Номер провадження: 33/813/1247/21
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді: Цюри Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лопотан В.І.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 Жукова Тимура Вікторовича на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 06 вересня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 06 вересня 2021 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком - один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав на неї апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить суд скасувати постанову Приморського районного суду м.Одеси від 06 вересня 2021 року, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_4 Жуков Т.В. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника Жукова Т.В., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п.п. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій зобов`язаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_5 , додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок районного суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 044178 від 07.07.2021 року, відповідно до якого 07.07.2021 року о 03 годині 10 хвилин водій ОСОБА_5 рухаючись в м. Одеса по вул. Старопортофранівській, буд. 97, керував т.з. «Ford Mondeo» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини,виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився.

- відеозаписом події, що відбулася 07.07.2021 року .

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_5 , встановленою постановою Приморського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2021 року та порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

У доводах апеляційної скарги представник ОСОБА_3 зазначає, що працівники поліції, після складання протоколу на ОСОБА_5 не відсторонили його від керування транспортним засобом, чим порушили вимоги ч. 1 ст. 266 КУпАП.

Як вбачається з відеозапису нагрудних камер поліцейських, після складання протоколу, та підписання його ОСОБА_6 , поліцейський повідомив останнього про те, що він відсторонений від керування транспортним засобом, тому, вказані твердження представника ОСОБА_3 не знаходять свого підтвердження.

Також, в апеляційній скарзі зазначено, що поліцейський пропонував ОСОБА_5 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння виключно на місці зупинки транспортного засобу, та не пропонував пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я, проте вказані доводи апелянта є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно з наявними в матеріалах справи відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, вбачається, що поліцейський декілька разів запропонував ОСОБА_5 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я, натомість, ОСОБА_5 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також, доводи апеляційної скарги, про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що до протоколу додається відеоролик зі службового реєстратора «Xiaomi» та нагрудної камери «1582», однак матеріали справи не містять зазначених відеороликів.

При перевірці апеляційним судом зазначеного доводу, про наявність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, компакт диску з відеозаписом події, судом встановлено, що такий відеозапис в матеріалах справи відсутній. Відповідно, для перевірки доводів апеляційної скарги, та встановлення обставин справи, судом було витребувано з Управління патрульної поліції в Одеській області зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення відеозапис, який надійшов до апеляційного суду 03.12.2021 року та переглянутий в судовому засіданні в присутності представника ОСОБА_5 -Жукова Т.В.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи направлення для водія щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, то таке направлення виписується, у разі згоди водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, проте, як вбачається з відеозаписів нагрудних камер поліцейських, водій ОСОБА_5 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, та в закладі охорони здоров`я, відповідно, направлення не виписувалося та в матеріалах справи відсутнє.

Представник ОСОБА_3 зазначив в апеляційні скарзі, що працівники поліції під час складання протоколу не роз`яснили ОСОБА_5 передбачені законом права, проте, згідно відеозапису, з нагрудних камер, вбачається, що поліцейський повністю роз`яснив ОСОБА_5 його права та обов`язки.

Твердження апелянта про те, що він, після відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки поліцейськими транспортного засобу, звернувся до медичного закладу КНП «ООМЦПЗ ООР» та пройшов огляд на стан сп`яніння, за результатами якого алкоголю в крові останнього не виявлено, є неспроможними виходячи із наступного.

Так, згідно п. 3.3. інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів особи, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, повинні бути доставлені до місця проведення огляду не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його проведення.

Як вбачається з висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, він був складений о 9 год.50 хв. 07.07.2021 року, а подія правопорушення мала місце о 3 год. 10 хв. 07.07.2021 року, тобто з порушенням встановленого часу для проходження такого огляду.

Крім того, в диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП передбачено три склади об`єктивної сторони даного правопорушення, які полягають у:

- керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

- відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дії ОСОБА_4 , які виразились у відмові (ухиленні) від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, самі по собі утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_7 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги про допущену судом першої інстанції неповноту судового розгляду не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Жукова Тимура Вікторовича залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 06 вересня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра