справа № 388/242/21
провадження № 3/388/93/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2021м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Кнурова О.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої у Боківській лабораторії, офіційно не одруженої, яка має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

до Долинського районного суду Кіровоградської області з Відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області 24.02.2021 надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 131757 від 28.01.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у якому, крім іншого, зазначено, що 24.01.2021 о 14 год. 30 хв. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 вчинила насильство в сім`ї відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме: виганяла з дому, погрожувала словесно фізичною розправою, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , якій було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, щодо обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення пояснила, що вона прописана та проживає разом з дітьми: ОСОБА_3 , 17 років, ОСОБА_4 , 12 років, та ОСОБА_5 , якому 4 роки, у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить її матері ОСОБА_2 24.01.2021 вона повернулась додому. У будинку була її мати, яка почала її виганяти та сваритися з нею, у відповідь на що вона пішла з будинку і її не було вдома десь 2 години. Пояснила, що нецензурною лайкою у відношенні своєї матері вона не виражалась. Також пояснила, що сварки між нею та її матір`ю виникають постійно з приводу її проживання у належному матері будинку та у зв`язку з тим, що остання втручається у її особисте життя. З метою уникнення подальших суперечностей з матір`ю вона планує переїхати жити до будинку свого співмешканця, де наразі робиться ремонт, до кінця квітня 2021 року.

У судовому засіданні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій було роз`яснено права потерпілої, передбачені ст. 269 КУпАП, щодо обставин справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності її доньки ОСОБА_1 повідомила, що вона проживає разом з чоловіком ОСОБА_6 у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та будинок, у якому мешкає її донька з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 , теж належить їй і рішенням суду було усунено їй перешкоди у користуванні зазначеним будинком. Її донька веде не правильний спосіб життя та не доглядає за будинком. Тому, того дня 24.01.2021 вона прибирала у вказаному будинку коли прийшла її динька ОСОБА_1 та почала ображати її, погрожувати фізичною розправою, хапала її за одяг та виганяла з належного їй будинку. Пояснила, що сварки між нею та її донькою відбуваються постійно вже на протязі 8 років і підґрунтям тому є неналежна поведінка доньки щодо неї, нехтування донькою обов`язками по утриманню належного їй будинку, неправильне виховання дітей тощо. Додатково повідомила, що враховуючи, що донька пообіцяла переїхати, то вона не буди до її переїзду втручатися у її особисті сімейні справи.

Допитаний у судовому засідання у якості свідка ОСОБА_6 , 1959 року народження, пояснив, що він проживає разом з дружиною ОСОБА_2 у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а у будинку за адресою: АДРЕСА_1 мешкає їх донька з дітьми. Між його дружиною та донькою вже багато років виникають суперечки з приводку способу життя, утримання будинку та виховання дітей. Він намагається не втручатися у конфлікт між ними. Про випадок, який стався 24.01.2021 він дізнався від своєї дружини та безпосереднім очевидцем тих подій не був, оскільки перебував вдома (у будинку № 4) та чув лише як вони сперечались.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до відповідальності, потерпілої та свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази у справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з огляду на таке.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, вказаною нормою передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення адміністративного правопорушення та наявності у діянні особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу такого адміністративного правопорушення.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення посадовою особою, якою складено протокол, у вину ОСОБА_1 висувається вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 173-2 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що:

- домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

- психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

До протоколу про адміністративне правопорушення уповноваженою посадовою особою, якою було порушено провадження у даній справі в якості доказів наявності правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та вчинення його ОСОБА_1 додано наступні документи, які були дослідженні судом:

- рапорт від 28.01.2021 про отримання по лінії «102» заяви, яку зареєстровано ЄО за 585 від 28.01.2021, від ОСОБА_2 про вчинення відносно неї домашнього насильства її донькою ОСОБА_1 ;

- заява ОСОБА_2 від 28.01.2021 про вчинення відносно неї її донькою домашнього насильства;

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 28.01.2021;

- письмові пояснення ОСОБА_6 від 28.01.2021;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 28.01.2021;

- письмові пояснення ОСОБА_7 від 28.01.2021;

- довідка дільничного офіцера поліції Відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області про результати розгляду повідомлення ОСОБА_2 щодо вчинення правопорушення, згідно з якою встановлено вчинення насильства у сім`ї і складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Надаючи оцінку зазначеним документам судом відзначається, що ОСОБА_7 не був безпосереднім очевидцем подій адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , а тому його пояснення судом до уваги не беруться, а також не беруться до уваги письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , оскільки останні надали свої пояснення безпосередньо суду у судовому засіданні. При цьому, з пояснень ОСОБА_6 вбачається, що він також не був безпосереднім очевидцем подій адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є діаметрально протилежними та не підтвердженні жодними іншими доказами. При цьому, довідка дільничного офіцера поліції ґрунтується лише на наведених поясненнях, а тому також до уваги судом не береться, як і рапорт про фіксацію повідомлення на лінію «102», який також ґрунтується на заяві ОСОБА_2 .

З урахуванням вищевикладеного, судом відзначається, що зазначені документи, як докази не є належними та є недостатніми, і на їх основі у визначеному законом порядку у повній мірі не можливо встановити наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та винність ОСОБА_1 в його вчиненні.

При цьому, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без надання належних і допустимих доказів на підтвердження викладеної у ньому події правопорушення, не є достатнім доказом у справі про адміністративне правопорушення, а отже також визнається судом неналежним.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyevaу Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinу Russia» заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, враховуючи відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд дійшов висновку про не доведення факту події зазначеного правопорушення та, як наслідок, відсутність у діях ОСОБА_1 складу такого адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 251, 280, 283, 284, 287 КУпАП, -

постановив:

закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Долинський районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови, - без змін, чи зміні постанови.

Суддя О.А. Кнуров