Справа № 465/5692/21 Головуючий у 1 інстанції: Величко О.В.
Провадження № 33/811/1642/21 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі адвоката Бабій Ірини Миколаївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Шмотолохи Володимира Зіновійовича на постанову судді Франківського районного суд м. Львова від 28 жовтня 2021 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 454 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 12 липня 2021 року о 22 год. 21 хв. у м. Львові по вул. Сахарова, 82, керував автомобілем Skoda Superb, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Шмотолоха В.З., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова судді суду першої інстанції є передчасною, постановлена без з`ясування усіх обставин справи.

Повідомляє, що ОСОБА_1 не заперечує своєї відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте він заперечує факт керування транспортним засобом, повідомляв судді суду першої інстанції, що на місце де відбувалося складання протоколу про адміністративне правопорушення його привезла дружина. На місці водія він пересів, оскільки виникла потреба підняти телефон, який впав.

Адвокат зазначає, що суддею суду першої інстанції було безпідставно відхилено клопотання про допит дружини ОСОБА_1 , яка підтвердила б, що вона керувала автомобілем.

Наголошує, що керування транспортним засобом означає, що транспортний засіб, який зупинений, до самої зупинки мав знаходитися в русі, оскільки керування можливе лише тоді коли такий рухається. Перебування особи на місці водія у нетверезому стані не є доказом вчинення нею адміністративного правопорушення, оскільки саме перебування на місці водія не доводить факту керування.

Заслухавши представника особи, яка притягується до адміністративної адвоката Бабій І.М. на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суду вважає, що суддя першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, зокрема даними, що містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №265161 від 12 липня 2021 року (а.с. 1-2), відповідно до якого ОСОБА_1 керував автомобілем Skoda Superb, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, поведінка, що не відповідає обстановці), відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі;

- відеозаписі із нагрудної камери працівників поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Drager та в медичному закладі в присутності двох свідків, своїми діями намагався уникнути проведення огляду на стан сп`яніння (намагався покинути місце події, пересів на місце пасажира, вийшов з автомобіля, а також після його телефонного дзвінка на місце події прибули невстановлені особи, які перешкоджали роботі працівників поліції, та намагалися залякати свідків);

- поясненні свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( а.с. 4-5), які зазначили, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння;

- рапорті (а.с. 8) працівника патрульної поліції, з якого вбачається, що працівниками поліції отримано виклик, щодо нетверезого водія, який керував автомобілем по вул. Ак. Сахарова в м. Львовів м. Львові, вул. Ак. Сахарва;

- акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 6-7), з якого вбачається, що водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта, що він не керував транспортним засобом, на місце події його привезла дружина, та відлучилася по справах, а він сів за кермо автомобіля, щоб підняти телефон (який впав) не заслуговує на увагу апеляційного суду, оскільки нічим об`єктивно не підтверджено. Факт наявності у дружини ОСОБА_1 прав водія не є доказом того, що вона перебуваючи в стані вагітності, 12 липня 2021 року в нічний час, керувала зазначеним транспортним засобом.

Так, у своїй постанові Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у справі №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Як вбачається із відеозапису, долученого до матеріалів справи, автомобіль ОСОБА_1 рухався вулицями міста, працівник патрульної поліції зупинили його у зв`язку із тим, що надійшла інформація, що водій перебував в стані алкогольного сп`яніння, окрім того з відеозапису вбачається, що під час розмови з працівниками поліції двигун авто був в робочому стані, а ОСОБА_1 знаходився на місці водія (в подальшому пересів на місце пасажира), відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. Авто було зупинено на підставі ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» і у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння.

Окрім того з відеозапису вбачається, що невстановлені особи, сприяли ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначених дій, перешкоджали працівникам поліції виконувати службові обов`язки та намаганням ввести в оману свідків.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень суддею першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову судді Франківського районного суд м. Львова від 28 жовтня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Шмотолохи Володимира Зіновійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.