Провадження № 3/359/5507/2021
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 грудня 2021 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Левченко А.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України,

по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2021 адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП повернено на доопрацювання до батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

16.12.2021 адміністративний матеріал надійшов до суду після доопрацювання.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 162108 від 22.10.2021, ОСОБА_1 , будучи матір`ю малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухиляється від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо виховання та забезпечення необхідних умов проживання дитини. Своїми діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини неявки невідомі. Клопотань про перенесення судового засідання не надходило.

Ознайомившись з матеріалами справи суд дійшов наступного висновку.

Статтею 184 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Диспозиція частини першої ст. 184 КУпАП є бланкетною нормою та відсилає до положень законодавства, якими визначені обов`язки батьків щодо виховання дітей.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 150 Сімейного кодексу України. Так, батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Також, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини, фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Суд наголошує на тому, що лише доведений факт ухилення від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому, таке ухилення може мати місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильно вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також відеозаписом. Згідно із ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Повертаючи на доопрацювання адміністративний матеріал суд зазначив про необхідність викладення фабули адміністративного правопорушення відповідно до диспозиції статті 184 КУпАП з урахуванням законодавства, яке регулює ці правовідносини та зазначення конкретного нормативного акту, норми якого були порушені ОСОБА_1 .

Також суд звертав увагу на ряд допущених при складенні вказаного протоколу помилок, зокрема в написанні імені ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що фактично в ході доопрацювання недоліки, зазначені в постанові від 23.11.2021 батальйоном патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України усунені не були.

Аналіз зібраних у справі доказів свідчить, що на підтвердження обставин ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини до матеріалів справи не долучено жодного належного і допустимого доказу, а зміст складеного протоколу про адміністративне правопорушення не розкриває суті вчиненого правопорушення.

З урахуванням викладеного провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, ст. 184, ст. 247, ст. 268 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя А.В. Левченко