ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 33/818/1331/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 23.11.2019 року о 00 годині 14 хвилин по вул. Ак.Павлова, 150 в м. Харкові керував автомобілем « Volkswagen Passat », номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота ,порушення координації рухів, порушення мови. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу « Drager Alcotest 6820», прилад ARНЕ-0219 , тест № 1196 результат якого 1.05 проміле.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є громадянином іноземної держави та не володіє українською мовою, але при складанні протоколу щодо нього за ч.1 ст. 130 КУпАП працівники поліції не залучили перекладача, чим порушили його процесуальні права. Апелянт також зазначає, що поліцейськими не були роз`яснені йому інші права, передбачені ст.268 КУпАП. За таких обставин, як зазначає ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі, протокол про адміністративне правопорушення складений із порушенням права особи на захист, а тому не може вважатися допустим доказом. Зазначає, що інших доказів на підтвердження його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять.

Крім того, ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі, яка складена українською мовою, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Московського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2020 року, оскільки він не був присутнім при судовому розгляді в суді першої інстанції та при проголошенні оскаржуваного судового рішення, у зв`язку з чим вважає, що строк пропущений з поважних причин.

Враховуючи, що доводи клопотання про пропуск строку на апеляційне оскарження з поважних причин не спростовуються матеріалами справи, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку підлягає задоволенню, а строк на подачу апеляційної скарги - поновленню.

ОСОБА_1 , який є автором апеляційної скарги, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки зі зворотнім повідомленням, яку він отримав 08.09.2021 року, про що свідчить його власноручний підпис (а.с.32).

Разом з цим, в судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився та будь-яких клопотань про відкладення апеляційного розгляду до суду не подавав.

При цьому суд апеляційної інстанції керується практикою ЄСПЛ, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", в якому наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому, належить врахувати, що саме захисник ОСОБА_1 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Московського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2020 року.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також , згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

У цьому контексті суд також звертає увагу , що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи , яка її подала , а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.

Слід також зазначити, що у відповідності до ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України і ОСОБА_1 не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Також належить зазначити, що ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату та час судового розгляду, не надав до суду апеляційної інстанції клопотань про відкладення судового розгляду.

Крім того, судом апеляційної інстанції здійснювалися заходи щодо залучення перекладача під час судового розгляду. В судове засідання, яке були призначено на 15 год. 45 хв. 30.11.2021 року, з`явився перекладач Аль Таій Мухліс Наді , але останній не приймав участі під час апеляційного розгляду у зв`язку з неявкою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Апеляційним судом також здійснювалися заходи щодо виклику свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 24-25, 29-30, 34-39), але останні в судове засідання не з`явилися.

Інспектор Побережець О.В. надав до суду заяву, в якій він просить провадити апеляційний розгляд за його відсутністю у зв`язку зі службовою зайнятістю (а.с.40-42).

За таких обставин, з урахуванням вищезазначених обставин, суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі свідків та інспектора, а також без участі ОСОБА_1 , який є ініціатором апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, в межах поданої апеляційної скарги та відомостей наявних у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9 (а).

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9 «а» ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме відомості, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 135321 від 23.11.2019 року (а.с.1); письмових поясненнях свідків свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 6); роздруківці результатів тесту газоаналізатора «Drager Alcotest » (1,05%) (а.с.4); акті огляду на стан сп`яніння, який ОСОБА_1 підписав в графі «З результатми згоден» (а.с. 5); направленні водія ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с. 3), а також на відеозаписах нагрудних камер працівників поліції (а.с.9).

Так, згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 135321 від 23.11.2019 року, ОСОБА_1 23.11.2019 року о 00 годині 14 хвилин по вул. Ак.Павлова, 150 в м. Харкові керував автомобілем « Volkswagen Passat », номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота ,порушення координації рухів, порушення мови. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу « Drager Alcotest 6820», прилад ARНЕ-0219 , тест № 1196 результат якого 1.05 проміле (арк.1).

Апеляційний суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 про недопустимість протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 135321 від 23.11.2019 року в якості доказу з тієї підстави, що працівники поліції не залучили перекладача при складанні цього протоколу та не роз`яснювали йому права, передбачені ст.268 КУпАП, з наступних підстав.

Як вбачається з відомостей відеозапису, який міститься на залученому до матеріалів справи оптичному носії інформації DVD-R, працівники поліції спілкувалися з ОСОБА_1 на зручній для нього мові, а саме на російській та англійській, а також роз`яснювали йому процесуальні права (починаючи з 00 год. 43 хв.), будь-яких зауважень щодо дій працівників поліції не заявляв, клопотань про залучення захисника чи перекладача не подавав (а.с.9).

Зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 135321 від 23.11.2019 року ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис, та своєї незгоди щодо результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння або щодо дій представників поліції в цьому протоколі не зазначив (а.с.1).

Крім того, суд бере до уваги, що незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями працівників поліції під час складання ними протоколу, цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 на протязі тривалого часу не оскаржувалися, тобто останній не звертався до суду адміністративної юрисдикції із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не звертався зі скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, з метою ініціювання службової перевірки , хоча мав для цього достатньо часу (більш ніж 2 роки).

Відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , у зв`язку з чим працівниками поліції було проведено огляд останнього на стан алкогольного сп`яніння, а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції.

Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 , оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України, а саме в порядку КАС України, а також до відповідних правоохоронних органів, матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження апелянта з цього приводу є необґрунтованими.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, крім протоколу, також підтверджується відомостями, які зазначені в роздруківці результатів тесту газоаналізатора «Drager Alcotest», згідно яких вбачається, що проба огляду ОСОБА_1 позитивна та дорівнює 1,05% (а.с.4). На час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Drager Alcotest» ОСОБА_1 клопотань про надання сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки не заявляв, огляд проводився за добровільною згодою останнього та в присутності двох свідків, за результатами огляду складено відповідний акт та роздрукований на папері його показники, які долучені до матеріалів справи.

Оскільки останнє калібрування спеціального технічного засобу, з використанням якого 23.11.2019 року проводився огляд ОСОБА_1 , було проведено 09.10.2019 року (а.с.4), що підтверджується відомостями з його роздрукованого показника, підстави ставити під сумнів і вважати результати огляду недійсними відсутні.

Таким чином, працівником поліцї під час збирання доказів у справі про адміністративне правопорушення була застосована належна процедура з дозволеним спеціальним технічним засобом, висновок якого є належним та допустимим доказом.

Згідно відомостей акту огляду на стан сп`яніння, огляд проведений у зв`язку з виявленням ознак: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Огляд проведений за допомогою газоаналізатору Драгер Алкотестр 6820 АRMЕ-0219. Результат огляду на стан сп`яніння: позитивна - 1,05%. ОСОБА_1 з результатами згоден, про що свідчить його власноручний підпис у відповідній графі. Огляд проведено в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що також підтверджується їхніми підписами у відповідній графі (а.с.5).

Матеріали справи не містять будь-яких відомостей щодо незгоди ОСОБА_1 із вищенаведеним оглядом, а також відсутні відомості щодо оскарження дій працівників поліції.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, роздруківці результатів тесту газоаналізатора Drager Alcotest 6820 АRMЕ-0219, направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.11.2019 року та акті огляду на стан сп`яніння від 23.11.2019 року.

Крім того, на відеозаписах нагрудних камер поліцейських, долучених до матеріалів справи (а.с.9), зафіксовано, що водій ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, за добровільною згодою та в присутності двох свідків, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу - газоаналізатора Drager Alcotest 6820, будь-яких зауважень щодо дій представників поліції не заявляв.

Таким чином, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено відповідно до процедури проведення огляду на стан сп`яніння, визначеної Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак, алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП.

Окрім цього, зі змісту письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що в присутності цих свідків ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу - газоаналізатора Drager Alcotest, за результатами якого встановлено, що вміст алкоголю складає 1,05 % (а.с.6).

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не розумів всіх обставин подій внаслідок не роз`яснення йому всіх процесуальних прав, не спростовують висновків суду першої інстанції, зазначених в оскаржуваній постанові на підтвердження його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП

На підставі наведеного апеляційний суд вважає, що досліджені апеляційним судом докази в своїй сукупності в повному обсязі підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, а доводи, що наведені в апеляційній скарзі, не спростовують відомостей, зафіксованих працівником поліції у протоколі та інших письмових доказах.

Відповідно дост. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс протии Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець протиУкраїни» від 14.02.2008, «Берктай протии Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте протии Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов протии України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов протии Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання та доводи щодо незаконності і необґрунтованості судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись статтями 294, 295 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Московського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков