П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/1467/21

16 грудня 2021 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Нагорняк Г.М.,

з участю прокурора - Негрича Н.М.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

його захисника, адвоката - Олейняша М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна матеріали адміністративної справи, які надійшли від Івано-Франківської Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с. Приборжавське Іршавського району Закарпатської області та жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, військовослужбовця, старшого лейтенанта, начальника відділення персоналу та стройового звання військової частини НОМЕР_1 , не одруженого, на утриманні нікого не має, раніше до адміністративної відповідальності не притягався, громадянина України,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:
07.07.2021 року до суду від Івано-Франківської Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-15 КУпАП.

З протоколу №42 про адміністративне правопорушення від 24.06.2021 року, вбачається, що будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , старший лейтенант ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. ст. 9.11.16,127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, повинен був свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаний із захистом Вітчизни.

Згідно абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У відповідності абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У відповідності до ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за своїм військовим званням старший лейтенант є начальником для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу.

Таким чином, старший лейтенант ОСОБА_1 за своїм військовим званням та службовими обов`язками наділений організаційно-розпорядчими функціями та є військовою службовою особою.

Згідно п. 3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 року №300 визначено, що усі посадові особи військової частини (з`єднання) які відають військовим (корабельним) господарством, повинні знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, постанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового (корабельного) господарства та неухильно керуватись ними у своїй діяльності, розробляти і організовувати проведення заходів з метою подальшого підвищення бойової та мобілізаційної готовності підпорядкованої служби (служб), правильно визначати потреби за знати рівень забезпеченості підрозділів, частин (з`єднань) матеріальними засобами і коштами у підпорядкованих службах для забезпечення бойової та мобілізаційної готовності, бойової готовності спеціальних споруд, бойової підготовки і виховної роботи та створення необхідних матеріально-побутових умов особовому складу; своєчасно робити розрахунки, витребовувати та одержувати необхідні військовій частині (з`єднанню) за табелями і нормами матеріальні засоби та кошти і організовувати безперервне забезпечення ними підрозділів (частин) по підпорядкованих службах (службі); організовувати та контролювати ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів, а також експлуатацію, ремонт та технічне обслуговування озброєння, бойової та іншої техніки, казармено-житлового фонду, інженерних та спеціальних споруд у підпорядкованих службах (службі); здійснювати постійний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів і коштів, вживати необхідних заходів для боротьби з нераціональними їх витратами (використанням), втратами, нестачами, псуванням і розкраданням.

Так, аудиторами Західного територіального управління внутрішнього аудиту Міністерства оборони України проведено аудит діяльності у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.01.2019 року по 31.01.2021 року, в ході якого було встановлено порушення вимог бюджетного законодавства.

Так, відповідно до наказу командира військової чатсини НОМЕР_1 (по стройовій службі) від 27.01.2020 року №22 молодшого лейтенанта ОСОБА_2 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та призначено на посаду офіцера-психолога із встановленням 13 тарифного розряду.

Згідно штату офіцера-психолога повинен встановлюватися за 12 тарифним розрядом і визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на відповідний тарифним коефіцієнт.

Однак, начальником відділення персоналу та стройового старшим лейтенантом ОСОБА_1 при підготовці та складанні проекту наказу, внаслідок службової недбалості, допущено порушення із неправильним застосуванням тарифного розряду, що призвело до незаконних витрат коштів у сумі 3606,29 грн.

Крім того, встановлено три випадки виплати щомісячної премії військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 в повному обсязі, в той час коли премія не виплачується взагалі на суму 9794,28 грн., внаслідок недостатнього контролю начальником відділення персоналом та стройового старшим лейтенантом ОСОБА_1 .

Таким чином, начальник відділення персоналу та стройового старший лейтенант ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП, а саме: недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

В судове засідання призначене на 11.08.2021 року, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не прибув, натомість від його захисника, адвоката Олейняша М.І. поступило клопотання, в якому просить відкласти розгляд адміністративної справи на іншу дату та надати йому матеріали справи для ознайомлення. У зв`язку з чим розгляд справи слуханням відкладено на 09.11.2021 року.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП не визнав та просив закрити провадження по даній справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Суду пояснив, що він проходить військову службу на посаді начальника відділення персоналу та стройового звання військової частини НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_1 . В його посадові обов`язки входить: відпрацювання проектів наказів військової частини; облік особового складу; підтримання мобільної готовності військової частини. Аудиторська перевірка проводилася в березні місяці 2021 року за період з 01.01.2019 року по 31.01.2021 рік, в ході якого було встановлено порушення вимог бюджетного законодавства. Щодо виявленого аудиторською перевіркою правопорушення зазначає, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.01.2020 року №22 молодшого лейтенанта ОСОБА_2 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та призначено на посаду офіцера-психолога із встановленням 13 тарифного розряду. Згідно штату офіцера-психолога повинен встановлюватися за 12 тарифним розрядом і визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на відповідний тарифний коефіцієнт. Наказ по ОСОБА_3 відпрацьовував не він, а один з підлеглих. При відпрацюванні даного наказу була допущена арифметична помилка, однак він не звернув на це уваги. Після виявлення аудиторською перевіркою незаконних витрат коштів в сумі 3606, 29 грн., яку були незаконно виплачені ОСОБА_3 , останній їх повернув. На його думку, в даній ситуації винним є той, хто відпрацьовував даний наказ на ОСОБА_2 , а не він. Його вина є тільки в тому, що він не проконтролював та не перевірив правильність відпрацьованого наказу. Крім того, є також вина начальника фінансово-економічної служби, який нараховував виплати.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Олейняш М.І. в судовому засіданні пояснив, що дійсно згідно аудиторського звіту від 24.03.2021 року №526/11 за результатами внутрішнього аудиту у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.01.2019 року по 31.01.2021 року було виявлено порушення вимог бюджетного законодавства. Матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності надійшли до суду тільки 07.07.2021 року, тобто після закінчення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності. Звертає увагу суду також на те, що на ОСОБА_1 , як начальника відділення ніяких обов`язків фінансової дисципліни не покладалися. Просить справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-15 КУпАП закрити в зв`язку з закінченням на момент розгляду строків, визначених КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні ОСОБА_4 вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-15 КУпАП складений підставно. Вина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення доведена повністю, а тому просить визнати його винним, однак просить справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-15 КУпАП закрити в зв`язку з закінченням на момент розгляду строків, визначених КУпАП.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.7 КУАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.2 ст.9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена також зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення №42 від 24.06.2021 року (а.с.1-5); копією листа від 05.06.2021 року №12-41-9564 (а.с.6); копією аудиторської перевірки №526/11 від 24.03.2021 року (а.с.7-13).

Таким чином, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, які узгоджуються між собою, оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Разом з тим, п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією" № 13 від 25 травня 1998 року роз`яснено, що у справах даної категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статями 247 і 280 КУпАП. При цьому особливу увагу необхідно звертати на з`ясування в кожній справі зокрема і питань, чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 КУпАП. Будь-яке поновлення, продовження чи зупинення перебігу таких строків КУпАП не передбачено. Тому в разі закінчення строків накладення адміністративного стягнення провадження у справі має бути закрито (п.20 Постанови).

Так, провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи) (пункт 2.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 "У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП".

Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення складається з різних стадій, які відрізняються одна від одної колом учасників провадження, характером проваджуваних дій та їх юридичною роллю, зокрема це: стадія порушення адміністративного провадження та адміністративне розслідування; розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення в ній постанови; перегляд справи у зв`язку із оскарженням постанови по справі; виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Закріплення строків давності слугує кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень (пункт 137 Рішення Європейського Суду з прав людини від 09 січня 2013 року у справі "О.Волков проти України", Заява № 21722/11).

Таким чином в даному випадку застосування строку накладення адміністративного стягнення є важливим аспектом права на справедливий судовий розгляд, яке гарантовано статтею 6 Європейської конвенції з прав людини, при цьому роль такого строку має велике значення, під час інтерпретації в світлі преамбули Конвенції, відповідна частина якої, проголошує верховенство закону, що є обовязковим для країни, які підписали Конвенцію.

Крім того, п.7 ст.247 КУпАП містить імперативне правило, згідно із яким провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст. 38 КУпАП стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.
У п. 7 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Виходячи з вимог ст.284 КУпАП, при прийнятті рішення в резолютивній частині постанови необхідно викласти тільки одне з передбачених цією статтею рішень: про накладення адміністративного стягнення чи про закриття справи, і в даному випадку про закриття справи.

Оскільки адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не накладається, то судовий збір по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до приписів ст.401 КУпАП - не сплачується.

Керуючись ст.ст.7, 38, 401 221, 245, 247, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.172-15 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга на постанову подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Грещук Р.П.