Провадження № 33/801/988/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гайду Г. В.
Доповідач: Сопрун В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Гуменюка В.А., представника ДВС Шумер О.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Гуменюка Володимира Андрійовича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №50769178 від 15 вересня 2021 року, вбачається, що на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист №128/2324/15-ц від 05 квітня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. ОСОБА_1 сплачує аліменти, але не в повному обсязі, що призвело до заборгованості.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, станом на 31 серпня 2021 року становить 87686,92 грн, що сукупно перевищує розмір платежів за шість місяців з моменту пред`явлення виконавчого документу до виконання, за дане правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2021 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Не погодившись з постановою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Гуменюк В.А. подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки в судовому засіданні він не був присутній.

В апеляційній скарзі, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою. Просив постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2021 року скасувати та закрити провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2021 року слід задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні, з огляду на що останній був позбавлений можливості оскаржити дану постанову у десятиденний строк, відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП.

Враховуючи зазначені вище обставини, пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2021 року пропущений з поважних причин, а тому на підставі ст.289 КУпАП він підлягає поновленню.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є в тому числі своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно вимог частини першої статті 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення несплата аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, - тягне за собою виконання суспільно корисних робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин.

Із об`єктивної сторони таке правопорушення характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів, зокрема, на утримання дитини. При цьому, обов`язковим елементом складу правопорушення є настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною дванадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» у разі наявності в діях боржника ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 КпАП України, державний виконавець складає протокол про адміністративне правопорушення та надсилає його для розгляду до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення №50769178 від 15 вересня 2021 року;

- виконавчим листом Вінницького районного суду Вінницької області № 128/2324/15-ц від 13 серпня 2015 року;

- постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 50769178;

- розрахунком заборгованості по сплаті аліментів від 31 серпня 2021 року, відповідно до якого заборгованість станом на 31 серпня 2021 року становить 87686,92 грн (а.с.8).

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що відсутні квитанції про сплату аліментів ОСОБА_1 .

Крім того, в матеріалах справи міститься виклик державного виконавця Шумер О.В. від 09 вересня 2021 року №14, з якого вбачається, що на адресу проживання ОСОБА_1 був направлений цей виклик з вимогою з`явитись до виконавця 15 вересня 2021 року на 10:00 год щодо сплати боргу за виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату та складання адміністративного протоколу передбаченого ст.183-1 КУпАП (а.с.9 11).

Проте, ОСОБА_1 не з`явився до державного виконавця та не надав доказів на спростування наявної заборгованості, що підтверджується актом державного виконавця від 15 вересня 2021 року (а.с.12).

Таким чином, державний виконавець діяла в межах наданих їй повноважень щодо складання адміністративного протоколу передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду державний виконавець Шумер О.В. підтвердила зазначені обставини.

Відповідно до пункту 3 розділу 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Щодо незгоди апелянта із розрахунком заборгованості, то слід значити, що боржник вправі звернутися до суду зі скаргою щодо розміру, способу виконання рішення суду зі сплати аліментів у порядку виконання судового рішення, однак вона не є предметом розгляду у даній справі.

Обставин, які виключали б адміністративну відповідальність ОСОБА_1 за частиною першою статті 183-1 КУпАП, судом не встановлено.

Відтак, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують факту невиконання ОСОБА_1 покладеного на нього обов`язку зі сплати аліментів на дитину, що призвело до наявності заборгованості на час складення протоколу про адміністративне правопорушення, саме який і став предметом судового розгляду, в зв`язку з чим не можна стверджувати, що підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відпали.

В статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Раду Української PCP від 27 лютого 1991 року N789-XII, яка набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно із частинами першої та другої статті 27 названої Конвенції, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, враховуючи, що одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання і матеріальне утримання дитини та враховуючи, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції частини першої статті 183-1 КпАП України у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин, яке відповідає положенням статті 33-35 цього Кодексу щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, і відповідає особі правопорушника.

Будь - яких даних про неможливість ОСОБА_1 виконання даного виду робіт як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції надано не було.

Під час апеляційного розгляду не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б могли слугувати підставою для зміни чи скасування постанови.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Гуменюка Володимира Андрійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гуменюка Володимира Андрійовича залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Сопрун