КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/1479/2021 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 березня 2021 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Тарасюка Андрія Васильовича на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу №5 від 06.11.2020 р., зазначено, що 16 вересня 2020 року ОСОБА_1 не з`явився на визначений об`єкт для відбування суспільно корисних робіт без поважних причин, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.183-2 КУпАП.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-2 КУпАП і застосувано до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 7(сім) діб.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - Тарасюк А.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження та змінити постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2020 року, звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП за малозначністю, обмежитись усним зауваженням.

Вказує, що про наявність постанови апелянт дізнався 25 січня 2021 року, а отримав її 03 лютого 2021 року, через причини, що не залежали від його волі, тому пропущений строк на оскарження постанови вважає пропущеним з поважних причин.

Зазначає, що відповідно до довідки №2 від 01 лютого 2021 року з Комунального підприємства «Узинзеленбуд» ОСОБА_1 відповідно до наказу 135-К від 24 листопада 2020 року виконував суспільно корисні роботи з 26 листопада по 16 грудня 2020 року.

Крім того, відповідно до довідки, виданої 27 листопада 2021 року №32/2/- 724-21 Білоцерківським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, станом на 27 січня 2021 року ОСОБА_1 відбув призначені судом кількість годин суспільно корисних робіт у повному обсязі.

В судове засідання по розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисник не з`явились.

Від захисника ОСОБА_1 - Тарасюка А.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справу у зв`язку із неможливістю прибути в судове засідання з підстав його участі у розгляді іншої справи у Господарському суді Одеської області.

За відсутністю доказів, підтверджуючих поважність причин неявки ОСОБА_1 та його захисника, суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-2 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 06 листопада 2020 року ОСОБА_1 не з`явився на визначений об`єкт 16 вересня 2020 року для відбування суспільно корисних робіт без поважних причин, чим допустив ухилення від відбування адміністративного стягнення ст. 183-2 КУпАП .

Винуватість ОСОБА_1 у вчинені вказаного правопорушення підтверджується: його письмовими поясненнями, листом КП УМР «Узинзеленбуд» за №30 від 17.09.2020 р., письмовими поясненнями ОСОБА_2 .

У письмовому поясненні свідка ОСОБА_2 зазначено, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_1 . Також зазначила, що їй відомо, що її сину ОСОБА_1 судом призначено адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, однак на даний час син не має змоги відпрацювати суспільно корисні роботи, так як зловживає алкогольними напоями.

У письмовому поясненні ОСОБА_1 зазначив, що не з`явився до КП УМР «Узинзеленбуд» для відбування стягнення покладеного на нього судом у вигляді суспільно корисних робіт, оскільки в цей період часу почав вживати алкогольні напої.

Таким чином, враховуючи наявні докази, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-2 КУпАП є доведеною.

Згідно ст.183-2 КУпАП ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт тягне за собою адміністративний арешт строком до десяти діб.

Під ухиленням особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у цій статті слід розуміти неприбуття порушника до місця виконання суспільно корисних робіт (підприємства, установи, організації) протягом двох днів з дати, визначеної у направленні уповноваженою посадовою особою органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, без поважних причин, невихід на суспільно корисні роботи або відмова від виконання роботи, вид якої визначений підприємством, установою, організацією, більше двох разів протягом місяця без поважних причин, а також поява на робочому місці у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння.

Отже, бездіяльність ОСОБА_1 розцінюється як ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, що є об`єктивною стороною вказаного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 відбув призначені судом кількість годин суспільно корисних робіт у повному обсязі, але пізніше, не є доведенням його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі не наведено докази, якими б спростовувались висновки суду першої інстанції про вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 183-2 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у межах санкції ст. 183- 2 КУпАП, з дотриманням вимоги ст. ст. 33- 35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

За таких обставин постанова судді є законною, обґрунтованою, норми матеріального та процесуального права судом були застосовані правильно, підстав для зміни чи скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику ОСОБА_1 - Тарасюку Андрію Васильовичу строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Тарасюка Андрія Васильовича залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2020 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміна.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Д.О.Таргоній