Справа № 522/751/21
Провадження № 3/522/931/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Чернявська Л.М., розглянувши матеріали, які надійшли з полку Управління патрульної поліції в Одеській області 15.01.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Із матеріалів адміністративної справи вбачається, що 29.12.2020 року о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 керуючи автомобілем Nissan, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Одесі по вул. Пушкінській, 83, не надав перевагу у русі автомобілю Mitsubishi, номерний знак НОМЕР_2 , який наближався з правого боку та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Зазначена подія була зафіксована співробітниками поліції та кваліфікована як порушення п. 10.11 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КпАП України.

На підтвердження вини, орган, що склав адміністративний протокол посилається на:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 295784 від 29.12.2020 року за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 ;

- пояснення самого ОСОБА_1 ;

- пояснення учасника ДТП ОСОБА_2 , в яких останній описав обставини ДТП;

- CD з записом подій;

- схему події, якою зафіксовано факт дорожньо-транспортної пригоди, місце розташування транспортних засобів після скоєння ДТП, пошкодження транспортних засобів, загальний стан транспортних засобів.

28 січня 2021 року до суду від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення, в яких останній вказав, що з протоколом він не погодився, так як зазначений пункт 10.11 правил дорожнього руху не відповідає ситуації. Так, 29 грудня 2020 року близько о 21:00 він рухався на автомобілі Ніссан Ліф н.з. НОМЕР_1 по вул. Пушкінська в напрямку вул. Малої Арнаутської зі швидкістю приблизно 35-40 км/год, в другому ряду. Другий ряд, обрав ще заздалегідь, при в`їзді на вулицю Пушкінська, тому що перший (крайній правий) ряд був запаркований автомобілями. Автомобіль Мітсубісі Лансер н.з. НОМЕР_2 яким керував другий учасник події ОСОБА_2 рухався в першому (крайньому правому) ряду, тобто з правого боку від нього і трохи попереду, та знижував швидкість тому що перед ним була перешкода, припаркований білий мікроавтобус, або тому що він мав намір паркуватися за цим мікроавтобусом, напевно знати не міг бо ніяких сигналів повороту ввімкнені не були, тому й наміри водія знати також не міг. Але, як виявилося, водій Мітсубісі вирішив перестроїтись в другий ряд по якому рухався, але він не переконався в безпеці свого маневру і приступив до перестроювання в той момент коли він, ОСОБА_1 вже проїжджав повз нього. Таким чином водій Мітсубісі порушив п. 10.3 правил дорожнього руху. В зв`язку з чим вважає, що в його діях відсутній будь-який склад адміністративного правопорушення, а справа підлягає закриттю. При цьому, до вказаних пояснень надав фотографії з пошкодженнями транспортних засобів.

У судовому засіданні 22.02.2021 року ОСОБА_1 заперечував факт своєї провини в скоєні інкримінованого правопорушення, посилаючись на зазначені в поясненнях обставини.

В результаті аналізу досліджених доказів та матеріалів, суд змушений прийти до висновку про те, що зібраних органами поліції доказів недостатньо для визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні інкримінованого йому правопорушення. Відсутність достатніх доказів тягне за собою в даному випадку недоведеність події правопорушення і як наслідок відсутність об`єктивної сторони складу інкримінованого йому діяння.

Так, відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення регламентовано, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» та у відповідності до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 295784 в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» вказав «з протоколом не згоден, зіткнення не скоював».

Водночас, як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи, останній заперечував факт своєї провини, посилаючись на те, що він рухаючись по вул. Пушкінській в м. Одесі, в своєму ряду і не маючи наміру нікуди перестроюватись, побачив водія автомобілю Mitsubishi, який рухався праворуч від нього та об`їжджаючи перешкоди був то попереду то на рівні з ним, та рухаючись далі почув удар в праву сторону його автомобіля.

Відповідно до п. 10.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України

від 10 жовтня 2001 р. № 1306, у разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку.

В той же час, у відповідності до п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно з п. 10.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Як встановлено в судовому засіданні, водій ОСОБА_1 рухався в своїй смузі по вул. Пушкінській та не мав жодного наміру змінювати смугу руху.

Водночас, як стверджує ОСОБА_1 водій автомобілю Mitsubishi мав намір чи припаркуватись чи об`їхати автомобіль який стояв у крайній смузі по якій автомобіль Mitsubishi рухався.

Як слідує з пояснень іншого учасника ДТП ОСОБА_2 доданих до протоколу, останній рухався в крайній смузі по вул. Пушкінській в бік вулиці Малої Арнаутської, а водій, який рухався в лівому ряду на автомобілі Nissan, номерний знак НОМЕР_1 різко повернув в правий ряд, в якому він рухався та здійснив зіткнення й від`їхав з місця зіткнення.

Однак, суд не в змозі погодитись з такими поясненнями, оскільки з наданих суду фотографій та схеми ДТП вбачається, що пошкодження на автомобілі Nissan містяться по центру правої сторони, безпосередньо на дверях, а пошкодження автомобіля Mitsubishi містяться зліва на передньому бампері.

Відтак, розташування пошкоджень на двох автомобілях суперечить обставинам викладеним в поясненнях ОСОБА_2 та навпаки підтверджують позицію ОСОБА_1 , оскільки, якщо припустити, що водій автомобіля Nissan, як це стверджує ОСОБА_2 в своїх поясненнях, різко повернув в правий ряд, то механізм утворення пошкоджень мав би бути іншим, та автомобіль Nissan мав би пошкодження переднього правого бамперу та правої сторони, а не центральної частини. Тобто, в даному випадку, пошкодження які наразі має автомобіль Nissan, за версією ОСОБА_2 , мали б бути у автомобіля Mitsubishi, тільки з відповідних боків, а не навпаки.

Згідно з п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Положеннями п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 зазначено, що в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Відповідно до п.13.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Враховуючи наведене, суд погоджується з твердженням ОСОБА_1 про те, що водій автомобіля Mitsubishi, номерний знак НОМЕР_2 , здійснюючи рух повинен був переконатись що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Разом з тим, п.1.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, передбачено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відтак, водій автомобіля Nissan р/н НОМЕР_1 , здійснюючи рух в дозволеній смузі руху у дозволеному напрямку розраховував на виконання Правил дорожнього руху іншими учасниками, які здійснювали рух по вул. Пушкінській.

Між тим, суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_2 викладених в поясненнях наданих до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки його поясненнями не узгоджується з поясненнями ОСОБА_1 викладених в письмових поясненнях і до протоколу і наданих до суду й досліджених в судовому засіданні, а також даними фотофіксації обставин ДТП, наданих ОСОБА_1 .

З урахуванням пояснень ОСОБА_1 , а також позиції ОСОБА_2 , обставин, викладених у поясненнях у справі про адміністративне правопорушення, фотофіксації, механізм утворення пошкоджень, розташування транспортних засобів відповідно до схеми місця ДТП, що дійсно підтверджують обставини викладені ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 не вбачається невідповідність вимогам п. 10.11 ПДР України, тобто в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому провадження по адміністративній справі підлягає закриттю.

Таким чином, досліджений фотографії від 29.12.2020 року з місця подій, підтверджують обставини викладенні в письмових поясненнях ОСОБА_1 , отже має місце відсутність складу адміністративного правопорушення.

Дослідженні судом матеріали, пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не підтверджують наявності події і складу адміністративного правопорушення, за наступних причин.

Враховуючи наведене, доводи протоколу про адміністративне правопорушення щодо наявності вини ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження іншими матеріалами справи, а навпаки - ними спростовані. Також, не знайшли свого підтвердження доводи, викладені у поясненнях другого учасника ДТП водія автомобіля Mitsubishі д.н. НОМЕР_2 . Натомість, доводи ОСОБА_1 , викладені у його поясненнях, в ході розгляду справи підтвердилися.

Отже, дослідженні судом матеріали, пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не підтверджують наявності події і складу адміністративного правопорушення.

Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказані прізвища та адреси свідків вчинення адміністративного правопорушення та протокол ними не підписаний, хоча як слідує з матеріалів справи вони могли бути присутні.

Виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».

Кваліфікувати ж дії ОСОБА_1 по інший нормі Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд позбавлений можливості, оскільки адміністративним законодавством дана можливість не передбачена, а іншого протоколу про адміністративне правопорушення відносно останнього за якою суд міг би прийняти рішення не представлено.

За таких обставин, з урахуванням того, що суд позбавлений можливості збору доказів, провадження у цій справі підлягає закриттю через відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а сам ОСОБА_1 - звільненню від адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 24, 33, 124, 221, 247, 268, 283, 284 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Л.М. Чернявська