Код суду 233 № 233/5640/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Орчелота А.В., розглянув матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з відділу поліції № 2 Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області, відносно:

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка, Донецької області, громадянка України, ФОП « ОСОБА_2 », зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , якій роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3КУпАП,

В С Т А Н О В И В

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ 465121 від 03.12.2021 року, разом із доданими до нього матеріалами, відповідно до якого, гр. ОСОБА_1 03.12.2021 року об 11 годині 00 хвилин, будучи суб`єктом господарювання, в порушення вимог абзацу 1 п.п. 9 п. 2-2 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року, не нанесла маркування для перебування у черзі з дотриманням дистанції між клієнтами, не менш як 1,5 метри у приміщенні належного їй торгівельного павільйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому за адресою: АДРЕСА_2 .

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.44-3КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнала факт вчинення нею інкримінованого адміністративного правопорушення, зазначивши, що реалізація товару з належного їй торгівельного павільйону здійснюється на винос, відвідувачів до павільйону вона не запускає. Вказала, що письмові пояснення вона підписала, оскільки була шокована ситуацією. Власноруч пояснення вона не заповняла. Розхвилювавшись підписала протокол та пояснення. Зі складеним протоколом вона не згодна, а тому просила суд закрити справу у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши наявні матеріали справи, судом встановлене наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.280КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст.251КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частина 1 ст.44-3КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно з абз. 1 п.п.9 п.2-2 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року (зі змінами та доповненнями), з 17 червня 2021 р. на території України встановлюється зелений рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється: діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких: не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш як 1,5 метра.

Однак, помічником ДОП СВ ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області Платоновим В.С. не надано суду жодного доказу того, що в приміщенні торгівельного павільйону, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 приймала відвідувачів, зокрема письмових пояснень безпосередніх свідків, які б підтвердили обставини, зазначені у протоколі, відеозапису з місця вчинення адміністративного правопорушення, тощо.

Письмові пояснення ОСОБА_1 , долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, написані не самою ОСОБА_1 , а іншою особою, тому не можуть бути взяти до уваги судом як беззаперечне визнання нею своєї провини у вчиненні правопорушення, оскільки залишаються невідомими обставини, за яких ОСОБА_1 виконала запис «з моїх слів записано вірно і мною прочитано» під цими поясненнями, чи було це добровільним та чи не було застосовано до неї будь-якого примусу.

Згідно з ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вказане положення Конституції України, приймаючи до уваги положення ст.ст.7, 245 КУпАП, згідно яких ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, приходжу до переконання, що у судовому засіданні не добуто допустимих та належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 допустила порушення вимог абзацу 1 п.п. 9 п. 2-2 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року.

Згідно ст.9КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.10КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тож, для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

За правилами ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тож, зважаючи на принципи змагальності та диспозитивності даного виду судочинства, обов`язок довести вказані обставини покладено на орган, який ініціює притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог діючого законодавства, докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та Законами України, міжнародним договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманої унаслідок істотного порушення прав та свобод людини є недопустимими.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Частина 1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Отже, в розумінні наведеного Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Вищевикладене свідчить про те, що, в даному випадку, особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративні правопорушення не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, керуючись положеннями ч.3 ст.62 Конституції України стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, суд приходить до висновку, що провина ОСОБА_1 , у зв`язку з її недоведеністю у встановленому діючому законом порядку, не може ґрунтуватись на припущеннях та в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3КУпАП, а тому відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 251, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

За відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ст.247КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в Донецький апеляційний суд через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.В.Орчелота