ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1748/21 Справа № 203/3553/20 Суддя у 1-й інстанції - Підберезний Г. А. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2021 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним в порушенні митних правил, передбачених ч. 6 ст. 470 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді конфіскації предметів правопорушення згідно протоколу про порушення митних правил 0285/11000/20 від 10 вересня 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454,00 грн.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил №0285/11000/20 у Дніпровській митниці Держмитслужби за листом УСБУ України в Полтавській області від 25.08.2020 №14/5778 проводилися перевірочні заходи щодо законності знаходження на митній території України транспортного засобу «AUDI А4», р.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , за результатами яких встановлено, що згідно наявної інформації в АСМО Інспектор зазначений автомобіль був ввезений ОСОБА_1 19.05.2017 року в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС на митну територію України в режимі «транзит».

Вимогами ст.ст. 93, 95 Митного кодексу України передбачено, що товари, які переміщуються у митному режимі транзит, повинні бути доставленими у митний орган призначення у строк до 10 діб. Станом на 10.09.2020 року вищезазначений автомобіль, вартістю наявною в мережі 2 300 Євро (75 348 грн.), до митного органу призначення не доставлений.

Так, на думку Дніпровської митниці, ОСОБА_1 перевищив встановлений ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України строк доставки вказаного транспортного засобу особистого користування, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення, більше ніж на тридцять діб, чим вчинив порушення митних правил, передбачене ч. 6 ст. 470 МК України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить визнати поважною причину строку на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2021 року та поновити пропущений строк на апеляційне оскарження вказаної постанови. Постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 02.02.2021 року відносно ОСОБА_1 скасувати. Прийняти нову постанову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про вчинення правопорушення за ч. 6 ст. 470 Митного кодексу України на підставі п 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною і необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог адміністративного і митного закону, невідповідність висновкам суду фактичним обставинам справи, неповнотою судового розгляду, ігнорування практики ЄСПЛ, прийнятою внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що потягло за собою не повне з`ясування усіх обставин справи.

На думку апелянта, суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що протокол про порушення митних правил № 0285/11000/20 від 10.09.2020 року складено із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, оскільки з дня виявлення (тобто з 29.05.2017 року) митним органом вчинення правопорушення, у тому числі передбаченого ч. 6 ст. 470 Митного кодексу України, минуло більше шести місяців, регламентованих ч. 1 ст. 467 Митного кодексу України.

З наведеного вбачається, що останньою редакцією ч. 6 ст. 470 Митного кодексу України встановлена більш сувора відповідальність за аналогічне порушення, ніж встановлювалася ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

Апелянт зазначає, що ч. 6 ст. 470 Митного кодексу України набула чинності 22 серпня 2019 року, ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 470 Митного кодексу України, оскільки згідно зі ст. 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В судовому засіданні апеляційного суду представник Полтавської митниці Ковальов О.М. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Судом апеляційної інстанції було вжито всіх необхідних процесуальних заходів у відповідності до ст. 268 КУпАП щодо забезпечення явки ОСОБА_1 у судове засідання, натомість останній не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча був повідомлений належним чином, а тому з метою своєчасного та належного розгляду справи у розумні строки, у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без його участі.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП та ст. ст. 486, 487, 489 МК України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в тому числі, про порушення митних правил, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи позицію апелянта, яка зводиться до того, що він не був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та вважаю за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 КУпАП, питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним Кодексом України.

Згідно із ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Приймаючи оскаржену постанову суддя першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 допустив перевищення встановленого ч. 1 ст. 95 МК України строку транзитного перевезення автомобільного транспорту.

Апеляційний суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суддею відповідно до ст. 495 МК України, ст. 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, не в повному обсязі встановлено фактичні обставини адміністративного правопорушення.

Зібрані докази у справі про правопорушення митних правил апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 495 МК України.

Відповідно до ч.1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно із ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені норми узгоджуються з нормами статей 245, 280 КУпАП.

Статтею 491 МК України визначено підстави для порушення справи про порушення митних правил.

Відповідно до пунктів 1-3 ч.1 ст. 491 МК України такими підставами є: безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил; офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у ч. 1 ст. 319 цього Кодексу; офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організації.

Частиною 1 ст. 3 МК України встановлено, що при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлені строки транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Частинами 5, 8 ст. 102 МК України (в редакції станом на 09 листопадами 2018 року) встановлено, що для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу.

Митний режим транзиту також припиняється у разі конфіскації товарів, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Частиною першою ст. 381 МК України встановлено, що транспортні засоби особистого користування з метою прохідного транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу.

Пунктом 57 ч.1 ст. 4 Митного кодексу України встановлено, що термін «товар» вживається в значенні будь - якої рухомої речі, у тому числі такої, на яку законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Відповідно, транспортний засіб особистого користування охоплюється поняттям - товар.

Частиною 1 ст. 90 МК України встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, а в разі поміщення товарів на підставі документа, зазначеного у частині шостій статті 94 цього Кодексу, - до закінчення строку, визначеного відповідно до законодавства, яке встановлює основні засади організації та здійснення режиму спільного транзиту товарів.

Так, з протоколу про порушення митних правил вбачається, що у Дніпровській митниці Держмитслужби за листом УСБУ України в Полтавській області від 25.08.2020 №14/5778 проводилися перевірочні заходи щодо законності знаходження на митній території України транспортного засобу «AUDI А4», р.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , за результатами яких встановлено, що згідно наявної інформації в АСМО Інспектор зазначений автомобіль був ввезений ОСОБА_1 19.05.2017 року в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС на митну територію України в режимі «транзит».

Станом на час перевищення встановленого ч.1 ст. 95 МК України строку транзитного перевезення транспортного засобу ст. 470 МК України складалась з трьох частин та дії ОСОБА_1 відповідали частині 3 ст. 470 МК України.

Законом України № 2612-VII від 08 листопада 2018 року ст. 470 МК України викладено в новій редакції.

Вказаний Закон набув чинності 25 листопада 2018 року та відповідно до частини 1 Перехідних положень цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 7 і 8 розділу І та підпункту 1 пункту 2 розділу II цього Закону, які набирають чинності через 270 днів з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.

Відповідно нова редакція ст. 470 МК України введена в дію 22 серпня 2019 року, тобто після порушення ОСОБА_1 ч.1 ст. 95 МК України строку транзитного перевезення транспортного засобу та вчинення дій за що встановлена адміністративна відповідальність, передбачена ч.6 ст. 470 МК України (в редакції станом на 09 листопадами 2018 року).

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 МК України, норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. Норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

Конституційний Суд України у рішенні №1-рп/99 від 09 лютого 1999 року у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів вказує, що до події, факту застосовується той же закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Вказані положення кореспондуються з положеннями частини 2 статті 8 КУпАП.

Відповідно до положення ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Слід також зазначити, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема змінити постанову (п.4 ч.8 ст. 294 КУпАП).

У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

З огляду на викладене, та враховуючи, що порушення ОСОБА_1 терміну, встановленого ст. 95 МК України та дій, за які передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 470 МК України вчинено до введення в дію нової редакції ст. 470 МК України, апеляційний суд відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП змінює постанову судді в частині розміру накладеного адміністративного стягнення на ОСОБА_1 зменшивши його до 8 500 грн відповідно до санкції ч. 3 ст. 470 МК України, яка діяла на момент вчинення ОСОБА_1 порушення митних правил.

Підстав для закриття провадження у справі про порушення митних правил відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП з мотивів викладених в апеляційній скарзі під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

У решті постанову судді залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 528 МК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 лютого 2021 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2021 року змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 6 ст. 470 МК України на ч. 3 ст. 470 МК України (в редакції Закону №4495-VI від 13.03.2012).

Пом`якшити накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді конфіскації транспортного засобу "AUDI A4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 - на штраф у розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

У решті постанову судді залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко