Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
16.12.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці ДФС України Зубенка І.І., представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Сливка О.М., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 січня 2021 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Івано-Франківська область, Долинський район, с. Якубів, мешкає АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого,
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 (одна тисяча сімсот грн. 00 коп.) гривень та конфіскації на користь держави безпосередніх предметів правопорушення, а саме:
- мобільний телефон Google Pixel 5 5G екран 6 дюймів, 128 Гб пам`яті, чорного кольору, модель: GTT9Q в упаковці виробника, країна виробник В`єтнам, у кількості 6 шт;
- мобільний телефон Google Pixel 4а екран 5,8 дюйма, 128 Гб пам`яті, чорного кольору, модель: G025N в упаковці виробника, країна виробник В`єтнам у кількості 2 шт.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 грн.
Відповідно до постанови, 08.11.2020 року о 09 год. 54 хв. у зону митного контролю на ділянку В`їзд в Україну митного поста «Лужанка» Закарпатської митниці Держмитслужби заїхав транспортний засіб марки «Mercedes-Benz 308 CDI» р.н.з. України НОМЕР_1 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , який їхав у власних справах з Німеччини в Україну. Формою проходження митного контролю гр. України ОСОБА_1 , обрав порядок проходження митного контролю по смузі руху зелений коридор. Згідно ч. 4 ст. 366 МК України громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор" для проходження митного контролю за двоканальною системою. Згідно ч. 5 ст. 366 МК України обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.
Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто у гр. України ОСОБА_1 під час митного контролю виявлені товари в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.
Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого статтею 471 Митного кодексу України.
Заслухавши пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Сливки О. М. який підтримав апеляційну скаргу, представника Закарпатської митниці Зубенка І. І., який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, відносно якої складено протокол про порушення митних правил ОСОБА_1 , неявка якого, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що про час та місце розгляду справи він належним чином повідомлений; у розгляді справи участь бере його представник, - адвокат Сливка О. М.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги таке.
Так, відповідно до положень ст. 486 МК України, завданнями провадження в справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з беззаперечним та точним дотриманням вимог закону, забезпечення виконання ухваленої постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
За змістом ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 495 МК доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта та іншими документами.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, ст. ст. 486, 489 МК України, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, ухвалити мотивоване законне рішення.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржувану постанову, дотримався вищенаведених норм.
Вказані обставини підтверджуються актом про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 08.11.2020 (а. с. 11), доповідною запискою головного державного інспектора - кінолога відділу кінологічного забезпечення Управління запобігання протидії митним правопорушенням Закарпатської митниці Держмитслужби Молодцова Д. В. (а. с. 12), фотокартками із зображенням транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 та безпосередньо товарів, що стали предметом конфіскації мобільних телефонів (а. с. 13), описом предметів від 08.11.2020, які вилучені у ОСОБА_1 (а. с. 14).
Отже, апеляційний суд визнає, що висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними доказами, які досліджені та оцінені місцевим судом, відтак перевірені на предмет належності та допустимості у суді апеляційної інстанції.
При цьому, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для застосування відносно ОСОБА_3 додаткового стягнення у виді конфіскації вилученого товару, вважає, що такі не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому апеляційний суд визнає, що доводи апелянта про необґрунтованість постанови суду у частині накладення адміністративного стягнення у виді конфіскації вказаних товарів є такими, що заслуговують на увагу.
Так, відповідно до ст. 471 МК України порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд констатує, що безпосереднім предметом порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, можуть бути зокрема: товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України; товари в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України. Отже, конфіскація безпосереднього предмету порушення митних правил передбачена тільки для товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.
Матеріалами справи підтверджується, що протокол про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 складено у зв`язку з наявністю в його діях об`єктивної сторони правопорушення - переміщення товару, а саме - мобільних телефонів, що перевищує неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України. Жодних відомостей про те, що на вказаний товар поширюються будь-які обмеження чи заборона у матеріалах справи немає.
Так, згідно зі ст. 374 МК України, товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.
Доводи апелянта про те, що у протоколі про порушення митних правил не зазначено коду товару (УКТ ЗЕД), на який поширюється обмеження щодо їх переміщення, а також не наведено нормативні акти державного органу, яким обмежено таке переміщення, - апеляційний суд визнає слушними з огляду на таке.
Так, ч. 1 ст. 378 Митного кодексу України передбачено обмеження щодо пропуск на митну територію України товарів, що класифікуються в 1-24 групах УКТ ЗЕД.
Як убачається з матеріалів справи, вказаний товар переміщувався в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, та не є товаром, який заборонений або обмежений до переміщення через митний кордон України. На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що вказаний товар не підлягає конфіскації, тому його слід повернути особі, що притягується до адміністративної відповідальності після проведення митного оформлення відповідно до встановленого законом порядку.
При вирішенні питання щодо накладеного адміністративного стягнення апеляційний суд виходить із положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, практики Європейського суду, які, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ, як джерело права, а також положень ст. 33 КУпАП.
У контексті цього, апеляційний суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях у справах «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року та «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Ісмаїлов проти РФ» від 06 листопада 2008 року констатує, що втручання у право безперешкодного користування своїм майном передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини. Держава при конфіскації майна зобов`язана додержуватися критерію правомірності позбавлення майна (балансу інтересів), визначеного у статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де вказується, що ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Цей критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою (у цьому випадку регулювання поведінки всіх громадян, які перетинають кордон, шляхом застосування стягнень (штраф та конфіскація), які є як покаранням, так і стримуванням від порушення) та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб`єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з`ясованих обставин і фактів.
Апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн, без конфіскації товарів мобільних телефонів, є достатнім для запобігання вчинення ним інших адміністративних правопорушень та матиме своєрідний профілактичний вплив у майбутньому, а також забезпечить баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту права власності особи ОСОБА_1 . При цьому апеляційний суд бере до уваги і те, що накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу ним не оспорюється.
На підставі наведеного, постанова суду першої інстанції у частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення підлягає до зміни, апеляційна скарга задоволенню, а конфіскований товар мобільні телефони марки Google Pixel 5 5G екран 6 дюймів, 128 Гб пам`яті, чорного кольору, модель: GTT9Q в упаковці виробника, країна виробник В`єтнам, у кількості 6 шт; мобільні телефони марки Google Pixel 4а екран 5,8 дюйма, 128 Гб пам`яті, чорного кольору, модель: G025N в упаковці виробника, країна виробник В`єтнам у кількості 2 шт. поверненню ОСОБА_1 або його представнику за дорученням.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , - задовольнити.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 у частині накладення на нього адміністративного стягнення змінити: мобільні телефони марки Google Pixel 5 5G екран 6 дюймів, 128 Гб пам`яті, чорного кольору, модель: GTT9Q в упаковці виробника, країна виробник В`єтнам, у кількості 6 шт; мобільні телефони марки Google Pixel 4а екран 5,8 дюйма, 128 Гб пам`яті, чорного кольору, модель: G025N в упаковці виробника, країна виробник В`єтнам у кількості 2 шт. - повернути ОСОБА_1 або його представнику за дорученням.
У решті постанову залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН