Справа № 315/27/19
Номер провадження № 3-в/315/5/21
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року м. Гуляйполе

Суддя Гуляйпільського районного суду Запорізької області Романько О.О., розглянувши подання начальника Гуляйпільського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області підполковника внутрішньої служби Гонтаря Ю.М. про вирішення питання про звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт, накладеного на ОСОБА_1 постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 29.01.2019 року за ст. 183-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

10.02.2021 року до Гуляйпільського районного суду Запорізької області надійшло подання начальника Гуляйпільського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області підполковника внутрішньої служби Гонтаря Ю.М. про вирішення питання про звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт, накладеного на ОСОБА_1 постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 29.01.2019 року за ст. 183-1 КУпАП.

В обґрунтування подання зазначили, що до уповноваженого органу з питань пробації 18.02.2019 року надійшла постанова Гуляйпільського районного суду від 29.01.2019 року стосовно громадянина ОСОБА_1 , на якого накладено адміністративне стягнення згідно ст. 183-1 КУпАП у виді 120 годин суспільно корисних робіт. З метою залучення порушника до відбування суспільно - корисних робіт останньому направлялися виклики на 28.02.2019 року та 11.03.2019 року до уповноваженого органу з питань пробації для проведення процедури ознайомлення з умовами та порядком відбування адміністративного стягнення. Однак 13.03.2019 року до органу пробації пробації з`явилася мати порушника ОСОБА_2 , 1961 року народження, яка пояснила, що з 26.02.2019 року її син ОСОБА_1 проходить навчання у м. Десна та в подальшому буде проходити військову службу в Збройних силах України за контрактом строком на три роки. Вказану інформацію було підтверджено відповідно повідомлення військової частини НОМЕР_1 від 29.10.2020 року.

У поданні представник органу пробації посилається на те, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції. Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Далі в поданні зазначили, що у п. 3.4 і 3.6. свого рішення від 11.10.2011 р. (справа № 10-рп/2011) Конституційний Суд України, аналізуючи положення міжнародних актів. наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищезазначене, вказали, що окремі суди (судді) вважають за можливе до правовідносин, які виникли, застосовувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі). Таким чином, системний аналіз положень КУпАП у поєднанні із вказаним законодавством і судовою практикою, дає підстави вважати, що строк давності виконання постанови суду про накладення стягнення повинен розпочинатися з дня набрання цим судовим рішення законної сили і в усякому разі не перевищувати двох років.

Оскільки особи, які притягуються до адміністративної відповідальності знаходяться явно в невигідній правовій ситуації в порівнянні з тими, хто вчинив більш тяжке правопорушення (злочин) у питанні давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень та обвинувальних вироків.

Відповідно до ст. 304, 305 КУпАП контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом. Питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 304, 305 КУпАП, ст. 80 КК України, прохають вирішити питання про звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт, накладеного постановою Гуляйпільського районного суду від 29.01.2019 року щодо ОСОБА_1 за ст. 183-1 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений за зареєстрованим місцем проживання.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного.

Відповідно до постанови Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 29.01.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 183-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк 120 годин.

Відповідно до ст. 304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Як вбачається зі змісту ч. 2 ст. 38, ст. 39 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті; якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Статтею 302 КУпАП передбачена можливість припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення органом (посадовою особою), який виніс постанову у випадках видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі. Згідно даної статті КУпАП перелік обставин для припинення виконання постанови є вичерпним.

У той же час, аналізуючи правові норми законодавства про адміністративну відповідальність європейських країн, можна прийти до висновку, що законодавство про адміністративну відповідальність створене за аналогією законів про кримінальну відповідальність, але порушення вказаних суспільних відносин не є суспільно небезпечними діяннями (діями або бездіяльністю).

Слід зазначити, що кожен з законів про відповідальність осіб (кримінальну, цивільну, господарську, трудову, дисциплінарну та іншу) має свої строки притягнення до відповідальності, тобто строки давності.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить положень щодо застосування строків давності при виконанні судового рішення про накладення адміністративного стягнення, отже, наявна правова прогалина у законі, тоді як відповідно до статті 80 Кримінального кодексу України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі за злочин невеликої тяжкості.

Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за правопорушення, які не досягли статусу злочину, поняття якого визначено у ст. 11 КК України, отже, і адміністративна відповідальність до правопорушника застосовується у вигляді більш м`яких мір покарання.

Суддя вважає, що безстроковість виконання постанов про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується Європейським судом з прав людини (ЄСПЛ) при оцінці порушень державами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як відомо, ЄСПЛ за певних умов поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Прикладом такого застосування може слугувати справа «Лучанінова проти України», в якій ЄСПЛ за скаргою заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку, розцінив це правопорушення як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке було порушено, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Зокрема, суд звертає увагу на те, що такий вид адміністративного стягнення як суспільно корисні роботи мають схожість з таким видом стягнення як громадські роботи, які як вид покарання є і в кримінальному законодавстві.

Щодо вказаної безстроковості виконання постанов по справі про адміністративне правопорушення відображено і в рішенні Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, згідно якої КСУ тлумачить принцип правової визначеності таким чином, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями.

Крім того, необмежений строк виконання своєчасно надісланої постанови про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу 4 Рекомендації № R (91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам - членам стосовно адміністративних санкцій. Зокрема, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю.

Судом встановлено, що постанова по справі № 315/27/19 від 29.01.2019 року відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення прийнята в межах компетенції Гуляйпільського районного суду Запорізької області та своєчасно надіслана на виконання до Гуляйпільського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області і отримана ним 18.02.2019 року. Зазначений орган прийняв міри для виконання даної постанови, але постанова від 29.01.2019 року залишається не виконаною і на теперішній час. Минуло 2 роки з моменту набрання постановою законної сили та направлення її на виконання. Наявності рішення суду, яким було б встановлено, що ОСОБА_1 ухилявся від відбування покарання не встановлено.

Отже, суд вважає за можливе застосувати по даній адміністративній справі аналогію закону в частині звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. ст. 38, 39, 299, 303, 304-305, 325-1 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Гуляйпільського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області підполковника внутрішньої служби Гонтаря Ю.М. про вирішення питання про звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт, накладеного на ОСОБА_1 постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 29.01.2019 року за ст. 183-1 КУпАП - задовольнити.

Припинити виконання постанови Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 29.01.2019 року у справі про адміністративне правопорушення № 315/27/19, про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк 120 годин на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП та звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування зазначеного адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання даного судового рішення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: О. О. Романько