Справа № 216/6450/21
провадження 3/216/2454/21
ПОСТАНОВА

іменем України

14 грудня 2021 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Кузнецов Р.О. розглянувши матеріали, які надійшли з полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП,

в с т а н о в и в :

24 вересня 2021 року, о 21 год. 25 хв., у м. Кривому Розі, по вул. Українській, 1 гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому не мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, так як не отримував його взагалі. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.1 а) Правил дорожнього руху України. За вказаним фактом 24.09.2021 уповноваженою посадовою особою полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції складено протокол серії ААБ №130273, за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Особа яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , під час розгляду справи вину не визнав, з протоколом не погодився та просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення. Разом з цим представник ОСОБА_1 , адвокат Щербань Д.В., надав клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на ті обставини, що, виходячи з визначення поняття «водій», яке зазначене у п. 1.10 ПДР України, ОСОБА_1 не є водієм, оскільки не отримував посвідчення водія, а тому не є суб`єктом на якого поширюється дія п. 2.1 а) ПДР України, де зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, тому адмінпротокол, відносно ОСОБА_1 складено не вірно. Крім цього, ОСОБА_1 є неповнолітнім. Притягати неповнолітніх до відповідальності можливо лише у присутності законних представників (батька або матері). У даному ж випадку протокол відносно ОСОБА_1 складався у присутності брата ОСОБА_2 , чим порушено процедуру складання протоколів.

Суддя, дослідивши надані матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, прийшов до наступних висновків.

Адміністративним порушенням відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП визначається керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Виходячи із загальних положень матеріального права, зазначена норма закону є самостійною, тобто не є бланкетною, та включає в себе два склади правопорушення: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом та передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Отже, суд не може взяти до уваги твердження адвоката Щербаня В.С., що ОСОБА_1 не є суб`єктом інкримінованого йому правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, адже у даному випадку він є особою, яка не має права керування транспортним засобом. Водночас посилання працівників поліції у протоколі на порушення ОСОБА_1 п.п. 2.1 а) Правил дорожнього руху України, є недоцільним, так як останній стосується лише водіїв транспортних засобів, в свою чергу ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, тому водієм не являється.

Також суд не може взяти до уваги й ту обставину, що оскільки ОСОБА_1 є неповнолітнім, тому притягнення до відповідальності останнього можливе лише у присутності законного представника, так як згідно з положеннями ст. 13 КУпАП, у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених 121-127 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Разом з цим, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 2 ст. 126 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі статтею 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВС України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Зі змісту ст. 279 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення підлягає судовому розгляду в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Тому вони, з урахуванням положень ст. 256 КУпАП, мають бути викладені в протоколі конкретно, у спосіб, який унеможливлює їх неоднозначне тлумачення та відповідати диспозиції закону про адміністративну відповідальність за вказане правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення передбачає наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак. Відсутність хоча б однієї ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Враховуючи вищезазначене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні об`єктивні ознаки за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Так, під час розгляду справи, з метою перевірки, зазначених у протоколі відомостей, а також, перевірки свідчень ОСОБА_1 виникла необхідність перегляду відеозапису з фіксацією порушення, яке ставиться у провину останньому, проте у матеріалах справи такий відсутній.

За таких обставин суд не може визнати відомості, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, а також додатках до нього, належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, адже дані докази відображають лише позицію «обвинувача», пояснення ОСОБА_1 , щодо обставин справи, нічим не спростовані, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Наведені факти свідчать про неналежність доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але і оформлені у такий спосіб, який викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, які могли нести формальний характер з метою притягнення водія до адміністративної відповідальності

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 2 ст. 126 КпАП України, суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у вчиненні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно зі статтею 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, оцінивши наявні в даній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 251, 266, 247, 279, 283-285 КУпАП суддя,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП,- закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, який виніс постанову. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ