Номер провадження: 33/813/277/21
Номер справи місцевого суду: 523/963/21
Головуючий у першій інстанції Деркачов О. В.
Доповідач Прібилов В. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Прібилов В.М.,

за участю: секретаря судового засідання Стоянової Л.І.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності- ОСОБА_1 ,

представника Адміністрації Одеського морського порту Ахмадулліної В.Р.,

іншого учасника ДТП ОСОБА_2 ,

його представника адвоката Афанасьєвої М.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 22.01.2021 року, якою провадження відносно ОСОБА_1 закрито провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 22.01.2021 року адміністративне провадження відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №525302 від 25 грудня 2020 року ОСОБА_1 інкримінувалося порушення вимог п.13.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), а саме те, що він, керуючи о 18 годині 10 хвилин 25 грудня 2020 року автомобілем марки «Hyundai H-1», н/з НОМЕР_1 , на території порту «Хлібна гавань 6» в м. Одесі, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення з портовим тягачем «RT22», н/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, чим завдав керованому ним транспортному засобу механічні пошкодження.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 22.01.2021 року скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування вимог про скасування постанови зазначає, що:

-наявні в матеріалах справи докази свідчать, що дії водія ОСОБА_2 відповідають вимогам Правил дорожнього руху та Положення про організацію дорожнього руху на території ОФ ДМ «АМПУ», були здійснені з урахуванням дорожньої обстановки, з дозволеною на території порту швидкістю, виїзд на зустрічну смугу для об`їзду перешкоди був безпечним для інших учасників дорожнього руху; водій ОСОБА_2 не був спроможним виявити небезпеку, оскільки не міг завчасно передбачити раптової зупинки поперек дороги автомобіля ОСОБА_1 . Побачивши перешкоду, ОСОБА_2 відразу натиснув на гальма, але значні габарити портового тягача з причепом не дозволили йому зупинитися миттєво.

-водій ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом порушив заборону здійснювати обгін з правого боку, транспортного засобу, що здійснює об`їзд, скоїв обгін ближче 100 метрів перед залізничним переїздом, чим порушив п. п. 11.3, 14.6 ПДР та п. 4.27 та 4.28 Положення про організацію дорожнього руху на території ОФ ДП «АМПУ»; не виконав вимоги п. 10.1 ПДР та змінив напрямок руху вліво в бік зустрічної смуги, створивши небезпеку та перешкоди іншим учасникам, порушив п. п. 11.3, 12.9 15.9 ПДР щодо зупинки на зустрічній смузі, зупинки біля залізничного переїзду та різкого гальмування не потрібного для забезпечення безпеки руху.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що водій тягача ОСОБА_2 здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, порушивши пункти 11.3 та 10.1 ПДР України. На відеозапису з камери спостереження зафіксовано, що він рухався по правій смузі руху, не порушуючи жодних правил дорожнього руху. Доводи апелянта про те, що він здійснив раптовий і неочікуваний характер маневру автомобіля під його керуванням (виїзд на його смугу руху на небезпечній дистанції), що стало наслідком зіткнення не підтверджується будь яким можливим автотехнічним дослідженням, відеозаписом чи іншим об`єктивним доказом. Зазначив, що зупинка автомобіля «Hyundai H-1» була пов`язана з виконанням ним своїх посадових обов`язків та з огляду на рух тягача, свідчили про необхідність його зупинки та перевірки стану водія.

Вивчивши матеріали справи, прийнявши до уваги доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, заслухавши апелянта ОСОБА_2 та його представника адвоката Афанасьєвої М.В., які підтримали апеляційну скаргу повністю та просили її задовольнити; водія ОСОБА_1 та представника Адміністрації Одеського морського порту, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова районного суду скасуванню з наступних підстав.

Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст.124 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 апеляційному суду пояснив, що керуючи портовим тягачем з вантажем на причепі, рухаючись зі швидкістю біля 4-5 км/год., побачив праворуч перешкоду у вигляді вантажного автомобілю, в зв`язку з чим виїхав на зустрічну смугу руху та з урахуванням довжини тягача з причепом, який складає 19 метрів, вказаний маневр розпочав завчасно. Продовжуючи рух та перебуваючи в лівій полосі, наблизившись до залізничного переїзду він побачив, що його випередив мікроавтобус, у якому водій жестикулював руками. Він зменшив швидкість та не зупиняючись також вказав жестом цьому водію щоб він проїжджав вперед, однак повернувши ліворуч мікроавтобус різко підрізав його тягач. Розуміючи, що може статися зіткнення, він застосував гальмування, але навіть з урахуванням незначної швидкості, значні габарити портового тягача з причепом не дозволили йому зупинитися миттєво, в зв`язку з чим керований ним тягач передньою його частиною зіткнувся з задньою частиною мікроавтобуса. Також вказав, що наявність гальмівного шляху портового тягача не зазначена в схемі ДТП, в зв`язку з чим він надав апеляційному суду фотознімки, які підтверджують факт застосування ним гальмування.

Представник ОСОБА_2 адвокат Афанасьєва М.В. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити. При цьому представник прослалася на те, що саме водієм ОСОБА_1 були порушені вимоги п. 13.1. Правил дорожнього руху, який керуючи о 18 годині 10 хвилин 25 грудня 2020 року автомобілем марки «Hyundai H-1», н/з НОМЕР_1 , на території порту «Хлібна гавань 6» в м. Одесі, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення з портовим тягачем «RT22», н/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, чим завдав керованому ним транспортному засобу механічні пошкодження. Суд першої інстанції прийняв як доказ для закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 лише протокол про адміністративне правопорушення, однак не надав оцінку поясненням ОСОБА_1 , які він надавав на місці ДТП.

Водій ОСОБА_1 заперечуючи проти апеляційної скарги підтвердив викладені ним на місці події пояснення та пояснив в апеляційному суді, що фактичне випередження керованого водієм ОСОБА_2 тягача праворуч було пов`язане саме з необхідністю виконання своїх посадових обов`язків та з`ясування незрозумілої йому поведінки водія, який рухався по зустрічній смузі руху. Під час випередження тягача, порівнявшись з ним він почав жестикулювати, а водій тягача у відповідь йому відповів такими ж жестами, після чого зупинився, в зв`язку з чим він також зупинив своє авто, однак водій тягача несподівано продовжив рух, що стало наслідком зіткнення тягача з задньою лівою частиною кузова керованого ним мікроавтобуса. При цьому, водій ОСОБА_1 , не заперечував проти зазначених та наданих водієм ОСОБА_2 фотознімків з зафіксованими слідами гальмування та наявності цих слідів на місці зіткнення, однак пояснив, що ці сліди свідчать про гальмування тягачу безпосередньо перед зіткненням. Що стосується первинно наданих ним на місці події пояснень щодо того, що тягач постійно продовжував рух, та не зазначення у них даних про повну зупинку тягача, то вважає їх помилковими та такими, що були пов`язані з його емоційним станом після скоєної дорожньо-транспортної події.

Закриваючи провадження в справі про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП.

Проте, такі висновки є передчасними, оскільки суддя районного суду при розгляді справи не дотримався вимог ст.245 та 280 КУпАП, надав оцінку, яка суперечить наявним у ній доказам та прийняв рішення, яке не відповідає фактичним обставинам вчиненого правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії ДПР18 №525302 від 25 грудня 2020 року ОСОБА_1 о 18 годині 10 хвилин 25 грудня 2020 року керуючи автомобілем марки «Hyundai H-1», н/з НОМЕР_1 , на території порту «Хлібна гавань 6» в м. Одесі, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення з портовим тягачем «RT22», н/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, чим завдав керованому ним транспортному засобу механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.13.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Пункт 1.3. ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9. ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до пункту 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

З наданих письмових пояснень водія ОСОБА_1 вбачається, що останній на місці події вказав на те, що тягач «RT22» під керуванням водія ОСОБА_2 до моменту зіткнення рухався та при цьому не зазначав жодних даних про його зупинку (а.с. 3)

Наявні у матеріалах справи письмові пояснення свідківОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були пасажирами автомобіля марки «Hyundai H-1» підтверджують надані водієм ОСОБА_2 на місці події і в апеляційному суді пояснення, а також узгоджуються з письмовими поясненнями водія ОСОБА_1 , отриманими на місці пригоди про те, що на момент зіткнення тягач «RT22» перебував в рухомому стані (а.с.5,6).

Ці обставини також додатково підтверджуються наявним у матеріалах справи відеозаписом з камер спостереження, який свідчить про те, що керований ОСОБА_2 тягач до зіткнення рухався з відповідною швидкістю.

Таким чином, зазначені вище докази спростовують заявлені в апеляційному суді доводи водія ОСОБА_1 , щодо того, що водій ОСОБА_2 до моменту зіткнення спочатку здійснив повну зупинку керованого ним транспортного засобу, а потім несподівано знову почав рух, що стало наслідком ДТП.

При цьому апеляційний суд враховує те, що керований водієм ОСОБА_2 транспортний засіб є грузовантажним тягачем, має певну вагу як самого транспортного засобу так і його вантажу, має відповідну довжину, що фактично може вказувати на неможливість у незначний проміжок часу його зупинки та відновлення руху.

Долучені до матеріалів провадження з місця події фотознімки вказують на те, що зіткнення мало місце в той час, коли керований ОСОБА_2 тягач перебував на зустрічній смузі руху перед переїздом, проїзд якого був можливий шляхом здійснення ним повороту вліво, а автомобіль «Hyundai H-1», керований ОСОБА_1 фактично був наближений до нього та частково знаходився на смузі руху тягача (а.с.32-39).

Крім того, зазначені фотознімки свідчать про те, що праворуч від тягача, навіть з урахуванням наявності на обочині праворуч іншого транспортного засобу було достатньо місця для безпечного об`їзду водієм ОСОБА_1 тягача, в тому числі для можливого належного виконання останнім своїх посадових обов`язків в частині зупинки керованого ОСОБА_2 транспортного засобу.

При цьому, наявні фотознімки на яких в тому числі зафіксована наявність гальмівного шляху, з урахуванням місця розташування транспортних засобів безпосередньо після зіткнення, вказують на відповідність показів водія ОСОБА_2 щодо здійснення останнім заходів, направлених на зупинку тягача, що суперечить показам водія ОСОБА_1 .

Встановлені апеляційним судом обставини свідчать про невідповідність дій водія ОСОБА_1 вимогам ПДР та в тому числі вказують на допущення ним вимог п. 13.1 ПДР, оскільки аналізом наявних у матеріалах справи доказів встановлено здійснення раптового і неочікуваного для водія ОСОБА_2 маневру шляхом виїзду керованого ним автомобілю «Hyundai H-1» на смугу руху тягача «RT22» на небезпечній дистанції, що стало наслідком зазначеної дорожньо-транспортної події.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки зазначені вище докази вказують на те, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.13.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), а саме: керуючи о 18 годині 10 хвилин 25 грудня 2020 року автомобілем марки «Hyundai H-1», н/з НОМЕР_1 , на території порту «Хлібна гавань 6» в м. Одесі, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення з портовим тягачем «RT22», н/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, чим завдав керованому ним транспортному засобу механічні пошкодження.

Апеляційний суд не погоджується з оцінкою зазначених в оскаржуваній постанові районного суду доказів, які на думку районного суду свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 порушень вимог ПДР з огляду на те, що на час зіткнення автомобіль «Hyundai H-1» не перебував у стані руху, оскільки це твердження районного суду спростовується наведеними вище доказами.

Разом з тим, апеляційний суд зважає на те, що навіть перебування у стані зупинки зазначеного автомобіля безпосередньо під час зіткнення, з урахуванням здійснення водієм ОСОБА_1 раптового і неочікуваного маневру шляхом виїзду керованого ним автомобілю на смугу руху тягача «RT22» на небезпечній дистанції, не може свідчити про відповідність дій водія ОСОБА_1 вимогам ПДР.

Водночас апеляційний суд зважає на безпідставність твердження районного суду про відсутність гальмівного шляху портового тягача, оскільки цей висновок суперечить наданими апеляційному суду водієм ОСОБА_2 фотознімками, з яких вбачається що на дорожньому покриттю наявні сліди гальмування, зафіксовані після зіткнення транспортних засобів (а.с.56-58).

При цьому апеляційний суд зважає на підтвердження в апеляційному суді водієм ОСОБА_1 факту наявності на місці події слідів гальмування тягача та відсутності будь яких заперечень з його боку та приходить до висновку про відповідність показань водія ОСОБА_2 обставин скоєної ДТП, здійснення останнім заходів направлених на уникнення наїзду на перешкоду у вигляді автомобілю «Hyundai H-1», в тому числі шляхом здійснення екстреного гальмування.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях водія автомобіля «Hyundai H-1» ОСОБА_1 присутня вина, яка полягає у тому, що він під час руху не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, чим порушив вимоги п. 13.1. Правил дорожнього руху, а відтак в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до ст.124 КУпАП особа притягається до адміністративної відповідальності за порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

При розгляді справи, статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, чи винна дана особа в його вчиненні.

За таких обставин, суддя апеляційного суду приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, оскаржена постанова судді Суворовського районного суду м. Одеси від 22.01.2021 року скасуванню.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 22.01.2021 року, якою адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 , закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП- скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 340 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн., на користь держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.М. Прібилов