Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2882/21 Головуючий у 1-й інст. Буткевич М. І.
Категорія ч. 4 ст.130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Грабчука О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст. 124, ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 10 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Відповідно до постанови, 27 серпня 2021 року о 23 год. 30 хв. по вул. Шевченка, 39, в с. Іванівка, Житомирського району та області ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення п. 10.9 Правил дорожнього руху рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності виконуваного маневру та скоїв наїзд на паркан, після чого в порушення п. 2.10 ПДР місце дорожньо-транспортної пригоди залишив та в порушення п. 2.10 є) ПДР будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, вжив алкоголь та на момент проведення огляду працівниками поліції, перебував в стані алкогольного сп`яніння. В результаті ДТП транспортний засіб та паркан механічно пошкоджено.

Порушення ОСОБА_1 вимог п. 10.9 ПДР знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної ДТП та її наслідками. Таким чином, останній вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 124, 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП.

На постанову суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Вважає, що постанова суду є необґрунтованою та підлягає скасуванню, оскільки судом неповно та неправильно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Вказує, що суд розглянув справу у його відсутність. Однак, він не прибув в судове засідання через поважні причини, перебував на стаціонарному лікуванні в медичному закладі, що підтверджується довідкою від 16.11.21 року.

Оспорює фактичні обставини справи та зазначає, що він в той день 27.08.21 року залишив автомобіль та пішов додому, оскільки вважав, що нікому матеріальні збитки не спричинив. Про пошкодження паркану він дізнався лише наступного дня.

Також, стверджує, що він вживав алкоголь 28.08.21 року, за кермо сідати не збирався та був переконаний в тому, що він в ДТП не потрапив.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом ст. 124 КУпАП відповідальності за цією нормою закону підлягають учасники дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд, чи іншого майна.

Зі змісту цих вимог закону слідує, що до відповідальності за цією нормою підлягають лише учасники дорожнього руху, які допустили порушення ПДР, які є причиною виникнення ДТП.

Статтею 122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Частиною 4 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаних правопорушень та правильність кваліфікації його дій підтверджується матеріалами справи.

Згідно п. 1.10 ПДР України поняття терміну дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої завдані матеріальні збитки.

Зі змісту п. 2.10. ПДР України слідує, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;

є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідно до п. 10.9. ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Висновки суду про порушення водієм ОСОБА_1 вимог ПДР України, а зокрема п. 10.9., що призвело до ДТП, а в послідуючому п. 2.10. «а, д, є», ПДР України є правильними та обґрунтованими.

Так, ОСОБА_1 27 серпня 2021 року о 23:30 год. по вул. Шевченка, 39, в с. Іванівка, Житомирського району керуючи автомобілем марки «Ford Fiesta», р.н. НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 10.9. Правил дорожнього руху рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності виконуваного маневру та скоїв наїзд на паркан, після чого в порушення вимог п. 2.10. місце дорожньо-транспортної пригоди залишив та вжив алкоголь до моменту проведення огляду чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

В результаті порушення водієм вимог ПДР транспортний засіб та паркан зазнали механічних пошкоджень, що призвело до матеріальних збитків та підтверджується схемою місця ДТП.

Зазначені обставини, підтверджуються доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколами про адміністративні правопорушення, схемою місця ДТП, результатами тестування на алкоголь, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, результат тесту - проба позитивна 1,56 проміле, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, з яких слідує, що 28 серпня 2021 року він вживав алкоголь після ДТП за його участі, а також відеозаписом здійсненим працівниками поліції.

Не вбачає апеляційний суд підстав для скасування постанови суду і у зв`язку з розглядом судом справи у відсутність ОСОБА_1 , оскільки з розписки про виклик вбачається, що він повідомлявся судом про розгляд справи, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв. (а.с. 38)

При цьому судом апеляційної інстанції право ОСОБА_1 на особисту участь у судовому розгляді було поновлено.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаних правопорушень, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у розмірі, передбаченому санкцією ч. 4 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 10 листопада 2021 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук