Дата документу 21.12.2021
ЄУ № 942/1708/21
Провадження №3/942/715/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року смт. Новопсков

Луганська область

Новопсковський районний суд Луганської області у складі судді Стеценко О.С., розглянувши матеріал, який надійшов з відділу прикордонної служби «Білолуцьк» 3 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної Прикордонної Служби України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Донцівка, громадянина України, паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області 22.07.1997, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який є інспектором прикордонної служби 3 категорії дозиметристом 2 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби «Ганусівка» (тип В) впс «Білолуцьк», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснено його права, відповідно до ст. 268 КУпАП, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Новопсковського районного суду Луганської області повторно надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія СхРУ № 274776 від 13.11.2021, відповідно до якого о 04 год. 10 хв. 13.11.2021 на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Ганусівка» (тип В) відділу прикордонної служби «Білолуцьк» (тип Б) під час здійснення раптової перевірки заступником начальника загону з персоналу підполковником ОСОБА_2 було виявлено штаб-сержанта ОСОБА_1 , який виконував наказ на охорону Державного кордону в прикордонному наряді «Старший зміни прикордонних нарядів», який контроль за службою прикордонних нарядів здійснював не в повному обсязі, а саме: порушив вимоги порядку виходу на зв`язок, чим порушив вимоги ст. 17 Статуту Внутрішньої служби Збройних сил України, в умовах особливого періоду та розділу ІІ, п.5 п.п.2 «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 № 1261, відповідальність за що передбачена ч.2 ст. 172-15 КУпАП «Недбале ставлення до військової служби».

Відповідно до ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він перебував на зміні. В цей час як за розкладом у останнього був сон, з раптовою перевіркою прибув підполковник ОСОБА_3 та попрохав пред`явити робочий зошит, де фіксується вихід на зв`язок. Потім наказав вийти на зв`язок з прикордонними нарядами цим радіозв`язком (радіостанцією), однак це зробити не вдалося. Тоді ОСОБА_4 зробив висновок, що ОСОБА_1 взагалі не виходив на зв`язок з прикордонним нарядом.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до наступного висновку.

Основним для вирішення справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення складу правопорушення. Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення постановою Новопсковського районного суду Луганської області від 19.11.2021 протокол про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повернутий до відділу прикордонної служби «Білолуцьк» для усунення недоліків.

В постанові зазначено, що протокол не містить конкретних обставин та дій, які вчинені та/або не вчинені ОСОБА_1 в порушення своїх службових обов`язків, не зазначено причини, за яких останній повинен був вийти на зв`язок та не вказано, в чому саме полягала його вина у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. До матеріалів справи не додано доказів на підтвердження даних обставин, не долучено письмових пояснень осіб, які здійснювали раптову перевірку ОСОБА_1 , не додано наказу на охорону державного кордону.

Повторно адміністративний матеріал надісланий до суду 21.12.2021.

Судом встановлено, що недоліки, зазначені у постанові суду від 19.11.2021, не усунуті, доказів, вказаних у вищезазначеній постанові суду, не надано.

Крім того, суд зазначає, що у протоколі вказано вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення о 04 год. 10 хв. 13.11.2021.

В той же час відповідно до рапорту заступника начальника 3 прикордонного загону з персоналу підполковника Сергійчука С. раптову перевірку ОСОБА_1 здійснено в період з 04 год. 30 хв. по 05 год. 10 хв. 13.11.2021, що не відповідає даним зазначеним у протоколі.

Таким чином матеріалами справи не підтверджено вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення за ч.2 ст. 172-15 КУпАП у час зазначений у протоколі та не підтверджено взагалі порушення останнім своїх службових обов`язків.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин повинен проводитися їх судовий розгляд. З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом доведення вини, будь-яких інших переконливих доказів вини правопорушника суду не надано, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 № 463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Дотримання цих вимог є необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, забезпечує реалізацію закріплених у ст. 7 КПК таких засад кримінального провадження, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності вини та право на захист.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Слід зауважити, що право на справедливий суд гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятою Радою Європи 04.11.1950, ратифікованою Україною 17.07.1997, відповідно до неї суд встановлює обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи обвинувачення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно із ч.1 п. 3 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП, виносить постанову про закриття справи.

З огляду на вищевикладене, оцінюючи відповідно до ст. 252 КУпАП надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, беручи до уваги, що органом, яким складено протокол про адміністративне правопорушення, не доведено порушення ОСОБА_1 ч.2 ст. 172-15 КУпАП, суд приходить до висновку про недоведеність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, а тому провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 252, 283-285, 287 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду через Новопсковський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя: О.С. Стеценко