Справа № 149/206/21
Провадження №3/149/149/21
Номер рядка звіту 156
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2021 року м. Хмільник

Суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Павлюк О. О., розглянувши матеріали, що надійшли від Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А :

13.01.2021 о 01:15 год. по вул. Монастирська в м. Хмільник Вінницької області ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки в установленому законом порядку в присутності двох свідків, результати огляду 1,43 проміле. В цьому вбачаються порушення вимоги п. 2.9 а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від підпису в протоколі та надання пояснень ОСОБА_2 відмовився, про що міститься відмітка у відповідній графі протоколу.

В судовому засіданні 12.02.2021 ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав, зазначив, що він не керував транспортним засобом. Крім того, ним було виявлено бажання скористатись своїм правом на захист, в зв`язку з чим судове засідання було відкладено.

В судове засідання 22.02.2021 ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Однак 22.02.2021 від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому він заперечував наявність підстав для притягнення його до відповідальності за інкримінованим йому правопорушенням та просив закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Європейський Суд з прав людини (рішення «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008) наголошує що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». З огляду на те, що ОСОБА_3 , будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення 22.02.2021 року в Хмільницькому міськрайонному суді Вінницької області, враховуючи строки розгляду справи, суд дійшов висновку, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, а тому, з урахуванням ст. 268 КУпАП, та з метою дотримання строків, передбачених КУпАП, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності ОСОБА_3 на підставі наявних у справі матеріалів, враховуючи і те, що в судовому засіданні 12.02.2021 року ОСОБА_1 давав пояснення по суті справи, а його присутність при розгляді не є обов`язковою за ч. 2 ст. 268 КУпАП.

Статтею 1 КУпАП визначено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в судах визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя враховує таке.

Як встановлено в ході судового розгляду,13.01.2021 о 01:15 год. по вул. Монастирська в м. Хмільник Вінницької області ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку в присутності двох свідків, результати огляду 1, 43 проміле.

Від підпису протоколу про адміністративне правопорушення від 13.01.2021 року серії ДПР18 №161695 (а.с. 3), від надання пояснень ОСОБА_1 відмовився, копія протоколу долучена до матеріалів справи (а.с. 4).

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5), ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння з результатом 1, 43%. Огляд проводився в присутності двох свідків - ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які також зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_6 підтвердив факт вживання ним алкогольних напоїв вдень.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Згідно з вимогами статті 265 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог статті 265 КУпАП, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування; лікарем закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, в матеріалах доданих до протоколу про адміністративне правопорушення наявне направлення від 13.01.2021 (а.с.6), згідно якого ОСОБА_2 направлявся до КНП "Хмільницька ЦРЛ" як водій в якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, почервоніння очей, невідповідна поведінка), однак ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

Дослідженим в судовому засіданні відеозаписами, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджуються фактичні обставини, викладені в протоколі.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано копію постанови від 13.01.2021 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом), доказів оскарження вказаної постанови суду не надано.

Крім того, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису, встановлено, що ОСОБА_1 не заперечив факт керування транспортним засобом без посвідчення водія, зазначивши, що він таким чином вчився водінню. Посилання ОСОБА_1 , викладені в його клопотанні про те, що він не керував транспортним засобом, а був змушений працівниками поліції перепаркувати його, суд відхиляє та сприймає їх як обраний ОСОБА_1 спосіб захисту. Доказів на підтвердження вказаних обставин суду не було надано, будь-яких клопотань з цього приводу ОСОБА_1 в ході розгляду справи не заявлялось.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що строк дії свідоцтва приладу Drager Alcotest 6810 вичерпаний 10.02.2015, суд зауважує наступне.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність оцінки відповідності та державної реєстрації газоаналізатора "Drager Alcotest 6810" у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення суд відхиляє, оскільки наказом Міністерства охорони здоров`я України від 22.12.2017 року № 1690 визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства охорони здоров`я України від 16 липня 2012 року № 533 «Про затвердження Порядку зберігання Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 01 серпня 2012 року за № 1301/21613.

Як зазначає у своєму клопотанні ОСОБА_1 , міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 і становить 1 рік.

Посилання на інструкцію з експлуатації газоаналізатору Alcotest 6810 суд відхиляє, оскільки вказана інструкція ОСОБА_1 до матеріалів справи не долучалась, а тому вказані посилання суд сприймає як оціночні судження ОСОБА_1 та його суб`єктивне розуміння порядку обслуговування та експлуатації вказаного приладу.

За таких обставин, засіб вимірювальної техніки газоаналізатор для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Drаger Alcotest 6810 відповідає вимогам чинного законодавства та може експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення сервісного обслуговування в уповноваженому виробником сертифікованому сервісному центрі не менше ніж 1 раз на 12 місяців та здійснення повірки не менше ніж 1 раз на 12 місяців.

Щодо нібито відсутності сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки під час огляду, суд звертає увагу, що до матеріалів справи ОСОБА_1 не додано доказів відсутності таких документів під час проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння. Клопотань про витребування вказаних документів до суду від особи не надходило.

При вирішенні питання про достатність доказів, наявних у справі, для ухвалення рішення, суддя зазначає таке. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У справі "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий розгляд в суді, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує, між іншим, верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ вимога справедливості судового розгляду включає дослідження способу, у який було отримано та представлено докази; завдання Суду, серед іншого, установити, чи провадження в цілому, включно зі способом отримання і представлення доказів, було справедливим у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції («Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands), заява №14448/88, п. 31). ЄСПЛ також неодноразово наголошував на тому, що сторона у справі повинна мати можливість ознайомитись із доказами у суді, коментувати їх та достовірність у належній формі у встановлений час.

В рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

В контексті зазначеного суддя звертає увагу, що Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП. З урахуванням презумпції невинуватості особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Однак, заперечення обставин і фактів, які є предметом судового розгляду у справі про адміністративне правопорушення, в даному випадку суд розцінює як обраний спосіб захисту. За таких обставин аргументи особи належить підтверджувати належними і допустимими доказами. Суд при розгляді справи із додержанням засад об`єктивності та неупередженості може вживати заходів для витребовування доказів, якщо існують перешкоди для їх надання особою. Однак саме особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд в межах розумних строків зобов`язаний здійснити справедливий, неупереджений і своєчасний розгляд і вирішення справи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також неодноразово наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суддя також зауважує, що передбачена законом процедура у разі незгоди з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу провести його в закладі охорони здоров`я є по суті додатковою гарантією від безпідставного притягнення особи до відповідальності, якою особа, з урахуванням вищевикладеного, повинна користуватися розсудливо, добросовісно і своєчасно.

Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ. В цілому при розгляді цієї справи суддею було вжито усіх можливих заходів для з`ясування її обставин, забезпечення особі реалізації права на правову допомогу тощо.

Разом з тим вважаємо, що права, надані особі, яка притягається до адміністративної відповідальності згідно зі ст. 268 КУпАП, належить реалізувати з дотриманням критеріїв розумності, добросовісності і своєчасності, з метою досягнення цілей провадження у справі про адміністративні правопорушення. Суд може сприяти особі у реалізації її прав, в тому числі щодо подання доказів, однак повинен дотримуватися принципу об`єктивності і неупередженості, відтак неподання особою доказів, нез`явлення в судове засідання для розгляду справи не позбавляє суд обов`язку розглянути справу та ухвалити рішення у межах строків, визначених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджена в ході судового розгляду дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів, що мають функції відеозапису, письмовими доказами, пов`язаними з процедурою проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 .

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та вважає, що до ОСОБА_1 належить застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Відповідно до статті 283 КУпАП суд присуджує також стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Керуючись ст.ст. 27, ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст.284, 307, 308 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Згідно ст. 307 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Згідно ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Павлюк О. О.