Справа № 504/343/21
Номер провадження 3/504/298/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2021смт.Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Визирка, Комінтернівського району, Одеської області, громадянина України, освіта вища, неодруженого, начальника служби РХБ захисту військової частини НОМЕР_1 , ТВО заступника командира військової частини НОМЕР_1 з тилу, капітана, військовослужбовця ЗС України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчення офіцера НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 06.05.2011р. Комінтернівським РВ ГУМВС України в Одеській області, ІПН НОМЕР_4

за ст. 172-15 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

29.01.2021р. прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України Богатир В.К. було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, суть правопорушення полягає в наступному:

З 09.12.2019 року капітан ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом, з червня 2020 року перебуває на посаді начальника служби радіаційного, хімічного та біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , дислокованої за адресою: АДРЕСА_3 .

З 10.11.2020р. капітан ОСОБА_1 був призначений ТВО заступника командира військової частини з тилу, вказані обов`язки виконував до виходу на лікарняний до 21.12.2020р. включно. З 22.12.2020р. він перебував на лікарняному до 18.01.2021 та обов`язки за службою не виконував. З 19.01.2021р. він знов приступив до виконання службових обов`язків, у т.ч. як ТВО заступника командира військової частини з тилу.

Будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст.9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут), капітан ОСОБА_1 зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 76 Статуту капітан ОСОБА_1 в мирний і воєнний час відповідає за матеріальне й технічне забезпечення підрозділів бригади (полку, окремого батальйону) підпорядкованими службами; за підвезення всіх видів матеріальних засобів та за водопостачання; за торговельно-побутове забезпечення особового складу; за утримання казарм та іншого житлового фонду; за бойову та мобілізаційну готовність, бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, додержання правил охорони довкілля і стан пожежної безпеки безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів і служб, укомплектування їх озброєнням і технікою тилу; за стан обліку матеріально-технічних засобів підпорядкованих служб. Капітан ОСОБА_1 підпорядковується командирові та є прямим начальником усього особового складу бригади (полку, окремого батальйону).

Згідно ст. 77 Статуту капітан ОСОБА_1 зобов`язаний: брати участь у розробленні планів бойової та мобілізаційної готовності, бойової підготовки бригади (полку, окремого батальйону) й організовувати їх виконання відповідно до своєї спеціальності; керувати діяльністю та бойовою підготовкою підпорядкованих підрозділів і служб бригади, проводити заняття з військовослужбовцями офіцерського, сержантського (старшинського) складу, які обіймають посади не нижче головного сержанта роти з організації тилового забезпечення, а з головними сержантами рот, сержантами із матеріального забезпечення (старшинами) рот - з ведення військового господарства; керувати роботою, спрямованою на поліпшення матеріально-побутового становища особового складу військової частини; організовувати своєчасне забезпечення підпорядкованими службами підрозділів бригади (полку, окремого батальйону) матеріальними засобами, якісне харчування особового складу; контролювати доведення встановлених норм забезпечення до кожного військовослужбовця; організовувати своєчасну видачу обмундирування, його припасування й ремонт; знати ділові та морально-психологічні якості військовослужбовців офіцерського, сержантського (старшинського) складу безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів і служб, постійно проводити з ними роботу з виховання та вдосконалення підготовки за спеціальністю ; планувати роботу транспорту, пов`язану з підвезенням матеріальних засобів, і здійснювати контроль за правильністю та ефективністю його використання; планувати і організовувати підвезення підрозділам бригади (полку, окремого батальйону) матеріальних засобів та забезпечувати водопостачання; перевіряти не менше ніж двічі на рік наявність і стан матеріальних засобів у підрозділах бригади (полку, окремого батальйону) і безпосередньо підпорядкованих складах з оформленням відповідних актів; організовувати щорічне проведення інвентаризації всього майна і техніки у службах; керувати роботами з обладнання й удосконалення навчально-матеріальної бази та механізації вантажно-розвантажувальних робіт тилу бригади (полку, окремого батальйону) і підпорядкованих складів; здійснювати контроль за якістю, правильністю застосування і ощадливим витрачанням пального, мастильних матеріалів і спеціальних рідин та виконанням вимог безпеки при поводженні з ними; інструктувати перед заступанням у наряд чергового їдальні; знати наявність і стан техніки в підпорядкованих підрозділах і службах, забезпечувати її правильну експлуатацію, обслуговування, ремонт та евакуацію; організовувати належну експлуатацію, своєчасний ремонт жилих і нежилих будинків, водопровідно-каналізаційних мереж і споруд, своєчасну підготовку їх до зими, а також казарменого інвентарю й меблів, утримання в належному стані території, на якій розквартировані підрозділи бригади (полку, окремого батальйону), вживати заходів для пожежної безпеки об`єктів безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів і служб, а також обладнання їх технічними засобами охорони та засобами протипожежного захисту; розробляти заходи щодо економічної роботи й організовувати їх здійснення; організовувати банно-пральне обслуговування підрозділів бригади (полку, окремого батальйону); контролювати якість надання послуг з організації харчування суб`єктами господарювання, брати участь у складанні розкладки продуктів та подавати її на затвердження командирові військової частини, здійснювати контроль за станом здійснення суб`єктами господарювання заходів щодо обладнання і удосконалення переданих їм об`єктів, правильністю експлуатації та своєчасним ремонтом таких об`єктів; розробляти та здійснювати заходи щодо додержання вимог безпеки під час виконання ремонтно-будівельних і господарських робіт та експлуатації техніки в підпорядкованих підрозділах і службах; організовувати забезпечення військовослужбовців своєї частини службовим, тимчасовим (орендованим) чи постійним житлом; організовувати й контролювати ведення обліку та звітності в установленому порядку.

Відповідно примітки до ст. 172-13 КУпАП та ст. 425 КК України під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

З огляду на викладене, капітан ОСОБА_1 являється військовою службовою особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Також, капітан ОСОБА_1 відповідно до вище перелічених обов`язків та прав наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, а тому являвся суб`єктом відповідальності за правопорушення, передбачені ст. 172-15 КУпАП.

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 вищевказаного Закону військові частини ведуть облік закріпленого за ними майна у кількісних, якісних, обліково-номерних та вартісних показниках і враховують по відповідних службах - продовольчій, речовій, квартирно-експлуатаційній, пально-мастильних матеріалів тощо.

Відповідно до п. 5 Р. І Інструкції з обліку військового майна в Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440 (далі Інструкція), облік військового майна у Збройних Силах є складовою частиною бухгалтерського обліку та являє собою систему обробки та підготовки інформації, необхідної для прийняття управлінських рішень щодо забезпечення військових частин Збройних Сил матеріальними цінностями.

Згідно з п. 6 Р. І Інструкції, обліку підлягає все військове майно незалежно від його призначення та джерел надходження. Облік військового майна повинен бути своєчасним, достовірним і точним.

Відповідно до приписів п. 12 Р. І Інструкції, посадові (службові) особи організовують та здійснюють ведення обліку військового майна відповідно до обов`язків визначених Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (Статут), Положенням про військове (корабельне) господарство, положеннями про органи військового управління, функціональними (посадовими, службовими) обов`язками з урахуванням вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та цієї Інструкції.

Згідно п. 6 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах (далі Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 № 1225, облік військового майна ведеться з метою отримання даних про його наявність, втрату, нестачу, рух, вартість та якісний (технічний) стан, необхідних для організації матеріально-технічного забезпечення військових частин, встановлення належного контролю за умовами зберігання, доцільністю та ефективністю його використання (витрачання), а також з метою підготовки даних для складення облікових документів та державної статистичної звітності.

Водночас, усупереч наведеним вимогам законодавства капітан ОСОБА_1 з 02.12.2020 року до 21.01.2021р. не забезпечив належне збереження та облік військового майна речової служби тилу військової частини НОМЕР_1 .

Зокрема, з 21.01.2021р. по 22.01.2021р. у військовій частині НОМЕР_1 під час проведення перевірки обліку військового майна, яка проводилася комісійно офіцером ПТУ ВСП лейтенантом ОСОБА_2 та прокурором Військової прокуратури Одеського гарнізону лейтенантом юстиції Богатирем В.К. встановлені порушення ведення обліку військового майна речової служби тилу.

В ході перевірки проведено звіряння облікових даних військової частини НОМЕР_1 (зокрема книги наявності та руху військового майна, івентиризаційний номер 42) та військового майна, яке було фактично в наявності на складі військової частини НОМЕР_1 . В результаті звіряння встановлено наступні розбіжності:

за обліком військової частини рахувався 1 «Костюм вогнезахисний», фактично на складі в наявності 3;

за обліком «Костюм вітровологозахисний демісезонний» на складі 6 одиниць, видано особовому складу 4, фактично в наявності на складі 8 одиниць, видано особовому складу 2;

за обліком костюм для танка на складі 2 одиниці, видано особовому складу 4 одиниці, фактично в наявності на складі 4 одиниці, видано особовому складу 2 одиниці;

за обліком «Рюкзак індивідуальний бойовий» 20 одиниць, 17 з них видано особовому складу, 3 знаходяться на складі військової частини. Фактично в наявності жодного рюкзака немає, усі видані особовому складу. Крім того, під час звіряння з первинними документами виявлено, що не було оприбутковано ще 4 одиниці рюкзаків, які на момент перевірки також видані особовому складу;

за обліком «Костюм спеціальний літній «Горка» рахується 5 на складі, фактично в наявності 2 одиниці, 3 видано особовому складу;

Окрім того було встановлено, що всупереч вимогам п. 7 р. ІІ Наказу МОУ №440 від 17.08.2017р. підсумки про надходження (вибуття) військового майна в облікових регістрах за звітний період і за рік не підбито, лінією не підкреслено, підписами відповідальних посадових осіб не засвідчено.

На порушення вимог Інструкції з обліку військового майна № 440 діловодом тилу облікові документи не велися, або велися не в повному обсязі внаслідок чого майно видане в особисте користування військовослужбовцям та сдане на склад військової частини не обліковувалося, що призвело до виникнення внутрішніх ризиків втрати військового майна. Наразі усі виявлені порушення усунуті, облік військового майна відновлено та ведеться відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно вимог ст.ст. 1, 2, 3, 4, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Статтею 26 Статуту передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Також, відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або із окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1 126-У11 «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», оголошено про проведення часткової мобілізації.

Згідно з рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», уведеного в дію Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014, у Донецькій та Луганській областях проводиться антитерористична операція.

Збройні Сили України приймають участь в анти терористичній операції визначеним складом сил і засобів у відповідності до норм Закону України «Про боротьбу з тероризмом».

Відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», з метою підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань України па рівні, що гарантує адекватне реагування на загрози національній безпеці держави, оголошено та зобов`язано провести протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб.

Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.

Водночас зазначеним Законом передбачено такий захід як демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

Згідно зі ст. 11 зазначеного Закону, рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України.

На даний час відповідних рішень Президентом України не приймаюся.

Крім цього, питання щодо наявності особливого періоду в державі поза часом проведення мобілізації було предметом судового розгляду.

Вищий адміністративний суд України у постанові від 16 лютого 2015 року (справа №800/582/14) виходячи із системного аналізу норм Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.

Тобто, з 18.03.2014р. і по теперішній час в Україні діє особливий період.

Таким чином, капітан ОСОБА_1 , проходячи військову службу за контрактом та будучи військовою службовою особою, під час тимчасового виконання обов`язків заступника командира військової частини НОМЕР_1 з тилу, діючи протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення вимог законодавства, недбало віднісся до своїх службових обов`язків та не виконав їх в умовах особливого періоду, а саме: у період з 02.12.2020р. до 22.12.2020р. та з 19.01.2021р. по 21.01.2021р. не забезпечив належний облік військового майна речової служби тилу військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), а також не забезпечив належний контроль за підлеглим військовослужбовцем діловодом тилу військової частини НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_3 , що призвело до ризику втрати військового майна, чим вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винуватим себе у вчиненні зазначеного правопорушення визнав повністю, не оспорюючи докази, які є в матеріалах справи та підтвердив факти, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 29.01.2021р.;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 29.01.2021р. та 23.02.2021р.;

- витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 №10 від 19.01.2021р., згідно якого ОСОБА_1 призначений на посаду начальника служби радіаційного, хімічного, біологічного захисту;

- витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 №226 від 10.11.2020р., згідно якого ОСОБА_1 допущено до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою заступника командира з тилу-начальнику тилу в/ч НОМЕР_1 ;

- даними припису №46/116 від 20.01.2021р. щодо перевірки обліку військового майна в/ч НОМЕР_1 ;

- даними акту проведення планової інвентаризації військового майна речової служби в/ч НОМЕР_1 з інвентаризаційними описами технічних засобів речової служби №1 у додатку;

- даними книг обліку наявності та руху військового майна в/ч НОМЕР_1 ;

Таким чином, у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 ч.2 КУпАП, а саме: недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суддя при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , його позитивну характеристику за місцем служби, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, його щире каяття у вчиненому, тому суддя вважає необхідним застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ст.172-15 ч.2 КУпАП.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

Разом з тим, відповідно до п.12 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Отже, ОСОБА_1 повинен бути звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23, 27, 33-35, 40-1, 283, 284 ч.1 п.1, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 ч.2 КУпАП. Накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень.

ОСОБА_1 звільнити від сплати судового збору відповідно до п.12 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя П. В. Жовтан