбачена відповідальність за ч.2 статті 212-2 КУпАП (а.с.1-6)
Вказаний протокол містить особистий підпис ОСОБА_1 та його письмове пояснення, про те, що з протоколом згоден, зауважень та доповнень не має, вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнає повністю (п.7, 8 протоколу, а.с.5)
До протоколу про адміністративне правопорушення додані Витяг з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 № 21-рс від 21.05.2020 року про звільнення ОСОБА_3 , довідка про надання допуску до державної таємниці ОСОБА_1 , витяг з наказу № 80-рс від 27.10.2020 року про призначення ОСОБА_1 начальником служби охорони державної таємниці Зміївського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Харківської області, копія зобов`язання ОСОБА_1 в зв`язку з допуском до державної таємниці, витяг з функціональних обов`язків начальника служби охорони державної таємниці (а.с.7-11)
В судове засідання, призначене на 01 березня 2021 року, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 - не з`явився, подав до суду заяву, в якій вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю та просив розглянути матеріали про притягнення його до адміністративної відповідальності без його участі (а.с.16)
Відповідно до ч.1 статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно з ч.1 статті 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Враховуючи стислі строки судового розгляду, те, що зазначена справа не відноситься до переліку справ, які, відповідно до ч.2-3 статті 268 КУпАП, розглядаються за обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також те, що ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суд вважає за можливе розглянути зазначені матеріали за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Дослідивши відомості протоколу про адміністративне правопорушення та докази, надані на його обгрунтування, суд встановив наступне:
За змістом положень статей 19, 55, ч.2 ст.61 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.
Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 212-2 КУпАП, а саме: невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці, вчинене повторно протягом року після вчинення порушення з числа передбачених частиною першою статті 212-2 КУпАП, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, суд зазначає наступне:
Згідно статті 1 Закону України «Про державну таємницю», охорона державної таємниці - це комплекс організаційно-правових, інженерно-технічних, криптографічних та оперативно-розшукових заходів, спрямованих на запобігання розголошенню секретної інформації та втратам її матеріальних носіїв.
Відповідно до ч.5, ч.6 статті 5 Закону України «Про державну таємницю», спеціально уповноваженим державним органом у сфері забезпечення охорони державної таємниці є Служба безпеки України. Забезпечення охорони державної таємниці відповідно до вимог режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, діяльність яких пов`язана з державною таємницею, покладається на керівників зазначених органів, підприємств, установ і організацій.
За змістом статті 21 Закону України «Про державну таємницю», в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею, з метою розроблення та здійснення заходів щодо забезпечення режиму секретності, постійного контролю за їх додержанням створюються на правах окремих структурних підрозділів режимно-секретні органи (далі - РСО), які підпорядковуються безпосередньо керівнику державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації. Створення, реорганізація чи ліквідація РСО здійснюються за погодженням із Службою безпеки України. У своїй роботі РСО взаємодіють з органами Служби безпеки України.
До складу режимно-секретного органу входять підрозділи режиму, секретного діловодства та інші підрозділи, що безпосередньо забезпечують охорону державної таємниці, залежно від специфіки діяльності державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства,
Основними завданнями РСО є:
а) недопущення необгрунтованого допуску та доступу осіб до секретної інформації;
б) своєчасне розроблення та реалізація разом з іншими структурними підрозділами державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій заходів, що забезпечують охорону державної таємниці;
в) запобігання розголошенню секретної інформації, випадкам втрат матеріальних носіїв цієї інформації, заволодінню секретною інформацією іноземними державами, іноземними юридичними особами, іноземцями, особами без громадянства та громадянами України, яким не надано допуску та доступу до неї;
г) виявлення та закриття каналів просочення секретної інформації в процесі діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації;
д) забезпечення запровадження заходів режиму секретності під час виконання всіх видів робіт, пов`язаних з державною таємницею, та під час здійснення зовнішніх відносин;
е) організація та ведення секретного діловодства;
є) здійснення контролю за станом режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях та на підпорядкованих їм.
Згідно абзацу 3 статті 39 Закону України «Про державну таємницю», посадові особи, винні у невжитті заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпеченні контролю за охороною державної таємниці , несуть дисциплінарну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до п.6 ч.1 статті 212-2 КУпАП, порушенням законодавства про державну таємницю визнається невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.
Згідно ч.2 статті 212-2 КУпАП, повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу на громадян від тридцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п`ятдесяти до ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За змістом положень статей 23, 33 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
З урахуванням обставин вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який повторно протягом року притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч.2 ст.212-2 КУпАП.
Згідно статті 27 КУпАП України, штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян і посадових осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір з ОСОБА_1 , який є ветераном війни-учасником бойових дій, не стягується.
Керуючись ст. ст. 1, 7, 9, 22, 23, 26, 34, 35, 212-6, 278, 280-287 КУпАП,
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.
Текст постанови складений 01.03.2021

Суддя В.В. Філіп`єва