ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1197/21 Справа № 203/3782/20 Суддя у 1-й інстанції - Підберезний Г. А. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Коваленко В.Д., за участю ОСОБА_1 та його адвоката Базарної І.О. та з іншого боку представника Запорізької митниці Держмитслужби Карпенка О.Г., при секретарі Кубрак К.В., розглянувши, в режимі відеоконференції, у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Дніпровської митниці Держмитслужби та заперечення на неї адвоката Базарної І.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2021 року, якою провадження у справі про вчинення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, директора ТОВ «Лоліс», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, закрито за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Оскаржуваною постановою провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, закрито за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Районний суд встановив, що 16.03.2020 відповідно до контракту від 13.03.2020 № L-WHT130320/03, укладеного між продавцем ТОВ «ЛОЛІС» та покупцем компанією NOVOBELTROX S.R.O. Дніпровською митницею Держмитслужби здійснено митне оформлення в режимі експорт пшениці 4 класу м`якої, не насінневої, українського походження, врожаю 2019 року, за періодичною митною декларацією типу ЕК10РР № UA110210/2020/000758.

До митного оформлення товар заявлено Запорізькою торгово-промисловою палатою (код ЄДРПОУ 2944840), що діяла на підставі Договору доручення від 20.12.2019 № Т-610/19, який укладено між Запорізькою торгово-промисловою палатою та ТОВ «Агрія Експедитор», що діяло на підставі Договору доручення про надання послуг з декларування товарів від 03.12.2019 № 03-12/001-А, який укладено між ТОВ «Агрія Експедитор» та ТОВ «ЛОЛІС».

Під час митного оформлення зазначеної вище пшениці декларантом були подані наступні документи:

-контракт від 13.03.2020 № L-WHT130320/03;

-договір поставки № 030320/01СХ від 03.03.2020 укладений між ТОВ «АГРАРІЙ VIP» (, юридична адреса: Україна, 01014, м. Київ, Печерський р-н, вул. Звіринецька, буд. 63) та ТОВ "ЛОЛІС";

-специфікація №2 від 04.03.2020;

-рахунок-проформа № 1 від 13.03.2020;

-рахунок-фактура від 23.03.2020 № 1;

-коносамент від 21.03.2020 № 9;

-рахунок-фактура від 14.04.2020 № 2;

-коносамент від 13.04.2020 № 4;

-рахунок-фактура від 16.04.2020 № 3;

-коносамент від 15.04.2020 № 5;

-рахунок-фактура від 22.04.2020 № 4;

-коносамент від 19.04.2020 № 9;

-рахунок-фактура від 22.04.2020 № 5;

-коносамент від 19.04.2020 № 1.

Зазначені вище товари 21.03.2020, 13.04.2020, 16.04.2020, 20.04.2020 були вивезені за межі митної території України через пункт пропуску «Бердянський морський торговельний порт, а 24.03.2020, 16.04.2020, 18.04.2020, 23.04.2020 та 24.04.2020 до Дніпровської митниці Держмитслужби були подані додаткові митні декларації типу ЕК10ДР: № UA110210/2020/000874, № UA110210/2020/001222, UA110210/2020/001257,№ UA110210/2020/001323,№ UA110210/2020/001350.

Листом від 13.07.2020 № 5172/9/14-29-04-01-06 ГУ ДПС у Миколаївській області повідомлено, що за результатами аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних та податкової звітності з ПДВ ТОВ «ЛОЛІС» придбання пшениці не відбувалось, взаємовідносини ТОВ «ЛОЛІС» з ТОВ «АГРАРІЙ VIP» відсутні.

Зазначено про подання ТОВ "ЛОЛІС" митному органу, як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо країни походження, а саме: контракту від 13.03.2020 № L-WHT130320/03, рахунку-проформи № 1 від 13.03.2020, договору поставки № 030320/01СХ від 03.03.2020, специфікації №2 від 04.03.2020 до договору поставки № 030320/01СХ від 03.03.2020, рахунку-фактури від 23.03.2020 № 1; рахунку-фактури від 14.04.2020 № 2, рахунку-фактури від 16.04.2020 № 3, рахунку-фактури від 22.04.2020 № 4, рахунку-фактури від 22.04.2020 № 5.

На думку Дніпровської митниці, як зазначив суд, ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України пшениці м`якої, не насінневої, вагою 1 399 394 кг, загальною вартістю 5 807 485,10 грн. з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо країни походження.

Районний суд закриваючи провадження послався на те, що митним органом не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б в своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчили про те, що посадова особа ТОВ «Лоліс» ОСОБА_1 умисно вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товару шляхом подання митному орану як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо країни походження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник Дніпровської митниці Держмитслужби Романенко І. просить скасувати постанову суду, та прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винним в порушені митних правил та накласти на нього адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.483 МК України.

Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, остільки дії ОСОБА_1 повинні кваліфікуватись за ч. 1 ст. 483 МК України, об`єктом вказаного правопорушення, є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Вказує, що ОСОБА_1 на підтвердження країни походження експортованого ним товару надав до митного органу зовнішньоекономічний контракт від 13.03.2020 № L-WHT130320/03, рахунки-проформи № 1 від 13.03.2020, договору поставки № 030320/01СХ від 03.03.2020, специфікації №2 від 04.03.2020 до договору поставки № 030320/01СХ від 03.03.2020, рахунки-фактури від 23.03.2020 № 1; рахунки-фактури від 14.04.2020 № 2, рахунки-фактури від 16.04.2020 № 3, рахунки-фактури від 22.04.2020 № 4, рахунки-фактури від 22.04.2020 № 5 згідно яких постачальником товару пшениці 3 класу м`якої, не насіннєвої є ТОВ «АГРАРІЙ VIP».

В подальшому, Дніпровська митниця Держмитслужби отримала лист від 13.07.2020 № 5172/9/14-29-04-01-06 ГУ ДПС у Миколаївській області, яким повідомлено, що за результатами аналізу даних Сдиного реєстру податкових накладних та податкової звітності з ПДВ ТОВ «ЛОЛІС» придбання пшениці не відбувалось, взаємовідносини ТОВ «ЛОЛІС» з ТОВ «АГРАРІЙ VIP» відсутні.

Зазначає, що однією з підстав для порушення справи про ПМП є офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що проводять заходи офіційного контролю.

Посилається, що наявність угод купівлі-продажу ТОВ Лоліс насіннєвої пшениці, які були надані митниці на підтвердження її українського походження, були спростовані державним контролюючим органом.

До початку судового засідання на адресу суду ОСОБА_1 надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначив, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Вважає, що позиція митного органу є необґрунтованою та такою, що не відповідає диспозиції норми Митного кодексу України, остільки митне оформлення відбулося за наявності наданих ТОВ ЛОЛІС документів, які були прийняті як достатні та достовірні. При цьому, митним органом при перевірці цих документів не було виявлено порушення митних правил щодо подання неправдивих відомостей щодо країни походження товару.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 та його адвокат Базарна І.О. просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду залишити без змін.

Представник Дніпровської митниці Романенко І. підтримала вимоги апеляційної скарги та просила постанову суду скасувати.

У зв`язку з реорганізацію Дніпровської митниці Держслужби, як територіального органу на виконання вимог п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року № 895 «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби» та наказів Держмитслужби від 19.10.2020 року № 460 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби як відокремлених підрозділів» та від 27.10.2020 року № 480 «Про реорганізацію територіальних органів Держмитслужби» та на підставі Акту приймання-передавання справ про порушення митних правил від 07.07.2021 року в порядку ч.2 ст.493 МК України, вказана справа була передана до Запорізької митниці (відокремленого підрозділу Держмитслужби) для подальшого провадження.

Представник Запорізької митниці Карпенко О. також підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, та просив постанову суду скасувати, як незаконну.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, думку учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відповідні докази, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційний суд зазначає, що згідно ст. 458 МК України порушенням митних правил вважається адміністративне правопорушення, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно зі ст. 489 МК України та ст. 280 КУпАП, при розгляді справи підлягають з`ясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують її відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 ст. 483 МК України передбачено відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Зі змісту правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, випливає, що:

- об`єктом правопорушення за ч.1 ст.483 МК України, пов`язаного з порушенням митних правил, є охоронюваний МК України та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

- об`єктивною стороною передбаченого ч.1 ст.483 МК України правопорушення є: переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

- суб`єктом наведеного правопорушення є громадяни - декларанти, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

- суб`єктивна сторона за ч. 1 ст.483МК України передбачає прямий умисел, тобто, винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України чи вивезти з України з конкретною метою порушення встановленого порядку.

Отже, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України, може бути вчинено лише умисно, коли особа розуміє, що документи, які вона надає митному органу, як підставу для переміщення товару - є підробленими, чи, одержані незаконним шляхом або містять неправдиві дані, але бажає таким чином незаконно перемістити товар.

Слід зазначити, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України, характеризується вчиненням одноразової дії у певний час, а саме під час подання органу доходів і зборів документів на митне оформлення товару, як підстави для переміщення таких товарів.

За змістом ст. 264 МК України, митна декларація приймається та реєструється органом доходів та зборів. Подання митної декларації повинно супроводжуватися наданням митному органу комерційних супровідних та інших необхідних документів, перелік яких визначений у ст. 335 цього Кодексу. Митна декларація приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться всі необхідні відомості, і до неї додано всі необхідні документи. Дата і час прийняття митної декларації фіксуються посадовою особою митного органу, що її прийняла шляхом її реєстрації. З моменту прийняття митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант, або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Як вбачається з наданих матеріалів, підставою для складання протоколу про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 став лист ГУ ДПС у Миколаївській області від 13.07.2020 року № 5172/9/14-29-04-01-06 яким повідомлено, що за результатами аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних та податкової звітності з ПДВ ТОВ «Лоліс» придбання пшениці не відбувалось, взаємовідносини ТОВ «Лоліс» з ТОВ «Аграрій VIP» відсутні.

Тому, митний орган дійшов висновку, що ОСОБА_1 , будучи представником ТОВ «Лоліс», вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України пшениці м`якої, не насінневої, вагою 1 399 394 кг, загальною вартістю 5 807 485,10 грн., з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо країни походження товару.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 1 ст.318МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник подає митному органу документи та відомості, необхідні для митного контролю, передбачені ст. 335 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому і носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або , уповноваженої ним особи.

Згідно з положеннями ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей,наведених у цій декларації.

Підставою для митного оформлення на підставі митної декларації типу ЕК10РР № UA110210/2020/000758 стали взаємовідносини між ТОВ «Лоліс» та компанією покупцем NOVOBELTROX S.R.O., щодо поставки товару. В складі документів необхідних для митного оформлення товарів подавалися саме документи (контракт, договір поставки, специфікація, додаткова угода, рахунокпроформа; рахунки-фактури, коносамент), що стосувалися господарських операцій між вказаними суб`єктами.

З наданих матеріалів вбачається, що в установленому законом порядку, а ні виставлений ТОВ Лоліс на адресу компанії-покупця NOVOBELTROX S.R.O. жоден документ не був визнаний підробленим чи недійсним або одержаним незаконним шляхом, або містить неправдиві відомості.

Крім цього, в матеріалах справи відсутня інформація про те, що в установленому законом порядку проводилась податкова перевірка як ТОВ «Лоліс», так і його контрагентів, предметом якої було б дослідження господарської операції з придбання товару, який і експортується ТОВ «Лоліс» за митною декларацією типу ЕК10РР № UA110210/2020/000758, за результатами якої б було встановлено відсутність господарських операцій між ТОВ «Лоліс» та ТОВ «ДУНКАН КОМПАНІ».

Правила визначення країни походження товару зазначено в Розділі II Митного кодексу України. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці (п. 2 ст. 36 МК України).

Випадки, коли подання сертифікату про походження товарів є обов`язковим, зазначені у статті 44 Митного кодексу.

В інших випадках можливо підтвердження країни походження шляхом письмової заяви про країну походження товару, зробленої у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем (постачальником)або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару.

На виконання положень Митного кодексу України при митному оформленні товару ТОВ «Лоліс» було надано всі необхідні документи (зокрема, контракт та рахунок-проформа), які підтверджують країну походження товару. При цьому у ОСОБА_1 не було підстав для сумнівів у достовірності та дійсності зазначених документів.

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» №8від 03.06.2005року документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності. Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп / 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідна позиція Конституційного Суду України узгоджується з правовими позиціями Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Зокрема, у рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» Європейський Суд зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Практика Європейського Суду з прав людини вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки митним органом не доведено наявності умислу, спрямованого на переміщення через митний кордон України товару шляхом подання митному орану як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо країни походження.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що митницею не надано належних та достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні порушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

При перевірці справи в апеляційній інстанції також не було виявлено порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке б могло потягти за собою зміну чи скасування постанови.

Отже, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається, тому судове рішення слід залишити без змін,-як законну.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч. 2 ст. 467 Митного кодексу України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Дніпровської митниці Держмитслужби Романенко І.М., залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2021 року (справа №203/3782/20), якою провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, закрито за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Коваленко В.Д.