ПОСТАНОВА

Іменем України

26.01.2021 м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Нікандрова С.О., розглянувши адміністративний матеріал (протокол серії ОБ №103188 від 14.11.2020 року), який надійшов з Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , постановою Василівського районного суду Запорізької області від 05 травня 2020 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, -

за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №103188 від 14.11.2020 року, складеному начальником СРПП Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області Бончевим О.В., 14 листопада 2020 року о 00 годин 45 хвилин в Василівському районі, с. Балки по вул. Каховська, ОСОБА_1 керував автомобілем Опель Калібрі, д/н НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, тремтіння рук, хитка хода), від проходження тесту на алкоголь на місці за допомогою алкотестеру «Drager» та від проходження медичного огляду у встановленому порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП не визнав, пояснив, що ввечері 13 листопада 2020 року ОСОБА_2 привезла його на автомобілі Опель Калібрі, д/н НОМЕР_2 з м. Запоріжжя додому в село Балки, оскільки на підставі рішення суду він позбавлений права керування транспортними засобами. Пізніше до нього додому на автомобілі Фольксваген приїхав ОСОБА_3 , з яким він поїхав в гості. Коли ОСОБА_4 вночі відвозив його назад додому, він побачив біля будинку його співмешканки ОСОБА_5 , з якою він має спільну дитину, автомобіль, в якому був незнайомий чоловік. Після цього він попросив ОСОБА_6 зупинити автомобіль і вийшов, підійшов до будинку співмешканки. Незнайомий чоловік почав його бити, після чого він убіг, але втратив свій мобільний телефон. Коли повернувся за мобільним телефоном, побачив працівників поліції, яких викликала його колишня співмешканка ОСОБА_7 . Працівники поліції ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 звинуватили його в тому, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Після чого сказали йти додому. Поліцейські не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння. Протокол про адміністративне правопорушення в його присутності поліцейськими не складався і копія протоколу йому не вручалася. Він не заперечує, що перебував в стані алкогольного сп`яніння, проте в ніч з 13 на 14 листопада 2020 року він не керував

автомобілем.

Відповідно до вимог статті 256 Кодексу України про адміністративне правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

В порушення вимог ст.256 Кодексу України про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять письмових пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 по суті складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення від 14.11.2020 року з викладенням своєї позиції за інкримінованому правопорушенню, передбаченому ч.2 ст.130 КУпАП.

При відмові ОСОБА_1 від дачі пояснень з посиланням на положення ст.63 Конституції України, про це необхідно відобразити у складеному протоколі з посиланням на вказану правову норму, а у разі відмови від дачі пояснень по суті складеного протоколу цей факт повинен бути підтверджений підписами понятих.

В порушення вищезазначених вимог вказаний вище протокол складено без участі правопорушникаОСОБА_1 , за відсутності в матеріалах справи даних про виклик для участі в складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Даних про вручення копії складеного протоколу про адміністративне правопорушення правопорушнику матеріали справи також не містять.

Зазначені вимоги закону особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не виконано.

Відповідно ст.278 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та відповідно до вимог ст.279 КУпАП дослідити докази.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В судовому засіданні були досліджені докази, зокрема протокол про

адміністративне правопорушення серії ОБ №103188 від 14.11.2020 року, складений начальником СРПП Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області Бончевим О.В., який не містить підпису правопорушника ОСОБА_1 ; рапорт ст.інспектор СРПП Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області Тищенко Є. від 14.11.2020 р., пояснення ОСОБА_11 від 14.11.2020 року, пояснення ОСОБА_12 від 14.11.2020 року, довідка ст.інспектора СРПП Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області Тищенко Є.В. від 14.11.2020 року про те, що за даними ППНП (Армор) ОСОБА_1 має посвідчення водія, яке було вилучено на підставі постанови Василівського районного суду Запорізької області №3/311/372/2020 від 05.05.2020 року за ч.1 ст.130 КУпАП; постанова Василівського районного суду Запорізької області від 05.05.2020 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП; постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №415086 від 14.11.2020 року.

За клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності , був допрошений свідок ОСОБА_13 , який пояснив, що 13 листопада 2020 року ввечері на своєму автомобілі Фольксваген Пассат він приїхав до будинку, де проживає ОСОБА_14 . Потім разом вони на його автомобілі поїхали в гості, а коли поверталися додому, Лютий побачив біля будинку, де проживає його співмешканка ОСОБА_5 , і попросив його висадити, після цього між ОСОБА_15 і незнайомим чоловіком виник конфлікт, після якого Лютий залишив місце події. В цей день вони їздили з ОСОБА_16 на автомобілі Фольксваген, ОСОБА_17 автомобілем не керував, його власний автомобіль Опель Калібрі залишився біля будинку, де проживає Лютий.

За клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності , був допрошений свідок ОСОБА_2 , яка пояснила, що у зв`язку з тим, що рішенням суду ОСОБА_18 позбавлено права керування транспортними засобами на рік, вона на прохання ОСОБА_18 постійно возить ОСОБА_1 на його автомобілі Опель на роботу, постійно користується автомобілем. 13 листопада 2020 року вона як зазвичай привезла ОСОБА_18 з м.Запоріжжя додому, поставила у нього у дворі автомобіль Опель і пішла додому. Ключі від автомобіля постійно знаходяться у неї. Коли вона на наступний день прийшла до ОСОБА_18 , у останнього було розбито око, у зв`язку з чим він не поїхав на роботу.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, вчинене повторно.

Згідно п.2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ч.1 ст.266 КУпАП, пунктів 2, 3, 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103, п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я №1452/735 від 09.11.2015 р., огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під

впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, визначеними у п.3, 4 Розділу І Інструкції, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

Разом з тим, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (пункт 7 Розділ І Інструкції).

Також, згідно п.п. 4, 5, 6, 7, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав; у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Необхідною умовою законності проведення огляду поліцейським на місці зупинки транспортного засобу є присутність при ньому двох свідків (ч.2 ст.266 КУпАП).

Свідок (в розумінні ст.266 КУпАП) це не заінтересована в результаті огляду на стан сп`яніння особа, яка притягається поліцейським для посвідчення факту виконання зазначеного заходу забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, а також змісту, ходу і результатів зазначеного огляду.

Свідки в даному випадку залучаються до участі у справі з метою забезпечення об`єктивності проведеного огляду.

Таким чином, присутність свідків є обов`язковою у випадках:

- проведення поліцейським огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за згодою водія;

- відмови від медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, незалежно від того, де водій відмовився від такого огляду: на місці зупинки транспортного засобу чи в приміщенні закладу охорони здоров`я.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено двох свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , до справи також долучені копії їх письмових пояснень.

Згідно вимог ч.1 ст.272 КУпАП, як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Для перевірки достовірності обставин, зазначених в протоколі та письмових поясненнях, судом викликалися свідки ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , проте зазначені особи до суду не з`явились, судові виклики, направлені свідку ОСОБА_11 повернулися у зв`язку з відсутністю адресата за місцем проживання.

Письмові пояснення свідків не можуть бути єдиним беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки зазначені свідки не допитувалися в судовому засіданні. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 27.06.2019 року по справі №560/751/17.

Виходячи із судової практики Європейського суду з прав людини (рішення від 25.04.2013 року у справі «Еркапіч проти Хорватії» з приводу дотримання національними судами під час розгляду справ п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 р., згідно якої «за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття

справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції».

Таким чином, безпосередні показання свідків в суді мають більше значення (пріоритет) для встановлення винуватості, ніж письмові пояснення свідків, які виготовлені поліцейськими, а не написані власноруч свідками.

За таких обставин, у суду є обґрунтовані сумніви в достовірності відомостей, зазначених в цих письмових поясненнях вищевказаних свідків правопорушення.

Крім того, оцінюючи як доказ письмові пояснення ОСОБА_12 від 14.11.2020 року, суд звертає увагу та те, що пояснення не містить даних про час опитування свідка. Пояснення свідка ОСОБА_12 складені інспектором СРПП Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області Заболотнім Д.П, який не входить до складу екіпажу, зазначеного в рапорті інспектора Тищенко Є. Отже, вищезазначене дає підстави припустити, що збирання доказів шляхом відібрання письмових пояснень свідка ОСОБА_12 відбувалося після складення протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, свідок ОСОБА_12 згідно пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 була його співмешканкою, з якою він має спільну дитину. З огляду на це, з огляду на особисту заінтересованість, ОСОБА_12 не могла бути залучена в даній справі в якості свідка.

Відеозапис правопорушення щодо відмови водія пройти тест на стан сп`яніння та проходження медичного огляду в медзакладі, який у відповідності до ст.251 КУпАП, є одним з доказів у справі про адміністративне правопорушення, до матеріалів справи також не долучався, що позбавляє суд можливості перевірити обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушенні і зробити висновок щодо винності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), на переконання суду дані відображенні у протоколі про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.2 КУпАП є сумнівними, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, то ж, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява №7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході судового розгляду усі наявні в справі докази, суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушенння, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, за обставин,

викладених у протоколах про адміністративне правопорушення, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні даних правопорушеннь в судовому засіданні встановлено не було.

При цьому, всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі доводів особи, відносно якої складено протокол про адміністративні правопорушення та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Отже, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд прийшов до висновку, що в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які фактичні дані, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, а тому враховуючи те, що фактичні обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП слід провадженням закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.130, п.1 ст.247, ст.ст. 251, 179, 283-285, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О.Нікандрова