Провадження № 3/522/1085/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Єршова Л.С., розглянувши матеріали, направлені з Полку Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 ; мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОД № 028674 від 14.11.2020 року, ОСОБА_1 14.11.2020 року о 21 год. 07 хв. у м. Одеса, вул. Катериненська, 15, працювала адміністратором в закладі «Фанконі», приймала відвідувачів у приміщенні закладу, проводила діяльність у сфері громадського харчування в період з 00:00) год. суботи до 00:00 год понеділка на території України, чим порушила п.п.1 п.15 Постанови КМУ № 641 від 20.07.2020 року. Відповідно до протоколу ТЕС та НС від 15.10.2020 року на території вчиненого правопорушення встановлено «червоний» рівень епідеміологічної небезпеки, за що передбачена адміністративна відповідальність ст. 44-3 КУпАП.

Належним чином повідомлена ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція статті 44-3 КУпАП є бланкетною і умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею Кодексу є чітке формулювання у протоколі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 Кодексу суті адміністративного правопорушення із зазначенням відповідної норми законодавства, яку особою порушено та надання належних доказів вчинення особою адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ОД № 028674 від 14.11.2020 року містить спеціальну норму, а саме посилання на п.15 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року, який було порушено, враховуючи бланкетність диспозиції ч. 1 ст.44-3 КУпАП.

При цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 працювала адміністратором в закладі «Фанконі», приймала відвідувачів у приміщенні закладу, проводила діяльність у сфері громадського харчування в період з 00:00) год. суботи до 00:00 год. понеділка на території України, проте, до протоколу не додано документів, які підтверджували те, що особа, відносно якої складено протокол працює в даному закладі (наказ про прийняття на роботу, посадова інструкція, тощо).

Згідно з ч. 1 ст. 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достатні докази на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 , працюючи адміністратором в закладі «Фанконі», приймала відвідувачів у приміщенні закладу, проводила діяльність у сфері громадського харчування в період з 00:00) год. суботи до 00:00 год. понеділка на території України, знаходиться у передбачених законом трудових відносинах із вказаним суб`єктом господарювання та відповідно має дотримуватись правил щодо карантину людей у цьому закладі, виконуючи свої професійні обов`язки, при викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставинах.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.44-3 КУпАП, що дає суду підстави зробити висновок про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

При цьому суд також виходить з вимог ст. 62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У п.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, п.2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням встановлених обставин, суд констатує, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_1 працюючи адміністратором в закладі «Фанконі», приймала відвідувачів у приміщенні закладу, проводила діяльність у сфері громадського харчування в період з 00:00) год. суботи до 00:00 год. понеділка на території України порушила правила щодо карантину людей, не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи, а її винуватість не доведена допустимими і належними доказами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до однозначного висновку що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторін адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 , як було встановлено судом, не є суб`єктом адміністративного правопорушення, а тому не підлягає адміністративній відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП і відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КпАП України.

Керуючись ст. ст. 221, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 ; мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Суддя Л. С. Єршова