Справа № 451/1702/20 Головуючий у 1 інстанції: Семенишин О.З.
Провадження № 33/811/171/21 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі ОСОБА_1 та його захисника адвоката Рачинського В.З., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Рачинського В.З. на постанову судді Радехівського районного суду Львівської області від 12 січня 2021 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 грн.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 , будучи 17.12.2019 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, 24.10.2020 о 16:20 год. в с.Вузлове, по вул.Шкільна, 29, керував мотоциклом «Mustang» в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія у встановленому Законом порядку, проводився за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Рачинський В.З. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу правопорушення. Крім, цього подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що не був належним чином повідомлений про постановлене рішення, а дізнався про таке лише 22.01.2021, тому вважає, що пропустив такий строк з поважних причин.

На думку апелянта, докази що наведені постанові від 12 січня 2021 р не можуть бути належними та допустимими оскільки вони суперечать Рішеням Верховного Суду України.

Також, звертає увагу, що згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: проводився за допомогою алкотестера «Драгер» ("Драгер Alcotest 6810" не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та є несертифікованим приладом, що відповідно до вимог Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1413/27858.

Також, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 24.10.2020 не можуть братися до уваги, оскільки пояснення свідків адмінправопорушення без їх допиту у судовому засіданні є неналежними доказами.

З копії витягу АРМОР від 24.10.2020, вбачається, що ОСОБА_1 раніше був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.8), однак дана копія АРМОР не містить жодних відомостей щодо рішення відносно вище вказаної особи. Отже докази є недопустимі та неналежні.

Окрім цього, звертає увагу апеляційного суду на доводи суді першої інстанції про наявність існування належних та допустимих доказів, а також про порушення права на захист при розгляді справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та виступ захисника Рачинського В.З., які підтримали апеляційну скаргу та просили таку задовольнити, вивчивши матеріали справи №451/1702/20 та перевіривши наведені доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді даної справи дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Щодо доводів апелянта про, те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про час та місце розгляду справи, то такі не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 знав про те, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, і що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться у Радехівському районному суді Львівської області.

Поряд з цим, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП настає за повторне протягом року керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №029380 від 24.10.2010 року (а.с.1), з якого вбачається, що ОСОБА_1 підписав такий, та у розділі пояснення особи, власноруч вказав, що «згідний випив пляшку пива»; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2) і роздруківкою із приладу Драгер (а.с.3) згідно яких встановлено факт сп`яніння 2.23 проміле, у цих документах ОСОБА_1 поставив свої підписи, відповідно погодився із наявними у них даними; поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.4,5), які засвідчили факт огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» і що результат такого огляду становив 2.23 проміле; копією витягу із системи АРМОР від 24.10.2020 про те, що на ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, яким оснащені поліцейські, а саме «Drager Alcotest 6820» а не «Drager Alcotest 6810» про який вказує апелянт у своїй апеляційній скарзі, з дотриманням вимог Інструкції, у присутності двох свідків. Результат тесту, становив 2,23 проміле, що підтверджується також відповідною роздруківкою. З таким результатом ОСОБА_1 був згідний та не заперечив що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, не наполягав на проведенні огляду у медичному закладі, а також не заперечував факту керування транспортним засобом.

Поряд з цим, апеляційним судом встановлено, що постановою судді Радехівського районного суду Львівської області від 17 грудня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Дана постанова в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили 27.12.2019.

Оскільки ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння а огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений за допомогою приладу Drager Alkotest 6820, результат тесту позитивний 2,23 проміле, що стверджується зібраними матеріалами у справі, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.130 КУпАП, а висновок суду першої інстанції, про керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, чим порушено п.2.9 а Правил дорожнього руху, жодним чином не спростовано.

Тому, підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Стягнення накладене судом на ОСОБА_4 відповідно до положень ч.2 ст.33 КУпАП, за змістом якої, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, не враховуються.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 20400,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, накладене у межах санкції ч.2 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

З врахуванням наведених підстав пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, суд вважає за необхідне поновити цей строк.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Постанову судді Радехівського районного суду Львівської області від 12 січня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Рачинського Володимира Зіновійовича без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.