Провадження № 3/752/9411/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2021 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Первушина О.С., розглянувши матеріали, що надійшли від Голосіївського УП ГУ НП у місті Києві про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №334135 від 17.08.2021 року, ОСОБА_1 17.08.2021 року приблизно о 22 годині 30 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно матері - ОСОБА_2 , а саме - ображав ненормативною лексикою, тобто вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та зазначив про те, що його матір його провокує, а не він.

Потерпіла ОСОБА_2 зазначила, що 17.08.2021 року її син кричав на неї.

Заслухавши особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, потерпілу, дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступних висновків.

Згідно з ст. 251 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодного доказу, який би свідчив про те, що ОСОБА_1 вчинив дії, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Тобто в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані: покази свідків, технічних приладів та засобів фото- і відео спостереження, інші документи, які б вказували на те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адмінстративні правопорушення.

Частиною третьою статті 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержавних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

На підставі викладеного, оскільки суд не наділений повноваженнями відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це призведе до порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом), суд надходить до висновку про необхідність у відповідності до вимог ст. 247 ч. 1 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закриття провадження у даній справі, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст.ст. 283, 284 ч. 1 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 - закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.С.Первушина