Справа № 226/2093/21
Провадження №3/226/834/2021
ПОСТАНОВА

іменем України

15.12.2021 суддя Димитровського міського суду Донецької області Салькова Віра Сергіївна, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з відділення поліції №2 Покровського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює гірничим робітником підземним ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля», мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №095568 від 28.06.2021, 28.06.2021 о 14-39 біля будинку №150 по вул. Разіна у м. Мирнограді Донецької області ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 211540», д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, почервоніння очей), від продування газоаналізатора «Драгер» на місці зупинки та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, що є адміністративним правопорушенням, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В суді ОСОБА_1 винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що у зазначені в протоколі час та у вказаному в ньому місці його зупинили працівники поліції з підстав того, що він не був пристебнутий ременем безпеки у автомобілі. В той час він повертався з кладовища, був збентежений, оскільки виявив, що пам`ятник, встановлений його батькові, було пошкоджено. Разом з ним в машині перебував його знайомий ОСОБА_2 , з яким він працює на одному підприємстві. У стані сп`яніння він не перебував, взагалі вживає алкогольні напої рідко, бо хворіє на подагру. Протокол про адміністративне правопорушення був складений в машині без нього, він тільки розписався в ньому пізніше. Направлення на проходження огляду не видавалося, копію протоколу йому вручили. Від керування транспортним засобом його не відстороняли, уїхав він сам на своєму автомобілі. Визнає, що відмовився продувати «Драгер», але на той час не розумів наслідків, перебував у розпачі, крім того, йому потрібно було їхати додому. Де проходять медичний огляд, він не знав.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Майоров С.В. під час розгляду справи вказував на відсутність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України.

Не зважаючи на невизнання винуватості, подія правопорушення та його вчинення саме ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Так, свідок ОСОБА_3 в суді пояснив, що його залучали в якості свідка працівники поліції, точної дати він не пам`ятає. Саме в момент, коли, його зупинили працівники поліції, ОСОБА_1 перебував в машині, сидів за кермом, потім вийшов з машини. У нього була неадекватна поведінка, млява мова, червоний колір обличчя, але запаху алкоголю він не чув, бо близько не підходив. На пасажирському місці його автомобіля сидів чоловік, його наче «штормило». Точно пам`ятає, що водієві поліцейські пропонували пройти огляд у лікарні. Чи пропонували продути «Драгер», він не пам`ятає, самого приладу не бачив. Направлення на огляд при ньому не виписували.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що десь у червні 2021 року, точної дати він не пам`ятає, його знайомий ОСОБА_5 попросив поїхати з ним на цвинтар та допомогти йому полагодити пам`ятник, встановлений батькові. Поїхали на автомобілі Добровольського, були тверезі, на цвинтарі алкогольні напої не розпивали. Працівники поліції зупинили їх та сказали, що ОСОБА_5 був не пристебнутий, а потім, що у нього запах алкоголю. Продути «Драгер» не пропонували, пропонували проїхати до лікарні. Від керування транспортного засобу не відстороняли, направлення на проходження медичного огляду не видавали. Події знімали телефоном, боді-камеру він не бачив. Коли приїхали свідки, він перебував в автомобілі.

В даній справі дії ОСОБА_1 свідчать про навмисне затягування строків її розгляду з метою уникнення накладення стягнення за вчинене правопорушення.

Так, справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 надійшла до суду та була зареєстрована і автоматично розподілена у провадження судді 19.07.2021. Вперше її було призначено до розгляду на 09.08.2021, відкладено на 26.08.2021 через неявку особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Захисником Майоровим С.В. 25.08, 01.09, 15.09, 29.09, 14.12.2021, тобто п`ять разів подавалися суду заяви про відкладення розгляду справи через його зайнятість з різних підстав. Сам ОСОБА_1 не прибув до суду без поважних причин і не повідомив суд про причини своєї неявки 26.11.2021 та 15.12.2021. При цьому дати розгляду справи заздалегідь у більшості випадків, в тому числі і останньому, узгоджувалися зі стороною захисту. З урахуванням наведеного 15.12.2021 суддею здійснено розгляд справи по суті за наявними в ній відомостями за відсутності учасників справи, оскільки під час тривання її розгляду було отримано пояснення ОСОБА_1 та свідків, досліджено письмові і відео- докази у справі, і їхня сукупність дозволяє судді дійти висновків за суттю наявного обвинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 та інших, виходить з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенства права.

В даній справі її суть є важливою для суспільства, оскільки непритягнення особи до адміністративної відповідальності в разі доведення її винуватості ставить під загрозу безпеку дорожнього руху та наражає на ризик повторного порушення норм закону з боку особи в разі вдалого затягування строків розгляду справи та уникнення стягнення.

Дослідивши всі наявні докази, вважаю, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, знайшов своє беззаперечне підтвердження в ході розгляду справи.

Згідно зі ст.7 КпАП України провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За положеннями ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст.280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України визначає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частини першої статті 130 КпАП України відповідальність наступає також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно з п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, в разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.ч.1-4 ст.130 КпАП України, до нього долучаються докази перебування особи у стані сп`яніння або відмови від проходження такого огляду.

Так, відмова ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння підтверджена відомостями адміністративного протоколу, а також така відмова висловлена ним у присутності двох свідків і на відеозапису, який був долучений до справи і переглянутий в суді у присутності ОСОБА_1 і його захисника.

Як виходить з письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , доданих до протоколу, дійсно 28.06.2021 в їхній присутності ОСОБА_1 відмовився на вимогу поліцейського пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння на місці або у медичній установі. Свої пояснення свідок ОСОБА_3 підтвердив і в суді. Свідок ОСОБА_6 не був допитаний при розгляді справи через неявку ОСОБА_1 та його захисника.

Постановою від 28.06.2021 БАА№903054 ОСОБА_1 визнаний винуватим за ч.5 ст.121 КпАП України (керував авто з непристебнутим паском безпеки) і підданий штрафу в сумі 510 грн на користь держави.

Як пояснено ОСОБА_1 в суді, дану постанову він не оскаржував. Суддя критично ставиться до тверджень останнього, що підстав для його зупинки у поліцейських не було, оскільки факт відсутності використання паска безпеки водієм відображений на наявному у справі відеозаписі, який був здійснений поліцейськими під час руху службового автомобіля назустріч автомобіля ОСОБА_1 на малій швидкості. Така позиція правопорушника в суді також оцінюється суддею як засіб уникнути відповідальності, оскільки не підтверджена будь-якими належними і допустимими доказами.

Також окремо слід звернути увагу на пояснення ОСОБА_1 , надані ним в суді про те, що він не знав наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, йому не було надано роз`яснень працівниками поліції на місці зупинки щодо подій, які відбуваються, та його прав, що його не відсторонювали від права керування автомобілем, а поліцейські ввели його у оману. З наявних відеозаписів чітко вбачається, що поліцейським роз`яснені ОСОБА_1 його права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення ним дій, повідомлено про відсторонення від керування автомобілем. Також з відеозапису виходить, що ОСОБА_1 достеменно знав про розмір штрафу за вчинене правопорушення та про передбачене законом позбавлення права керування транспортними засобами, відмовився від отримання від поліцейських будь-яких документів.

Покази свідка ОСОБА_4 щодо невживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв не впливають на суть справи, оскільки останньому закидається правопорушення у вигляді відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а не керування транспортним засобом у такому стані. Твердження свідка, що водієві не пропонували продути «Драгер» і не відсторонювали від керування транспортним засобом, спростовані наявними відеозаписами.

Щодо невидачі ОСОБА_1 направлення для проходження огляду слід зазначити таке.

Пунктами 2,3,7-11 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, якими є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів; форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції; з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення; результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду); у випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду; акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння; оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством.

Слід зауважити, що наведений вище порядок, виходячи зі змісту Інструкції, діє в разі надання особою згоди на проведення її огляду, і не застосовується у випадку, якщо особа відразу відмовилася від проходження огляду. ОСОБА_1 висловив відмову у проходженні огляду на стан сп`яніння, тому поліцейський після отримання такої відмови діяв у відповідності з положеннями пунктів 6 та 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103, де зазначено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, а у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

В даному випадку належить розрізняти поняття «виявлення у особи ознак сп`яніння» та «встановлення стану сп`яніння особи». Ознаки сп`яніння, які виявляються поліцейським при первинному контакті з особою на місці зупинки, визначаються в результаті візуального огляду особи, її поведінки, запахів тощо, і саме ці ознаки є підставою для пропозиції особі пройти огляд на стан сп`яніння. Виявлення ознак, як виходить зі змісту діючого законодавства, не потребує проведення будь-яких спеціальних дій з боку поліцейського та складання поліцейським будь-яких документів. З огляду на те, чи погодиться особа на проходження огляду на стан сп`яніння, чи відмовиться від цього, поліцейський вносить виявлені ознаки або до протоколу про адміністративне правопорушення в разі відмови, або до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо особа надала згоду на проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

Оскільки водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння поліцейським та від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, обов`язку складати направлення у поліцейського не виникло.

Отже, на думку судді, поза розумним сумнівом належними, допустимими і достатніми за своїм змістом доказами винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доведена і його дії кваліфіковані правильно за ч.1 ст.130 КпАП України як відмова особи, що керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Доказів на спростування даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, судді не надано.

Згідно з довідкою ВП №2 Покровського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області Добровольський О.В. має посвідчення водія НОМЕР_2 від 18.08.2007, видне РЕВ м. Красноармійськ.

Термін накладення адміністративного стягнення за цим правопорушенням на день розгляду судом справи не закінчився.

При застосуванні до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, враховуючи характер правопорушення, особу винуватого, вважаю необхідним застосувати до нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст.40-1 КпАП України з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.33-35, ч.1 ст.130, ст.ст.221, 283, 284, 287 КпАП України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому вимірі на день постановлення рішення у справі становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 зазначений штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому вимірі на день постановлення рішення у справі становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, в дохід держави, перерахувавши його на розрахунковий рахунок UA0005001, отримувач коштів: Донецьке ГУК/м. Донецьк/21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37967785, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн, який перерахувати на розрахунковий рахунок UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її прийняття.

Суддя: В.С. Салькова