Єдиний унікальний номер 939/1950/20 Головуючий в суді I інстанції Унятицький Д.Є.
Апеляційне провадження № 33/824/243/2021 Суддя-доповідач Гриненко О.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2021 року суддя Київського апеляційного суду Гриненко О.І. розглянувши апеляційну скаргу законного представника потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Бородянського районного суду Київської області від 26 листопада 2020 року, прийняту щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Бородянського районного суду Київської області від 26 листопада 2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 154 КУпАП, щодо ОСОБА_2 закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, 27 серпня 2020 року близько 15 години в АДРЕСА_2 , собака, власником якої є ОСОБА_2 , покусала малолітнього ОСОБА_3 та заподіяла йому тілесні ушкодження.

Не погоджуючись із судовим рішенням, законний представник потерпілого ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом усіх обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить постанову Бородянського районного суду Київської області від 26 листопада 2020 року скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що відповідальність за неналежне утримання, у тому числі вигул собак покладається саме на власника тварини. Так, ОСОБА_2 не заперечувала той факт, що вона є власником собаки, який 27.08.2020 покусав ОСОБА_3 і матеріали справи також не містять у собі доказів, що спростовують даний факт. Отже, апелянт вважає, що саме ОСОБА_2 не забезпечила дотримання вимог законодавства при вигулі належного їй собаки, який вкусив дитину. Крім того, апелянт вказує, що під час винесення постанови судом першої інстанції не було враховано, що «бельгійська вівчарка», яка напала на малолітнього ОСОБА_3 , відноситься до службових собак, які є джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до Правил благоустрою населеного пункту Немішаєве, затверджених Рішенням сесії Немішаївської селищної ради 31-V від 21.10.2010, відповідальність за належний вигул собак покладається на громадян-власників тварин.

Окрім іншого апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Бородянського районного суду Київської області від 26 листопада 2020 року, в якому законний представник потерпілого, посилаючись на те, що повний текст постанови нею було отримано 04 грудня 2020 року, просить його поновити.

З урахуванням незначного часу пропуску строку, а також того, що копію оскаржуваної постанови законним представником потерпілого було отримано 04 грудня 2020 року вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду законним представником потерпілого ОСОБА_1 пропущений з поважних причин, а тому має бути поновлений.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою законного представника потерпілого ОСОБА_1., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 - адвоката Ягича М.М., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із вимогами ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, суддя місцевого суду під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.2 ст. 154 КУпАП зазначених вище норм закону не дотримався, що призвело до прийняття помилкового рішення.

Так, обґрунтовуючи відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, суддя місцевого суду послався на відсутність доказів її винуватості, оскільки 27 серпня 2020 року собаку породи «Бельгійська вівчарка» вигулювала інша особа, а не ОСОБА_2 , яка є її власником. Разом з тим, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Диспозицією статті 154 КУпАПпередбачена відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях, при цьому ч.2 ст.154 КУпАП передбачено відповідальність за ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну.

Закон України «Про захист тварин від жорстокого поводження» №3447-IV від 21 лютого 2006 року регулює відносини, що виникають у зв`язку з утриманням тварин та поводженням із ними фізичних та юридичних осіб, зокрема утримання домашніх тварин. Відповідно до ст.9 цьогоЗакону, особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Відповідно до ст.22 вказаного законупри поводженні з домашньою твариною особа, яка її утримує, зобов`язана забезпечити наявність намордника, повідка, що необхідні для здійснення вигулу домашньої тварини поза місцем її постійного утримання.

Правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування

Так, відповідно до п.п. 7.22.2, 7.22.3 Правил благоустрою населеного пункту Немішаєве, затверджених рішенням сесії Немішаївської селищної ради 31-V від 21.10.2010, громадяни-власники тварин зобов`язані: вигулювати собак тільки на повідку та в наморднику, уникати при цьому місць масового скупчення людей, особливо дітей. Забороняється вигул собак в місцях масового відпочинку людей, на подвір`ях, дитячих майданчиках та інших громадських місцях. Пунктом 7.22.4 Правил забороняється, у тому числі, неналежне утримання тварин. Таке поводження тягне за собою притягнення до адміністративної відповідальності.

Проте, вказаних вимог ОСОБА_2 дотримано не було. Натомість, вказані вище докази свідчать про те, що саме ОСОБА_2 беззаперечно є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, оскільки вона, як власник утримувала собаку породи «Бельгійська вівчарка» на момент події від 27 серпня 2020 року, без забезпечення безпеки оточуючих людей і тварин, тобто порушила правила утримання собак.

Однак, в порушення вимог ст.280 КУпАП, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 154 КУпАП щодо ОСОБА_2 , неповно з`ясував всі обставини справи, які мають суттєве значення для правильного її вирішення, що призвело до незаконного рішення.

Наведені вище обставини дають підстави апеляційному суду зробити висновок про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо безпідставності закриття суддею місцевого суду провадження у справі щодо ОСОБА_2 за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП та необхідності скасування постанови судді Бородянського районного суду Київської області від 26 листопада 2020 року з прийняттям нової постанови.

Отже, в ході апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлено, що 27 серпня 2020 року близько 15 години в АДРЕСА_2 , собака, власником якої є ОСОБА_2 , покусала малолітнього ОСОБА_3 та заподіяла йому тілесні ушкодження.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №206283 від 28 вересня 2020 року, поясненнях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , поясненнями самої ОСОБА_2 , в яких вона вказує, що є власником собаки породи «Бельгійська вівчарка», висновком спеціаліста Ірпінського міжрайонного відділення Київське обласне бюро судово-медичної експертизи №21/ж/с від 24.11.2020.

Той факт, що ОСОБА_2 є власником собаки породи «Бельгійська вівчарка» свідчить про те, що вона повинна неухильно дотримуватись Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» №3447-IV від 21 лютого 2006 року, а також Правил благоустрою населеного пункту Немішаєве, затверджених рішенням сесії Немішаївської селищної ради 31-V від 21.10.2010.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що 27 серпня 2020 року близько 15 години в АДРЕСА_2 , собака, власником якої є ОСОБА_2 , покусала малолітнього ОСОБА_3 та заподіяла йому тілесні ушкодження, тим самим ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене.2 ст. 154 КУпАП.

У відповідності до вимог ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, у зв`язку з чим провадження у справі щодо ОСОБА_2 підлягає закриттю за закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, та керуючись ст.294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Поновити законному представнику потерпілого строк на апеляційне оскарження постанови судді Бородянського районного суду Київської області від 26 листопада 2020 року.

Апеляційну скаргу законного представника потерпілого ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Бородянського районного суду Київської області від 26 листопада 2020 року, якою провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.2 ст. 154 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП та на підставі п.7 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Гриненко