ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/1638/21 Головуючий суддя І інстанції Шарко О.П.
Апеляційне провадження № 33/818/1284/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.2 ст.123 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

захисника - Михайлова В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Михайлова В.Л. на постанову судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 27 квітня 2021 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 123 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. без оплатного вилучення транспортного засобу.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 08.03.2021 р. о 01 год. 01 хв., в районі будинку 273К, по Московському пр-ту, у м.Харкові, керуючи автомобілем «Мазда 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , та виїхав на залізничний переїзд на увімкнений заборонений сигнал світлофору, чим порушив п. 20.5В ПДР України.

В своїй апеляційній скарзі захисник Михайлов В.Л. просить судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 123 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №119875 від 08.03.2021 року складений в порушення вимог ст.256 КУпАП, а саме в ньому не зазначено відомостей про свідків, протокол не містять відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, долучений до матеріалів справи.

Апелянт також зазначає, що до матеріалів справи не залучено будь-яких пояснень свідків чи очевидців вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 123 КУпАП, а тому доказів на підтвердження вини останнього немає.

Крім того, захисник Михайлов В.Л. просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 27 квітня 2021 року, оскільки про існування повного тексту постанови він дізнався лише 06.05.2021 року, а апеляційну скаргу він подав 12.05.2021 року, а тому вважає, що строк пропущений з поважних причин.

Враховуючи, що доводи клопотання про пропуск строку на апеляційне оскарження з поважних причин не спростовуються матеріалами справи, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), клопотання захисника Михайлова В.Л. про поновлення строку підлягає задоволенню, а строк на подачу апеляційної скарги - поновленню.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, про що свідчить його власноручний підпис у зворотньому повідомленні про отримання ним судової повістки 09.09.2021 року (а.с.57), будь-яких клопотань про відкладення апеляційного розгляду не подавав.

Захисник Михайлов В.Л. просив провадити апеляційний розгляд за відсутності ОСОБА_1 , з яким у нього була узгоджена процесуальна позиція.

Враховуючи наведене, а також дотримуючись вимог ст. 268 та ч.4 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника Михайлова В.Л. без участі ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи захисника Михайлова В.Л, який підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Згідно ст. 280 КУпАП орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення в`їзду на залізничний переїзд, у випадках, коли рух через переїзд заборонено.

Пунктом 20.5 (в) Правил дорожнього руху України забороняється рух через переїзд, якщо увімкнено заборонений сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п. 20.5 «в».

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 123 КУпАП. При цьому належить врахувати те, що, оспорюючи висновки суду першої інстанції, захисник не заявляв будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення.

Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні підтверджується відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №119875 від 08.03.2021 року (а.с.1) та відеозапису, який міститься на залученому до матеріалів справи оптичному носії інформації DVD-R (а.с.2).

Вказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Так, згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №119875 від 08.03.2021 року, ОСОБА_1 08.03.2021 р. о 01 год. 01 хв., в районі будинку 273К, по Московському пр-ту, у м.Харкові, керуючи автомобілем «Мазда 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , та виїхав на залізничний переїзд на увімкнений заборонений сигнал світлофору, чим порушив п. 20.5В ПДР України (а.с.1).

З відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що автомобіль «Мазда 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , виїхав на залізничний переїзд на увімкнений заборонений сигнал світлофору (а.с.2).

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №119875 від 08.03.2021 року не залучили свідків та в ньому не зазначено відомості про технічний засіб, яким здійснювався запис подій від 08.03.2021 року, у зв`язку з чим належить визнати цей доказ недопустимим, на думку суду, є безпідставними та суб`єктивними, оскільки, відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, зазначені обставини не є обов`язковими при його складанні.

Крім того, посилання захисника на правові висновки, що містяться в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справах №524/9716/16-а, 524/5536/17 та 295/3099/17, суд не бере до уваги, оскільки зазначені висновки стосуються дотримання вимог статті 283 КУпАП при складанні постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а не при складанні протоколу, дані справи стосуються інших обставин вчинення адміністративних порушень, а також розглянуті в порядку КАС та не є обов`язковими для судів, які розглядають справи про адміністративні правопорушення в порядку, визначеному КУпАП.

Суд також бере до уваги, що незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями працівників поліції під час складання ними протоколу, цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи, що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 та його захисником на протязі тривалого часу не оскаржувалися, тобто останні не зверталися до суду адміністративної юрисдикції із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися зі скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, з метою ініціювання службової перевірки , хоча мали для цього достатньо часу.

Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 , оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України, а саме в порядку КАС України, а також до відповідних правоохоронних органів, матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження апелянта з цього приводу є необґрунтованими.

З відомостей письмових пояснень від 08.03.2021 року також вбачається, що ОСОБА_1 не оспорює факт проїзду ним переїзду після підняття шлагбауму, але зазначив, що світлофору він не бачив (а.с.4).

Такі показання ОСОБА_1 не спростовують відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №119875 від 08.03.2021 року та відеозапису, який долучений до матеріалів справи.

Крім того, в матеріалах судового провадження наявна довідка про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 (арк.3), а тому останній повинен був знати наслідки невиконання ним вимог пункту 20.5В ПДР України.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Дослідивши зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 апеляційний суд визнає їх та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Судом також повністю дотримані вимоги ст.ст. 23, 33 КУпАП, при вирішенні питання про накладення стягнення за вчинення правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 20.5В ПДР України та притягнуто за ч.2 ст.123 КУпАП до відповідальності.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись статтями 294, 295 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника Михайлова В.Л. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 27 квітня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника Михайлова В.Л. залишити без задоволення, а постанову судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 27 квітня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.123 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков