Справа № 674/3/21
Провадження № 3/674/93/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м.Дунаївці

Суддя Дунаєвецького районного суду Хмельницької області Шафікова Ю.Е., за участю секретаря Проценко Л.В., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали Дунаєвецького ВП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , працюючого в УПП в Хмельницькій області,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

З даних протоколу про адміністратине правопорушення серії ДПР18 №239645 від 03 січня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 03 січня 2021 року о 01:13 год. в м. Дунаївці по вул. Красінських, 13 керував автомобілем «Деу Ланос» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме : запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вказаним протоколом була розглянута Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області 20 січня 2021 року, про що винесено постанову по справі №674/3/21, згідно якої матеріали справи було повернуто до ВП ГУНП в Хмельницькій області для доопрацювання, а саме для належного встановлення особи правопорушника.

09 лютого 2021 року дані матеріали було повторно направлено для розгляду до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області відділенням поліції №2 Кам`янець-Подільського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав, пояснив, що в ніч на 03 січня 2021 року не керував транспортним засобом, за кермом був його дядько ОСОБА_2 , який з невідомих йому причин переліз на заднє сидіння. ПДР України ОСОБА_1 не порушував, у зв`язку з чим просив суд закрити провадження у справі.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст 130 КУпАП, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством(ч.1). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2).

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом вищевказаної норми, до адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу тільки тоді, коли вона, керуючи транспортним засобом, відмовилася від проходження вказаного огляду лише у встановленому чинним законодавством порядку.

Такий порядок визначений ст.266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015р. № 1452/735 (далі Інструкція).

Відповідно до цих нормативних актів огляду підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Сам огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів. Лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (ч.ч.1,2 ст.266 КУпАП, п.7 розділу І Інструкції).

Як слідує з досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема, відеозапису з фіксацією правопорушення, з якого не представляється можливим встановити факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 , та показів ОСОБА_2 , згідно яких останній пояснив, що саме він керував автомобілем «Деу Ланос» державний номерний знак НОМЕР_1 , але під час зупинки даного автомобіля працівниками поліції, переліз на заднє сидіння так як забув посвідчення водія, недоведеною залишається обставина керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а відтак твердження зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмова останнього як водія транспортного засобу пройти вказаний огляд, не можуть бути прийняті судом до уваги.

Будь-яких належних та достовірних доказів, які б спростовували ці пояснення ОСОБА_1 та свідка матеріали справи не містять, не встановлено таких і судом.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото та кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічна позиція висловлена у постанові ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, де зазначено, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

У справах «Малофєєва проти Росії»(«Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

В ході судового розгляду не встановлено жодних об`єктивних та достовірних доказів, які б поза розумним сумнівом доводили факт керування ОСОБА_1 автомобілем та, відповідно, про порушення останнім положень п.п. 2.5 Правил дорожнього руху, а тому провадження у справі підлягає закриттю, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 247, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів, з дня її винесення, через Дунаєвецький районнийсуд Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю. Е. Шафікова