Справа №701/846/21
Провадження №3/701/453/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2021 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого - судді -Калієвського Ігора Дмитровича
за участю секретаря -Байдужій Г. І.
з участю прокурора - Заболотньої Я.С..

розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працював на посаді голови Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області, ІПН: НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

Права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП роз`яснено,-

В С Т А Н О В И В :

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , несвоєчасно 22..06.2020 року, без поважних причин подав декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, що є порушенням вимог ч.2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції", оскільки відповідно до Розпорядження Президента України П.Порошенка №227/2018-рп від 05.12.2018 ОСОБА_1 , призначено на посаду голови Маньківської районної державної адміністрації та відповідно до Розпорядження Президента України В.Зеленського №271/2019-рп від 19.08.2019 та Розпорядженням Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області від 21.08.2019 року №16-К ОСОБА_1 , припинено повноваження голови Маньківської районної державної адміністрації, а згідно примітки ст. 56 Закону України «Про запобігання корупції» особа яка займає посаду керівника державного органу юрисдикція якого поширюється на територію одного або кількох районів відноситься до службових осіб які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, тобто відповідно до пп. «и» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України, ОСОБА_1 , є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», тому, ОСОБА_1 , згідно з абз. 15 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», приміткою до ст. 172-6 КУпАП, є суб`єктом декларування та суб`єктом правопорушення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у інкрімінованому адміністративному правопорушенні заперечив та пояснив, що факт необхідності подання декларації він не ставить під сумнів, проте заперечує відносно наявності в його діях вини, оскільки пропущений встановлений законодавством строк на подачу декларації з поважних причин, а саме хворобою ОСОБА_1 та потреби у його в лікуванні саме в період прострочення подачі декларації, оскільки декларація була подана одразу після усунення підстав, що призвели до порушення строку подачі (хвороба), тому він вважає що в його діях відсутній склад даного адміністративного правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 , винним в скоєнні даного правопорушення та піддати адміністративному стягненню.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 172-6 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від подання чи несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне несвоєчасне подання електронної декларації, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання електронної декларації.

Крім того, згідно з п.2 роз`яснень спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (надалі - ВССУ) «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо; суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , несвоєчасно 22.06.2020 року, без поважних причин подав декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, що є порушенням вимог ч.2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції".

Відповідно до Розпорядження Президента України П.Порошенка №227/2018-рп від 05.12.2018 ОСОБА_1 , призначено на посаду голови Маньківської районної державної адміністрації (а.с.11).

Відповідно до Розпорядження Президента України В.Зеленського №271/2019-рп від 19.08.2019 та Розпорядженням Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області від 21.08.2019 року №16-К ОСОБА_1 , припинено повноваження голови Маньківської районної державної адміністрації (а.с.12,13).

Згідно примітки ст. 56 Закону України «Про запобігання корупції» особа яка займає посаду керівника державного органу юрисдикція якого поширюється на територію одного або кількох районів відноситься до службових осіб які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Відповідно до пп. «и» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України, ОСОБА_1 , є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно з абз. 15 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», приміткою до ст. 172-6 КУпАП, ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом правопорушення.

Ч.2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" встановлено, що особи, які припинили діяльність, пов"язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазнаачену у підпунктах "а" і "в" п.2 ч.1 ст.3, зобов"язані наступного року після припинення діяльності подавати у встановленому ч.1 цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно із ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», особи зазначені у п.1 , пп. «а» і «в» п. 2, ч.1 ст.3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню корона вірусної хвороби ( COVID-19)» розділ XIII Прикінцевих положень ЗУ «Про запобігання корупції» доповнено пунктом 2-1, та встановлено, що декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до ст.45 Закону подаються до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 1 червня.

Таким чином, граничним терміном подачі декларації для ОСОБА_1 було визначено законом до 01 червня 2020 року.

Як вбачається з даних роздруківки НАЗК, щодо послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 , 22.06.2020 року останній подав декларацію, що підтверджено Е-декларацією ОСОБА_1 (а.с.22-25).

Однак, ОСОБА_1 під час судового засідання зазначив, що декларацію за 2019 рік він не подав з поважних причина, а саме хворобою ОСОБА_1 та потреби у його в лікуванні саме в період прострочення подачі декларації, оскільки декларація була подана одразу після усунення підстав, що призвели до порушення строку подачі (хвороба).

Факт перебування ОСОБА_1 на лікуванні у період з 28.05.2020 по 21.06.2020 підтверджується випискою із медичної карти ОСОБА_1 згідно якої вбачається факт лікування в зазначений період та зазначення діагнозу пов"язаного з обмеженою можливістю останнього вільно пересуватися.

Декларація ОСОБА_1 була подана 22.06.2020 р.

Також ОСОБА_1 зазначив, що жодного умислу на несвоєчасне подання декларації він не мав, а неподав її своєчасно з поважних та об`єктивних причин, які від нього не залежали.

Суд, бере до уваги доводи ОСОБА_1 , про те, що у нього не було умислу на несвоєчасне подання декларації, оскільки останній не встиг подати декларацію в зв"язку з перебуванням на лікуванні, в зв"язку з чим декларація ОСОБА_1 була несвоєчасно подану у зв`язку з поважними причинами.

Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі пов`язаного з корупцією, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення. Відсутність одного з елементів юридичних ознак складу правопорушення не утворює складу правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, вказує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої встатті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 щодо несвоєчасної подачі ним електронної декларації відсутній умисел, а отже і суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6КУпАП, тобто в діях ОСОБА_1 була відсутня мета уникнення від фінансового контролю, що також і підтверджується фактом подання останнім даної декларації 22.06.2020 р..

За таких обставин, справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 172-6, 247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП стосовно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

СуддяІ. Д. Калієвський