справа № 208/7592/21
провадження № 3/208/3122/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Забєліна О.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає АДРЕСА_1 , не працює,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що 29.08.2021 року о 01:40 год. в м. Кам`янське, по вул. Медична, 15, водій ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ-21070 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер» в присутності двох свідків. Результат огляду становить 1.33%о, тест №1736.

Дії водія кваліфіковано як порушення п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

До судового засідання ОСОБА_1 не з`явилась, через канцелярію суду надійшло клопотання адвоката Клочихіна Є.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , в якому він просить справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те що алкотест «Драгер» не пройшов калібрування, а також на ту обставину що водій ОСОБА_1 не погоджувався з результатами даного огляду, проте працівниками поліції йому не роз`яснювалось про можливість проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП, дана категорія справ до вичерпаного переліку за якими обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не відноситься, тому суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Вивчивши матеріали справи, протокол про адміністративне правопорушення, клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених МОЗ та Держспоживстандартом.

Газоаналізатори марки «Драгер Алкотест 6810», що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватися за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Алкотест 6810, за технічними даними, кожні 6 місяців необхідно проводити перевірку калібрування.

Відповідно до протоколу серії ДПР18 №477822 від 29.08.2021 року ОСОБА_1 вчинив правопорушення п.2.9а ПДР, тобто керував транспортним засобом ВАЗ в стані алкогольного сп`яніння. На підтвердження цих обставин надана роздруківка газоаналізатора «Драгер» Alcotest 6810, результат якого 1.33%о. В той же час, із результату алкотестеру вбачається що останній проходив калібрування 2020.11.23. Зазначено що водій відмовився від підпису на даному результаті.

Відповідно до інструкції по використанню приладу «Драгер», калібрування зазначеного приладу здійснюється заводом - виробником, однак якщо з часу останнього калібрування приладу пройшло більше 6 місяців, то прилад підлягає калібруванню самостійно або сертифікованими організаціями заводу - виробника.

З вищевказаної роздруківки приладу «Драгер» видно, що 23 листопада 2020 року проводилась остання повірка робочого стану вимірювальної техніки (калібрування приладу) до моменту огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто станом на 29 серпня 2021 року, технічний прилад «Драгер», який використовувався при освідуванні ОСОБА_1 не повинен був експлуатуватися, тому з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що роздруківка приладу «Драгер», яка нібито засвідчує наявність у ОСОБА_1 , під час огляду 1,33%о алкоголю, не є допустимим доказом.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, ст.62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх невідповідністю нормам ст.256 КУпАП, положенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom) , п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Також судом враховано, що водій на місці зупинки не був згоден з результатами проведеного огляду, це підтверджується відсутністю підпису на роздруківці, в акті огляду на стан сп`яніння, в протоколі а також зафіксовано свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно з п.7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак, вказане право поліцейськими водію ОСОБА_1 роз`яснено не було.

Таким чином, з протоколу про адміністративне правопорушення та наданих доказів не слідує, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, ст.62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх невідповідністю нормам ст.256 КУпАП, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom) , п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно з положеннями ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.247, ч.1 ст.130,283,284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Тимчасово вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_2 повернути ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська.

Суддя О.Л. Забєліна