ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1910/21 Справа № 183/5629/21 Суддя у 1-й інстанції - Болкарьова О. В. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну потерпілої ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2021 року стосовно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 154 КУпАП,

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

потерпілої ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2021 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 154 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 492056 від 10.08.2021 року, 08.08.2021 року приблизно о 01.00 годині за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_2 утримував собаку потенційно небезпечної породи "Алабай" не належним чином, внаслідок чого собака потрапила до сусіднього подвір`я за адресою: АДРЕСА_2 , та нанесла (покусала) ушкодження собаці породи "Йорк", гр. ОСОБА_1 .

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а саме: невірно вказано кваліфікацію дій особи, а тому, оскільки суд не має права самостійно кваліфікувати дії особи, яка притягується до адміністративного правопорушення, і зазначена обставина унеможливлює розглянути вказаний матеріал по суті, провадження по справі підлягає закриттю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати у зв`язку з порушенням норм матеріального права та постановити нову, якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції не правильно зроблено висновок про невідповідність кваліфікації дій ОСОБА_2 , яка викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки на момент події, тобто станом на 08 серпня 2021 року, редакція ч. 2 ст. 154 КУпАП передбачала відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях, що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті, а вже станом на день розгляду справи судом, тобто на 16 листопада 2021 року, вказана стаття зазнала змін у зв`язку з прийняттям ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо імплементації положень деяких міжнародних угод та директив Європейського Союзу у сфері охорони тваринного та рослинного світу". В той же час, вказаний закон хоча й набрав законної сили 08 серпня 2021 року, однак був введений в дію, відповідно до його перехідних положень лише 08 листопада 2021 року, що вказує на правильність дій працівників поліції.

Крім того, вказує, що матеріалами справи зафіксовано, що дійсно пес породи "Алабай", який належить ОСОБА_2 08.08.2021 року близько 01:00 годин перебував на її подвір`ї, а сам ОСОБА_2 надавав суду завідомо неправдиві свідчення, що закрив собаку у вольєрі.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1 підтримала подану нею апеляційну скаргу та з підстав, викладених у ній, просила її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати і постановити нову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 154 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 заперечував проти апеляційної скарги потерпілої, вказуючи на її необґрунтованість і безпідставність, а постанову суду першої інстанції вважав законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим просив залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційний суд, проаналізувавши зміст оскарженої постанови, встановив, що висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на вимогах закону та не відповідають фактичним обставинам справи, що потягло неправильне застосування норм матеріального права і в даному випадку є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність події та складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, в діях ОСОБА_2 з огляду на неправильне складання працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення в частині кваліфікації дій особи, яка не відповідає диспозиції ч. 2 ст. 154 КУпАП станом на день розгляду справи.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитись з огляду на таке.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №492056 від 10.08.2021 року, ОСОБА_2 ставиться в провину те, що він 08.08.2021 року приблизно о 01.00 годині за адресою: АДРЕСА_1 , утримував собаку потенційно небезпечної породи "Алабай" не належним чином, внаслідок чого собака потрапила до сусіднього подвір`я за адресою: АДРЕСА_2 , та нанесла (покусала) ушкодження собаці породи "Йорк", гр. ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Станом на день вчинення адміністративного правопорушення, тобто на 08 серпня 2021 року, редакція ч. 2 ст. 154 КУпАП була викладена відповідно до положень Закону № 55/97-ВР від 07.02.97 року та передбачала відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях, що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті. Санкція вказаної норми передбачала накладення штрафу на громадян від трьох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від чотирьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В той же час, як вірно зазначено у апеляційній скарзі потерпілої ОСОБА_1 , Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо імплементації положень деяких міжнародних угод та директив Європейського Союзу у сфері охорони тваринного та рослинного світу" статтю 154 КУпАП було викладено у новій редакції, зокрема дії, які ставляться в провину ОСОБА_2 наразі охоплюються ч. 3 ст. 154 КУпАП та тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих положень, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

Вказаний Закон було опубліковано в газеті "Голос України" 07 серпня 2021 року, тобто він набрав чинності 08 серпня 2021 року та його положення вводяться в дію лише 08 листопада 2021 року.

Таким чином, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 чинною була редакція ч. 2 ст. 154 КУпАП, викладена відповідно до положень Закону № 55/97-ВР від 07.02.97 року, що свідчить про правильність дій працівника поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на зазначене, а також враховуючи той факт, що внесеними змінами посилюється адміністративна відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 154 КУпАП, судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що є підставою для скасування постанови суду, відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін щодо апеляційної скарги, безпосередньо дослідивши докази, апеляційний суд встановив таке.

08.08.2021 року приблизно о 01.00 годині за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_2 утримував собаку потенційно небезпечної породи "Алабай" не належним чином, внаслідок чого собака потрапила до сусіднього подвір`я за адресою: АДРЕСА_2 , та нанесла (покусала) ушкодження собаці породи "Йорк", гр. ОСОБА_1 .

Зазначена обставина підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №492056 від 10.08.2021 року, електронним рапортом працівника поліції, відповідно до якого 08 серпня 2021 року надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_1 про те, що сьогодні у ночі сусідська собака Алабай перекусила собаку заявниці Йорк, яка залишилась інвалідом; поясненнями самої ОСОБА_1 , яка зазначила, що 08.08.2021 року близько 01:00 години на її подвір`я забігла сусідська собака породи Алабай та перегризла хребет її собаці породи Йорк; копіями документів, які посвідчують факт лікування собаки потерпілої ОСОБА_1 від 08.08.2021 року; фотографією з якої видно, що собака породи Алабай перебуває на подвір`ї, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_1 .

В судовому засіданні апеляційного суду було додатково досліджено відеозапис, який був зроблений потерпілою на власний мобільний телефон 08 серпня 2021 року, близько 01:00 години, з якого видно, що собака породи Алабай дійсно перебуває на території домоволодіння гр. ОСОБА_1 .

Зазначені вище докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

В судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції ОСОБА_2 свою провину у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому в провину, не визнав у повному обсязі, зазначивши, що вночі 08.08.2021 року він прокинувся від криків сусідів, що його собака перебуває в них на подвір`ї, але по виходу до свого подвір`я він побачив, що його собака перебуває вдома у вольєрі. Зазначив, що на сусідньому подвір`ї він його не бачив, тільки зі слів сусідів взнав, що його собака покусав сусідню собаку.

Апеляційний суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_2 та розцінює їх як спосіб захисту, з метою ухилення від адміністративної відповідальності, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам та повністю спростовуються дослідженими у справі доказами.

Як зазначалось вище, адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 154 КУпАП передбачена за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях, що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про захист тварин від жорсткого поводження", утримання в домашніх умовах - обмеження природної волі домашніх тварин, що виключає їх вільне переміщення за межами квартири, подвір`я окремого будинку.

Відповідно до ст. 9 вказаного Закону, дозволяється утримувати домашніх тварин - у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив`язі або без неї.

За результатами апеляційного розгляду, суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 порушень ст. ст. 1, 9 ЗУ "Про захист тварин від жорсткого поводження", що знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з спричиненням шкоди потерпілій ОСОБА_1 , а дії ОСОБА_2 апеляційний суд кваліфікує за ч. 2 ст. 154 КУпАП (в ред. Закону № 55/97-ВР від 07.02.97 року), як тримання собак у місцях, де це заборонено відповідними правилами та вигулювання собак без повідку і намордника, що спричинило заподіяння шкоди майну людей.

Будь-яких порушень вимог КУпАП під час оформлення матеріалів, які б могли вплинути на висновки суду про доведеність або недоведеність винуватості ОСОБА_2 та наявності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП (в ред. Закону № 55/97-ВР від 07.02.97 року) під час апеляційного перегляду не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги потерпілої є обґрунтованими, узгоджуються з матеріалами справи і підлягають задоволенню.

При вирішення питання про вид та розмір адміністративного стягнення, апеляційний суд, враховує положення ч. 2 ст. 38 КУпАП, відповідно до яких, якщо справи про адміністративне правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Як встановлено апеляційним судом правопорушення ОСОБА_2 вчинено 08 серпня 2021 року, тому строк накладення адміністративного стягнення на день розгляду справи апеляційним судом та винесення постанови закінчився.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при закінченні на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи вимоги ст. ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП адміністративне провадження стосовно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 154 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду апеляційним судом справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2021 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 154 КУпАП скасувати.

Постановити нову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП та закрити провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Піскун