Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/8237/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області Мушкет Олександр Олександрович, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 406421 від 07.12.2020 року, 07.12.2020 року о 13 год. 45 хв., ОСОБА_1 в м. Маріуполі, проспект Нікопольський, 13 керував автомобілем марки «Geely FC MR-7180 » державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою технічного засобу «Драгер Алкотест» на місці зупинки транспортного засобу та від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав суду письмові пояснення, в яких зазначив, 07.12.2020 року перебував в гостях в будинку АДРЕСА_2 . Близько 13 год. 30 хв. він разом зі своїм знайомим ОСОБА_2 вийшли з квартири на вулицю покурити і сіли в його автомобіль марки «Geely FC MR-7180 » який був припаркований у дворі зазначеного будинку та у якому знаходилась його електронна сигарета. Покуривши в автомобілі та виходячи з нього, біля них різко зупинився автомобіль поліції, з якого вийшли поліцейські та почали звинувачувати його в тому, що начеб то він керував автомобілем, на що він неодноразово відповідав працівникам поліції, що автомобілем не керував, а лише сидів у ньому з товаришем та курив. Згодом приїхав ще один наряд поліції яким він також пояснював, що він знаходиться з товаришем у гостях і вони вийшли на вулицю лише покурити. Через певний проміжок часу працівники поліції повідомили йому що він затриманий і доставили його до відділення поліції для складення протоколу за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Заперечував факт керування транспортним засобом та рух автомобіля. Вважав, що працівниками поліції не було надано достатніх доказів у підтвердження факту керуванням ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння або відмови від проходження огляду на стан такого сп`яніння.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_2 вбачається, що 07.12.2020 року він разом зі своїм товаришем ОСОБА_1 перебували в гостях в будинку АДРЕСА_2 . Близько 13 год. 30 хв. він разом із ОСОБА_1 вийшли з квартири у двір покурити і сіли в товариша автомобіль марки «Geely FC MR-7180 » який був припаркований біля під`їзду зазначеного будинку та у якому знаходилась електронна сигарета ОСОБА_1 . Через кілька хвилин, коли вони вже хотіли повертатись у квартиру і вийшли з автомобіля, позаду автомобіля ОСОБА_3 різко зупинився автомобіль поліції, з якого вийшли поліцейські та почали звинувачувати ОСОБА_1 в тому, що начебто він керував автомобілем, на що він неодноразово відповідав їм що автомобілем не керував, а лише сидів у ньому з товаришем та курив. Після цього поліцейські провели обшук в автомобілі ОСОБА_3 на заборонені предмети, проте нічого не знайшли. Згодом приїхав ще один наряд поліції, які згодом повідомили ОСОБА_1 що він затриманий і повезли його до відділення поліції для складення протоколу за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Захисник Попов В.М., який діє на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 11.01.2020 року № 56, 23.02.2021 року через канцелярію суду подав клопотання про закриття провадження по справі за відсутністю складу правопорушення, мотивуючи тим що провину у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 не визнає, заперечує факт керування автомобілем. Вважає, що належні докази вчинення останнім вищевказаного правопорушення в матеріалах справи відсутні.

Суддя, дослідивши письмові матеріали справи, у тому числі відеозаписи, надані разом з адміністративним матеріалом, вважає, що провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За ч. 1 ст. 130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також ті особи, які відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

ОСОБА_1 ставиться в провину порушення вимог пункту 2.5 ПДД України, згідно з яким водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння особи, яка керує транспортним засобом, передбачена ст. 130 КУпАП.

З аналізу наведених норм слідує, що для звинувачення особи у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, необхідно встановити чи був факт відмови від проходження огляду у відповідному закладі охорони здоров`я та чи оформлена вказана відмова належним чином і підтверджена достатніми доказами.

Працівниками поліції надано суду відеозапис від 07.12.2020 року, з якого вбачається, що автомобіль «Geely FC MR-7180 » державний номерний знак НОМЕР_1 припаркований в дворі біля будинку. Відеозапис містить неодноразове твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем, і що автомобіль там припаркований вже тривалий час. Також чоловік, який знаходився поряд з ОСОБА_1 вказував, що останній автомобілем не керував і що вони разом тривалий період знаходяться в гостях у будинку, біля якого припаркований автомобіль. При цьому заперечення ОСОБА_1 факту керування вищевказаним автомобілем продовжувалося і під час складання протоколу про адміністративне правопорушення в управлінні поліції Безпосереднього факту керування зазначеним автомобілем ОСОБА_1 з вказаного відеозапису не вбачається. З відеозапису вбачається лише сама процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення постанови. (Вказана позиція міститься в постанові ВС/КАС, №216/5226/16-а від 18.07.2019 року).

Також, додані до матеріалів справи рапорти поліцейського РПОП ГУНП в Донецькій області старшого сержанта поліції Бурмака А. та командира взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Донецькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Кухтіна О., не підтверджують факту особистого керуванням водія ОСОБА_1 , якій мав ознаки алкогольного сп`яніння, вищевказаним автомобілем, а відтак не можуть розглядатись як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 20.05.2020 року у справі №524/5741/16-а.

Згідно пункту 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.5 та 6 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Основним нормативно - правовим актом, який регулює порядок огляду водія на стан сп`яніння є наказ Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Відповідно до п. 7 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Згідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку №1103, пункт 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення матеріалів №1395).

Однак, у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв ОСОБА_4 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Рішенням Конституційного суду України від 20.10.2011року N12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України, встановлено, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу правопорушення.

Таким чином наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, поза всяким розумним сумнівом не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України та відповідно наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, ч.1 ст.130, 245, 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП України закрити через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду може бути подано апеляцію до Донецького апеляційний суду через Іллічівський районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з моменту його винесення.

Суддя: О. О. Мушкет