Справа № 572/3134/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2021 року м. Сарни

Суддя Сарненського районного суду Рівненської області Слободянюк Б.К., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого у ФОП ОСОБА_2 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3

захисника Дрожжин М.В.

права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП роз`яснено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 21.11.2020 року о 20 год. 50 хв. в м. Сарни по вул. Соборна, керував автомобілем марки ГАЗ 31105, що має номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: порушення мови, порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, порушивши вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, скоївши своїми діями адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в вчиненому правопорушенні визнав, щиро розкаявся.

Крім того, 12.02.2021 року від ФОП ОСОБА_2 на адресу суду надійшло клопотання трудового колективу даного підприємця про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та надати можливість трудовому колективу взяти його на поруки.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, доводи захисника, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджуються дослідженими судом доказами.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознакою об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення, крім іншого, є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.п. 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані, зокрема, алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення доводиться наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №439344 від 21.11.2020 року, який підписаний свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили обставини, викладені в протоколі. Письмові пояснення вказаних свідків містяться в матеріалах справи. В поясненнях останні підтвердили, що в їхній присутності ОСОБА_1 знаходився з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі; Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. В графі «Результат огляду на стан сп`яніння» зазначено «Не проводився». Зазначене підтверджено підписами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; згідно направлення на огляд водія транспортного засобу для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.11.2020 року, вбачається, що ОСОБА_1 направлявся в заклад охорони здоров`я КП ОПЛ «Орлівка» о 21 год. 00 хв., в зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови; порушення координації рухів. В графі «Огляд проводився за допомогою» зазначено «Відмовився»; постановою про накладення адміністративного стягнення серія БАА №876131 від 21.11.2020 року, згідно якої на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за скоєння адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.126 КУпАП та ч.1 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Аналізуючи докази, які знаходяться в матеріалах справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами в їх сукупності. Також суд вважає, що поліцейський, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, діяв у відповідності до своїх повноважень та способу, передбачених чинним законодавством, тому протокол про адміністративне правопорушення визнається судом допустимим доказом відповідно до вимог ст.251 КУпАП, як і інші докази, досліджені судом, які об`єктивно узгоджуються між собою та іншими матеріалами справи та підтверджують факт наявності у ОСОБА_1 передбачених законом ознак алкогольного сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до положень ч. 1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, надаючи оцінку клопотанню ФОП ОСОБА_2 про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та надання можливості трудовому колективу взяти його на поруки від 12.02.2021 року, суд дійшов наступного висновку.

Клопотання про передачу матеріалів даної справи на розгляд трудового колективу обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 працює водієм та комплектувальником меблів ФОП ОСОБА_2 , враховують його сумлінне ставлення до роботи, поведінку в колективі та сім`ї, щире каяття і визнання провини останнім.

Згідно ч. 1 ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

За змістом зазначеної норми закону, звільнення від адміністративної відповідальності, в даному випадку, є правом, а не обов`язком суду з урахуванням, зокрема, обставин, зазначених у ст. 33 КУпАП України.

Трудовий колектив - це усі громадяни, які своєю працею беруть участь у діяльності підприємства (установи, організації) на основі трудового договору (контракту, угоди), а також інших форм, що регулюють трудові відносини працівника з підприємством, установою, організацією.

З приводу клопотання про передання ОСОБА_1 на поруки трудового колективу ФОП ОСОБА_2 , суд виходить з того, що не було надано протоколу загальних зборів трудового колективу; не надано підтверджень, що даний ФОП існує (витяг з реєстру, статут), в клопотанні відсутня інформація про чисельність самого трудового колективу; відсутні підтвердження, що ОСОБА_1 офіційно працює у даного підприємця. У клопотанні та доданих до нього документах, не вказано які саме заходи громадського впливу трудовий колектив має намір застосовувати до ОСОБА_1 з метою запобігання в майбутньому вчинення останнім адміністративних правопорушень, а також усуненню причин та умов, які сприяють їх вчиненню.

Суд, вважає, що факт наявності клопотання про передачу на поруки трудового колективу не є сам по собі підставою для звільнення особи від адміністративної відповідальності, адже прийняття такого рішення можливе за певних умов і не є обов`язком, а правом органу, що уповноважений вирішувати справу.

Відповідно до положень ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання при розгляді клопотання про передачу на поруки трудовому колективу, суд враховує характер вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення на транспорті, час вчинення правопорушення, те, що він відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, ступінь його вини та дані про особу, наявність обставини, що пом`якшує відповідальність - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

Крім того, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 усвідомлюючи, те що він працює водієм на підприємстві, керуючи транспортним засобом став вживати спиртне, при цьому, факт можливого позбавлення його права керування транспортний засіб його не зупинив.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є, зокрема, охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 1 ст. 6 КУпАП передбачено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, громадські організації, трудові колективи розробляють і здійснюють заходи, спрямовані на запобігання адміністративним правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, на виховання громадян у дусі високої свідомості і дисципліни, суворого додержання законів України.

З огляду на конкретні обставини справи, суд вважає, що звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу, не забезпечить реальних можливостей виправлення останнього за допомогою заходів громадського впливу.

Керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Крім того, суд враховує й ту обставину, що ОСОБА_1 , 21.11.2020 року о 20 год. 50 хв. в м. Сарни по вул. Соборна, крім керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, вчинив й інші адміністративні правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На переконання суду, звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене, може підірвати як авторитет правоохоронних органів, так і авторитет органів судової влади, а також сприятиме формуванню думки суспільства про безкарність за порушення в сфері забезпечення правил дорожнього руху та порушуватиме принципи встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. За правовим полем України, зокрема п.2.9а Правил дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року з подальшими змінами, ст.130 КУпАП водіям забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Правопорушення, вчинене ОСОБА_1 є умисною, суспільно небезпечною дією, характеризуючі дані водія не є єдиними обставинами, що можуть бути підставою для застосування заходу громадського впливу, та в даному конкретному випадку, зважаючи на конкретні обставини справи, а тому зазначені в клопотанні обставини не можуть вважатись такими, що є підставою для звільнення останнього від адміністративної відповідальності та застосування заходу громадського впливу.

Враховуючи всі обставини справи та особу правопорушника, суд дійшов висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративні стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від скоєння нових адміністративних правопорушень.

Відповідно дост.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності дост.4 Закону України «Про судовий збір`в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн.

На підставі викладеного, ч. 1 ст.130 КУпАП, керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 420 (чотириста двадцять) грн. 40 (сорок) коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд Рівненської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: