Провадження № 3/734/1776/21 Справа № 734/3814/21
ПОСТАНОВА

іменем України

22 грудня 2021 року смт. Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Домашенко Ю.М., розглянувши справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.172-15 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.06.2020 №117 лейтенанта ОСОБА_1 , викладача навчальної батареї навчального зенітного ракетно-артилерійського дивізіону, призначеного наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 29.12.202о № 484 на посаду командира навчальної батареї старшого викладача навчального зенітного ракетного дивізіону, вважати таким, що з 31.12.2020 справи та посаду, яку обіймає здав, а за призначенням прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою. На час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України на старшого лейтенанта ОСОБА_1 розповсюджується дія військових Статутів Збройних Сил України, які визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців і їх взаємовідносини. Так, відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. У такий спосіб, з моменту видання первинного Указу Президента України № 303 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває і до теперішнього часу.
Відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV (із змінами), повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати ОСОБА_2 своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України. Стаття 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язує старшого лейтенанта ОСОБА_1 виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
У свою чергу, ст. ст. 1-3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-ХІV (із змінами), визначають, що військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку та досягається, окрім іншого, шляхом свідомого ставлення військовослужбовця до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів. Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України кожного військовослужбовця зобов`язано додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів. Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну. Стаття 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язує командира вживати заходів щодо затримання підлеглого при вчиненні або здійсненні ним замаху на вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із непокорою, опором чи погрозою начальнику, застосуванням насильства, самовільним залишенням військової частини або місця служби, ухиленням від військової служби чи дезертирством, із негайним доставлянням затриманого до уповноваженої службової особи або вжити заходів щодо негайного повідомлення уповноваженої службової особи про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні діяння з ознаками кримінального правопорушення.
Згідно з ст. 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, командир зобов`язаний негайно доповідати старшому командиру (начальнику) про кримінальне чи адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, вчинене підлеглим військовослужбовцем, завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності; проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові). Відповідно до положень ст. 111 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир роти (корабля 4 рангу) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти (корабля), за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти (корабля), за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті (на кораблі), за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти (корабля), за успішне виконання ротою (кораблем) бойових завдань, за ведення ротного (корабельного) господарства. Стаття 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язує командира роти підтримувати особовий склад роти, озброєння, бойову та іншу техніку в постійній бойовій готовності, готувати особовий склад добового наряду від роти (корабля) та контролювати несення ним служби. Командир роти підпорядковується командирові батальйону і є прямим начальником усього особового складу роти. Пунктом 1.6 Розділу І Наказу МОУ від 26.05.2014 №333 «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України» визначено, що організація і стан обліку особового складу покладається, зокрема, на командирів підрозділів. Згідно примітки до ст. 172-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення, під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування. Згідно з ст. 29 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Статтею 31 Статуту установлено, що начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником. Відповідно до ст. ст. 32, 124 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за своїм військовим званням старший лейтенант ОСОБА_1 є начальником для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу військової частини, а за посадою є прямим начальником усього особового складу 3 навчальної батареї навчального зенітного ракетного дивізіону.
У свою чергу, відповідно до вимог вказаних вище нормативних актів, командир навчального зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_1 , будучи за посадою начальником для військовослужбовців сержантського (старшинського) складу роти та особового складу, який проходить службу у підрозділі, в розумінні примітки до ст. 172-13 КУпАП являється військовою посадовою особою. Так, встановлено, що військовослужбовець строкової військової служби військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 , який перебував на посаді курсанта 3 навчальної батареї навчального зенітного ракетного дивізіону, 28.10.2021 близько 10.00 год. самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , що дислокується у смт Десна Чернігівського району Чернігівської області, однак факт самовільного залишення частини солдатом ОСОБА_3 було виявлено лише 28.10.2021 о 20.20 год. під час контрольного шикування особового складу 3 навчальної батареї навчального зенітного ракетного дивізіону.
Таким чином, старший лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою командиром 3 навчальної батареї старшим викладачем навчального зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_3 , 28.10.2021 в порушення вимог ст.ст. 6,11,16, 103, 104 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 4-6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Розділу І Наказу МОУ «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України», контроль за наявністю особового складу 3 навчальної батареї навчального зенітного ракетного дивізіону не здійснив, внутрішній порядок батареї не проконтролював, організацію і стан обліку особового складу не перевірив, контроль за виконанням особовим складом добового наряду від роти своїх обов`язків не забезпечив, внаслідок чого факт самовільного залишення військової частини підлеглим йому солдатом ОСОБА_3 , яке він вчинив о 10.00 год. 28.10.2021, виявлено лише о 20.20 год. 28.10.2021 іншою посадовою особою, чим недбало поставився до виконання своїх службових обов`язків.
У судовому засіданні ОСОБА_1 визнав себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення та щиро розкаявся.
Заслухавши, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушення № 31 від 22.11.2021, копії матеріалів службового розслідування військової частини НОМЕР_1 смт Десна від 28.10.2021, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а саме: недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Обставиною, яка відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, є щире розкаяння винного.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, позитивну характеристику за місцем служби, ступінь його вини, а також те, що він проходить військову службу, під час якої вчинив адміністративне правопорушення і вважає за необхідне накласти на нього стягнення у виді штрафу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 283-285, 287-289 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень в дохід держави.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів із моменту її винесення.

Судд я Ю.М. Домашенко