Номер провадження: 33/813/1574/21
Головуючий у першій інстанції Іоніді К.В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/18653/21

Номер провадження: 33/813/1574/21

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- за участю секретаря судового засідання - Рибачук О.І.,

Особи, які прийняли участь у судовому засіданні:

- захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Козак Ігор Сергійович,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Козака Ігора Сергійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 17 000 грн. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі - 454 грн. 00 коп..

Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 07.09.2021 року, о 02 годині 20 хвилин, у м. Одеса на вул. Сегедська 14, керував транспортним засобом Yamaha Aprio, реєстраційний номер VIN: НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager «Alcotest 7510», що було зафіксовано на нагрудному відеореєстраторі №1874, а також підтверджується тестом №366 від 07.09.2021, результати огляду становлять 0,31‰. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2,9 пп. а) Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладених обставин, співробітником поліції складено протокол серії ДПР18 №287718 07.09.2021 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Козак Ігор Сергійович зазначає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням діючого законодавства. Судом першої інстанції не було повно та всебічно досліджено матеріали справи. Посилається на те, що: 1) ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння; 2) не було доведено факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 (а. с. 39 - 41).

Посилаючись на такі доводи, адвокат Козак І.С. просить закрити провадження по справі через відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи винуватість, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Матеріалами справи, дослідженими судом першої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 винен у вчиненні адміністративного правопорушення та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, що підтверджується відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серіїДПР18 № 287718 від 07.09.2021р.,та наступними дослідженими в ході розгляду справи доказами:

- відеозаписами з портативного відеореєстратора поліцейського №1874, що містяться на доданому оптичному диску DVD-R диску: MAP626XL10224532. Так, переглядом з відеозаписів у файлах ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що поліцейськими пропонувалось ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу «Drager» або у закладі охорони здоров`я. Роз`яснювались права особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у тому числі вказувалось про право особи користуватися юридичною допомогою (03:04 останнього відеозапису). Крім того, переглядом відеозапису, що міститься у файлі .4, з 02:20 встановлено, що на запитання поліцейського про те чи вживав він алкогольні напої незадовго до події, ОСОБА_1 відповів, що пив пиво;

- роздруківкою результату тесту №366, проведеного 07.09.2021 о 02:27:32 за допомогою спеціального технічного засобу Drager 7510 (№ARLM-0433), згідно з яким рівень концентрації алкоголю у повітрі, що видихнув ОСОБА_1 становить 0,31‰ (проміле);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за формою, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, з підписом ОСОБА_1 про згоду із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Drager 7510 (№ARLM-0433).

Надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.

Стосовно доводів захисника щодо недоведеності факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , слід зазначити, що 20.12.2021 року під час судового засідання в Одеському апеляційному суді було допитано працівника поліції ОСОБА_2 , який підтвердив, що за кермом транспортного засобу Yamaha Aprio, реєстраційний номер VIN: НОМЕР_1 перебував ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, якій рухався на вказаному транспортному засобі по вул. Сегедській в м. Одесі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Щодо доводів захисника про те, що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння слід зазначити наступне.

Пунктом 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, встановлено, що держави-учасниці зобов`язуються у національному законодавстві передбачити спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г. чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг. на літр повітря, що видихається (0,25 проміле).

Відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена спільним наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735 встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Таким чином, у внутрішньому законодавстві України дійсно не передбачено максимально допустимий рівень вмісту алкоголю у повітрі, що видихається особою під час керування транспортними засобами. За даних обставин слід керуватися максимально допустимим цифровим показником 0,25 мг. на літр повітря, що видихається (0,25 проміле), визначеним Конвенцією про дорожній рух, згода на обов`язковість якої надано Україною у встановленому законом порядку.

Разом з цим, згідно з настановою по експлуатації спеціального технічного засобу Drager Alcotest 7510 абсолютна допустима похибка під час експлуатування для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі становить +/- 0,03 проміле, тобто з урахуванням результату тесту ОСОБА_1 - 0,31 проміле, дійсна концентрація алкоголю у видихуваному повітрі становила не менше 0,28 проміле, що перевищує зазначену вище допустиму норму 0,25 проміле та свідчить про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, зокрема, відомостями, які мітяться у протоколі про адміністративне правопорушення, результатами тестування на алкоголь, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, результат тесту - проба позитивна 0,31 проміле, при допустимому показнику - 0,2 проміле та встановлено, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Установлення події та складу адміністративного правопорушення відбулося відповідно до приписів ст. 266 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. ст. 8, 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Порушень норм процесуального або матеріального права не встановлено під час апеляційного перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, доводи апеляційної скарги стосовно того, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі не підлягають задоволенню.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України. Підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Козака Ігора Сергійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін