Провадження № 33/824/5470/2021 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 грудня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Савченка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правовопрушення за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Оболонського районного суду м.Києва від 16 листопада 2021 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

мешкає: АДРЕСА_1

та ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

громадянина України,

мешкає: АДРЕСА_2

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на них адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,-

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м.Києва від 16 листопада 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до них адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави судовий збір з кожного у розмірі 454 грн.

Відповідно до вказаної постанови 15 вересня 2021 року о 23 годині 40 хв. ОСОБА_2 на вул.Луговій 13-а у м.Києві керував автомобілем «Ford Mondeo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає дійсності. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер Alcotest 6820», результат огляду 2,41 % (проміле). Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, відповідно до вказаної постанови 15 вересня 2021 року о 23 годині 40 хв. ОСОБА_1 на вул.Луговій 13-а у м.Києві передав керування автомобілем «Ford Mondeo» реєстраційний номер НОМЕР_1 водієві ОСОБА_2 , який перебув в стані алкогольного

- 2 -

сп`яніння, що встановлено проведеним оглядом за допомогою приладу «ДрагерAlcotest 6820» з результатом огляду 2,41 % (проміле). Власність ОСОБА_1 на автомобіль встановлено згідно довіреності, виданої від імені гр. ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_1 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «г» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову судді Оболонського районного суду м.Києва від 16 листопада 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на незаконність та необгрунтованість постанови. Скарга мотивована тим, що він не є власником автомобіля «Ford Mondeo» і не розпоряджається ним. Окрім того, він не алкотестер і не знає, яка особа нетвереза, а яка ні, а свідчення інспектора патрульної поліції не можуть вважатися об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень.

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на постанову Оболонського районного суду м.Києва від 16 листопада 2021 року, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на незаконність постанови. Обгрунтовує скаргу хибністю посилань суду на визнання ним вини у судовому засіданні. Окрім того, огляд на стан сп`яніння проведений з порушеннями інструкції поліції та заводу виробника, оскільки не дотримано шестимісячний термін калібрування тестера «ДрагерAlcotest6820», який робився за рік до його використання. Таке підтверджується численими судовими рішеннями, в тому числі і рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 21 січня 2020 року у справі № 367/10220/19, яке згідно ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковим. Судом не дана оцінка його доводам та запереченням і не зазначено мотивів їх відхилення. Адмінматеріал не містить жодних відомостей про повторність, його не відсторонили від керування, а просто відпустили.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Орлова О.В. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримали, просили задоволити та скасувати постанову суду як незаконну в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповдіальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції свою апеляційну скаргу просив задоволити, посилаючись на необгрунтованість постанови суду.

Вислухавши пояснення учасників, покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задвоолення з наступних підстав.

Щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, суддя першої інстанції вважав доведеним факт передачі останнім керування автомобілем «Ford Mondeo» р.н. НОМЕР_1 водієві ОСОБА_2 , який перебув в стані алкогольного сп`яніння.

Проте, апеляційний суд не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції і вважає його помилковим.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

- 3 -

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не відповідає зазначеним вище вимогам, оскільки суд в достатній мірі не врахував зміст протоколу про адміністративне правопорушення, не дав належної оцінки наявним у справі доказам, не оцінив обставин справи в їх сукупності та всупереч наведеним вимогам КУпАП прийняв необгрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_1 .

Частина 1 ст.130 КупАП серед іншого передбачає адміністративну відповідальність особи за передачу керування транспортним засобом іншій особі, яка перебуває в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту перебування особи, яка керує автомобілем, у стані алкогольного сп`яніння; відсутність у такої особи правового зв`язку із автомобілем, а саме, що водій не є власником, користувачем, наймачем, орендарем тощо цього автомобіля; належність цього автомоіля на праві власності чи володіння іншій особі, яка передала керування, завідома обізнаність власника чи володільця автомобіля про перебування особи, які передано керування, у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 заперечує факт передачі ним керування транспортним засобом ОСОБА_2 , посилаючись на те, що автомобілем «Ford Mondeo» керувала його дружина ОСОБА_4 , яка має посвідчення водія і яка допустила пошкодження колеса і заїхала на автозаправку, де після заміни колеса в подальшому дозволила керувати ОСОБА_2 .

Про це він зазначив як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у клопотанні про закриття провадження у справі, поданому до суду першої інстанції, що судом не було враховано і перевірено.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Апеляційним судом з метою перевірки доводів апеляційної скарги за клопотанням ОСОБА_1 була допитана свідок ОСОБА_4 , яка показала, що 15 вересня 2021 року вона керувала автомобілем «Ford Mondeo», який перебуває у коирстуванні її родини, і пошкодила колесо, після заміни якого на автозаправці передала керування куму ОСОБА_2 .

Аналогічні покази дав допитаний апеляційним судом свідок ОСОБА_5 .

Апеляційний суд приймає до уваги пояснення даних свідків, вважає їх логічними і послідовними та такими, що не викликають сумнівів у суду.

Ці ж обставини щодо керування ОСОБА_4 автомобілем і передачі керування ним ОСОБА_2 підтверджуються відеозаписом із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві, де відображено пояснення ОСОБА_4 про те, що вона керувала автомобілем, пробила колесо, і після заміни якого будучи знервованою дозволила керувати автомобілем ОСОБА_2 .

Таким чином, під час перегляду справи апеляційним судом встановлено, що факт передачі ОСОБА_1 керування автомобілем «FordMondeo» р.н. НОМЕР_1 водієві ОСОБА_2 , який перебув в стані алкогольного сп`яніння, не знайшов свого підтвердження, що виключає відповідальність останнього за ч.1 ст.130 КУпАП.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КупАП, а саме передача керування автомобілем особі, яка перебуває у стані сп`яніння, не доводиться та спростовується сукупністю наявних у справі доказів, які є переконливими, достатньо вагомими і узгодженими між собою.

- 4 -

За таких обставин апеляційний суд прийшов до висновку, що суд першої інстанції не звернув увагу на доводи та заперечення ОСОБА_1 , не в повній мірі дослідив матеріали справи, що призвело до помилкового висновку щодо винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова судді Оболонського районного суду м.Києва від 16 листопада 2021 року в оскаржуваній частині скасуванню, а провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо апеляційної скарги ОСОБА_2 .

Апеляційний суд вважає, що апеляційна сарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частина 1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водієві забороняєтьтся керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_2 , якийреалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Встановлено, що ОСОБА_2 15 вересня 2021 року о 23 годині 40 хв. на вул.Луговій 13-а у м.Києві керував автомобілем «Ford Mondeo»реєстраційний номерНОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер Alcotest 6820», результат огляду 2,41 % (проміле).

Вина ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

- 5 -

Так, винність ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 202657 від 15 вересня 2021 року, відповідно до якого 15 вересня 2021 року о 23 годині 40 хв. на вул.Луговій 13-а у м.Києві ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Ford Mondeo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, який встановлений із застосуванням приладу «Драгер Alcotest 6820»;

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого 15 вересня 2021 року працівником поліції проведено огляд ОСОБА_2 на стан сп`яніння зі згоди водія із застосуванням приладу «Драгер Alcotest 6820» результат огляду 2,41 % (проміле) з результатом огляду ОСОБА_2 згоден, що стверджується його підписом в акті;

- у роздруківці результатів тестування на алкоголь до протоколу серії ААБ № 202657 від 15 вересня 2021 року, згідно якої при застосуванні приладу «ДрагерAlcotest 6820» виявлено у ОСОБА_2 показник алкоголю 2,41 % (проміле);

- на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали 15 вересня 2021 рокуоформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_2 , де також зафіксовано проведення огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння за згодою останнього із застосуванням приладу «Драгер Alcotest 6820», на відеозапису ОСОБА_2 визнав факт вживання алкоголю, ще до проведення тестування;

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 15 вересня 2021 року у ОСОБА_2 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, в розумінні п.п.2 та 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а сам огляд проведено поліцією у повній відповідності із розділом ІІ вказаної Інструкції, а також Порядком проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Протокол і акт огляду на стан алкогольного сп`яніння підписані особою, яка їх склала, та безпосередньо ОСОБА_2 .

За таких обставин апеляційний суд прийшов до висновку про доведеність вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, грунтується на наявних у провадженні доказах.

Вирішуючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , апеляційний суд відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду

- 6 -

з прав людинизастосовує при розгляді даної справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свободкожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності ОСОБА_2 одержані законнним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо хибності посилань суду на визнання ним вини у судовому засіданні бездоказові, оскільки останній не надав доказів, що вні стверджував щось інше.

Доводи скарги ОСОБА_2 про те, що огляд на стан сп`яніння проведений з порушеннями інструкції поліції та заводу виробника, оскільки не дотримано шестимісячний термін калібрування тестера «ДрагерAlcotest6820», який робився за рік до його використання надумані та безпідставні.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал). Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить 1 рік (п.13). Максимальний інтервал між «Сервісним технічним обслуговуванням», «Градуюванням» та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drager Alcotest, становить 1 рік. У пам`яті приладу зберігається інформація про дату останнього градуювання (калібрування).

У роздруківці результатів тестування на алкоголь до протоколу серії ААБ № 202657 від 15 вересня 2021 року, чітко вказано, що прилад «Драгер Alcotest 6820» ARJL-0308 пройшов повірку (калібрування) 15 грудня 2020 року.

Огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння проводився працівниками поліції 15 вересня 2021 року, тобто в межах дванадцятимісячного строку калібрування.

При цьому посилання ОСОБА_2 у скарзі на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 січня 2020 року у справі № 367/10220/19 щодо шестимісяного строку калібрування, яке згідно ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковим, надумані та безпідставні.

Доводи апеляційної скарги про те, що адмінматеріал не містить жодних відомостей про повторність безпідставні, оскільки ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповдіальності не пов`язаної із повторністю вчинення правопорушення.

- 7 -

Доводи апеляційної скарги про те, що його не відсторонили від керування, а просто відпустили, необгрунтовані, оскільки із відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_2 відсторонений від керування автомобілем.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_2 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що суддеюпершої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обгрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, постанова судді Оболонського районного суду м.Києва від 16 листопада 2021 року в частині притягнення до відповдіальності ОСОБА_2 є законною та обгрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Постанову судді Оболонського районного суду м.Києва від 16 листопада 2021 року в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на нього стягнення скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

- 8 -

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду м.Києва від 16 листопада 2021 року в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_2 та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.І.Савченко