Справа № 487/7896/20
Провадження № 3/487/287/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі

головуючого судді - Сухаревич З.М.,

за участю секретаря - Сердюк В.М.,

захисника Гречаної Є.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи, що надійшли з Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2020 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 199072/2408, в якому зазначено: 21.11.2020 о 17:40 год. за адресою: вул. Лазурна, 32, продавець магазину №Економ-Маркет» ОСОБА_1 не припинила роботу вказаного закладу та здійснювала прийом відвідувачів,чим порушила п.п. 4 п. 15 Постанови КМУ від 22.07.2020 № 641, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

21 січня 2021 року до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких остання просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що не є суб`єктом правопорушення, оскільки не є суб`єктом господарювання і власником магазину.

В судовому засіданні захисник пояснила, що ОСОБА_1 не є суб`єктом вказаного правопорушення, оскільки не є суб`єктом господарювання або власником магазину. В цей день вона прибилась у магазині. Окрім цього, у справі відсутні докази, які свідчать про те, що заклад працював і здійснював прийом відвідувачів. Просила закрити справу у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Як слідує зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 статті 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за Порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція ч.1 ст.44-3 КУпАП має бланкетний характер, оскільки відсилає до нормативних актів, які спрямовані на захист населення від інфекційних хвороб, зокрема запобігають поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CоV-2.

Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП повинно бути зазначено, які правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм порушила особа, відносно якої складений протокол та яким нормативним актом такі правила встановлені.

У протоколі є посилання на порушення п.п.4 пункту 15 Постанови КМУ від 22 липня 2020 року №641.

Згідно підпункту 4 пункту 15 Постанови КМУ від 22 липня 2020 року №641 (в редакції чинній на час вчинення правопорушення), - Додатково до обмежень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14 листопада 2020 р. до 30 листопада 2020 р. забороняється: приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення, крім: торгівлі продуктами харчування на торговельних площах, не менше 60 відсотків яких призначено для торгівлі продуктами харчування, пальним, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, ветеринарними препаратами, кормами; провадження діяльності з надання фінансових послуг, діяльності фінансових установ і діяльності з інкасації та перевезення валютних цінностей, діяльності операторів поштового зв`язку, а також медичної практики, ветеринарної практики, діяльності автозаправних комплексів (без зон харчування), діяльності з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів; торговельної діяльності із здійсненням адресної доставки замовлень.

Отже, встановлена пп.4 п.15 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року заборона приймання відвідувачів суб`єктами господарювання передбачала, що саме суб`єкт господарювання повинен був здійснити заходи (дати відповідні розпорядження щодо припинення діяльності закладу у період, передбачений вказаним пунктом постанови КМУ № 641).

Тобто, з вказаного вбачається, що питання про припинення відвідування вирішується саме посадовими особами цього закладу.

Громадянин суб`єкт підприємницької діяльності може бути визнаний службовою особою (посадовою особою) лише тоді, коли такий громадянин на умовах трудового договору наймає працівників для сприяння йому у здійсненні підприємницької діяльності. За таких обставин він набуває організаційно-розпорядчих повноважень стосовно найманих працівників (право ставити перед ними певні завдання, визначати розмір заробітної плати, розпорядок робочого дня, застосовувати дисциплінарні стягнення тощо).

Таким чином, оскільки працівник (продавець), який виконує свою трудову функцію за розпорядженням керівника підприємства, яке не дотримується карантину, та діють не від власного імені (як фізичні особи), а від імені підприємства-роботодавця, відповідальність має нести саме посадова особа керівник, а не конкретний працівник як фізична особа.

Отже, суб`єктом правопорушення за ст.44-3 КУпАП в частині порушення заборон, встановлених пп.4 п.15 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року міг бути лише суб`єкт господарювання, який провадить діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення.

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання чи посадовою особою, а відповідно і суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Більш того, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що особа ОСОБА_1 встановлена за трудовою книжкою, що в розумінні ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», не є документом, що посвідчує особу.

Отже, фактично особа ОСОБА_1 не встановлена належним чином.

Обов`язок щодо збирання доказів та належне складення протоколу покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Складаючи вказаний протокол, працівник поліції належним чином не перевірив документи, хто саме здійснював господарську діяльність в магазині та чи є ОСОБА_1 уповноваженою особою суб`єкта господарювання взагалі і не встановив її особу належним чином.

Доданий до протоколу рапорт не може бути доказом вчинення правопорушення, в розумінні ст. 251 КУпАП не є офіційним документом, оскільки носить інформаційний характер і поліцейський є зацікавленою особою при розгляді цієї справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин (постанова Верховного Суді від 28 травня 2020 року справа №524/4668/17).

Відповідно до ст..252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що суд при винесенні постанови по справі не має право самостійно збирати докази по справі, оскільки відповідно до ст.251 КУпАП, вказаний обов`язок покладений на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення за ч. 1 ст.44-3 КУпАП, а тому і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.44-3 КУпАП, в діях останньої відсутній.

Як передбачено ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне провадження адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.44-3 КУпАП ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи таке рішення, суд керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися саме на користь цієї особи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП - закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня винесення та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду у строк та порядку передбачені ст.294 КУпАП.

Суддя: З.М. Сухаревич