П О С Т А Н О В А

іменем України

17 грудня 2021 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Єсауленко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення суду матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Багдад Республіки Ірак, громадянина України, одруженого, що має на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого лікарем у Центрі ударно-хвильової та відновлюваної терапії, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , постійно поживає адресою: АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

за участі:

особи, відносно якої складений протокол, - ОСОБА_1 ,

захисника - Решнюка А.В.,

потерпілої - ОСОБА_2 ,

представника потерпілої - адвоката Мальцевої А.В.,

перекладача - Аль-Анні Хусейна Алі,

встановив:

17.10.2021 о 7 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем постійного проживання дружини та дітей за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив домашнє насильство економічного характеру, а саме вигнав з квартири дружину ОСОБА_2 разом із дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчинені інкримінованих йому дій, не визнав. Категорично заперечував, що вчиняв незаконні дії відносно дружини. Надав показання в яких зазначив, що є громадянином України, багато років проживає у м. Києві, працює лікарем. Перебуває у офіційному шлюбі із ОСОБА_2 з якою мають двох дітей. Його дружина є громадянкою Іраку, мала посвідку на проживання на території України, термін дії якої закінчився у жовтні 2021 року, та яку вона мала можливість самостійно продовжити, але не зробила цього з невідомих йому причин. Вони певний час проживали разом. Він сплачував за навчання дружини, належним чином забезпечував її, два рази продовжував реєстрацію на території України. Квартира АДРЕСА_3 є його власністю, та у ній проживала дружина із дітьми. У них почалися конфлікти, оскільки дружина, на його думку, не належним чином виконувала обов`язки матері. Він також випадково дізнався, що дружина подала позов до суду про надання дозволу на виїзд дітей за межі території України без його дозволу, та це його вразило. На даний час він подав позови до суду про розірвання шлюбу та усунення перешкод у побаченні з дітьми. Він не заперечує, щоб діти проживали із матір`ю, та буде їм допомагати, надасть одну із своїх квартир для постійного проживання.

Щодо подій, про які зазначено у протоколі зазначив, що 17.10.2021 (це була неділя) о 7 год. його не було вдома, але о 16 год. він прийшов за місце проживання дружини та пам`ятає, як грався із дітьми. На наступний день не приходив, а 19.10.2021 - не знайшов дружину та дітей у квартирі. Він їх шукав. Йому зателефонували з посольства Республіки Ірак та йому сказали, що ОСОБА_5 із дітьми у них. Він був у посольстві та надавав пояснення. Він вважає, що дружина не мала підстав забирати дітей та залишати місце проживання. На його думку, все це вона робить для того, щоб отримали дозвіл та вивезти дітей до Іраку без його згоди, проти чого він заперечує. Вважає себе хорошим батьком, надає дітям та дружині допомогу. Оскільки діти мають певні проблеми із здоров`ям, він, як лікар реабілітолог, займався із ними. Бажає бачитися із ними і надалі.

Захисник Решнюк А.В. вважає, що відповідно до вимог п.8 ст. 248 КУпАП дане провадженні слід закрити з тих підстав, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.12.2021 закрито провадження за адміністративним матеріалом, який був складений з тих саме підстав, що і даний протокол. Також звернув увагу, що у протоколі адресою проживання дружини його підзахисного визначена АДРЕСА_5 , між тим, як ОСОБА_1 має у власності кв. АДРЕСА_6 , а також потерпіла зазначає, що проживала саме квартирі АДРЕСА_6 . Також вважає, що поліцейський під час складання протоколу не збирав докази, зокрема, не допитував свідки інкримінованих ОСОБА_1 дій, пояснення у нього не відбиралися показання. Вважає, що за таких підстав провадження у справі також підлягає закриттю за відсутністю подій і складу адміністративного правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні надала показання, в яких зазначила, що вона громадянка республіки Ірак де постійно проживала до квітня 2019 та де одружилася із ОСОБА_1 після чого приїхала в Україну, де вони також зареєстрували шлюб. Певний час навчалася, але потім завагітніла, був карантин, тому вона перестала відвідувати навчальний заклад. Сварки із чоловіком почалися після того, як вона дізналася, що вагітна двома дітьми. Чоловік запропонував після пологів віддати йому одну дитину, а собі забрати іншу та повернутися до Іраку. Коли вона народила дітей, проживала у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , але без чоловіка, оскільки він жив окремо та лише навідував їх. Певний час надавав гроші, але частіше самостійно приносив продукти. Вона вважає, що чоловік має намір забрати одну із доньок (а саме ту, яка не має проблем здоров`ям), для того, щоб проживати разом із жінкою, яка є його колишньою дружиною, та з якою він на даний час проживає разом. Одного разу чоловік взяв одну із дочок та забрав до місця проживання без її відома, а вона о 3 годині ночі була вимушена шукати дитину та забирати від чоловіка. За час відвідування її з дітьми, ОСОБА_1 неодноразово вчиняв над нею фізичне та психологічне насильство, бив, кричав, знущався, вимагав віддати дитину. Забрав дитячий візок, тим самим обмежив можливість пересуватися із двома дітьми, не надавав гроші, не сплачував комунальні послуги, обмежував її можливість вільного спілкування, забрав свідоцтва про народження дітей, неодноразово забирав мобільний телефон. Неодноразово її родина перераховувала їй гроші. Вона телефонувала до поліції, але її не розуміли та радили звертатися по посольства.

Пояснюючи причини складання відносно неї протоколу у литку 2021, зазначила, що у день подій ухилялася від насильства, яке вчиняв відносно неї чоловік та, коли вибігла до під`їзду, тримала ніж, яким нарізала овочі. Коли приїхала поліція, не змогла надати пояснення, оскільки не знає мови, та все оформлювалося зі слів чоловіка. До суду її також не викликали, зокрема чоловік їй про це не доповідав. Вона його боїться, але довгий час не зверталася за допомогою оскільки не знала, куди саме звертатися. Чоловік забрав всі її документи.

У зранку 17.10.2021 чоловік вигнав її із квартири із дітьми та забрав ключі. Консьєржка та сусідка надали їй гроші та вона поїхала у посольство, де спілкувалася із повіреним. Їй намагалися надати допомогу, викликали чоловіка, але вони із ним не могли домовитися. Тоді посольство надало квартиру для тимчасового проживання, де вона проживала на протязі 1 тижня. 25.10.2021 вернулася до поліції з приводу незаконних дій чоловіка, які відбувалися 17.10.2021, коли він вигнав її з дітьми із квартири, після цього її супроводили до соціальної служби.

На даний час вона із дітьми проживає у соціальній квартирі, місце знаходження якої чоловіку не відомо. Після того, як почала проживати окремо від чоловіка, стан здоров`я дітей значно покращився.

Представник потерпілої - адвокат Мальцева А.В. зазначила, ОСОБА_1 є приймаючою стороною та цілеспрямовано не продовжує термін дії посвідки на проживання дружини. Зі слів потерпілої їй відомо, що він знущався над ОСОБА_5 , застосовував фізичне та психологічне насилля. Вчиняв такі дії, для того, щоб вона вимушена поїхати з території України, а діти залишаться із ним, оскілки є громадянами України. Забрав у неї всі документи, зокрема посвідку на проживання, свідоцтво про народження дітей, медичні картки тощо. Коли 17.10.2021 довірителька опинилася у посольстві, їй була надана допомога, зокрема певний час ОСОБА_5 проживала у орендованій посольством квартирі. Через декілька днів потерпіла звернулася до соціальної служби із заявою щодо дій чоловіка, які відбулися 17.10.2021. За наслідками проведеної соціальною службою перевірки, було встановлено, що саме 17.10.2021 о 7 год. ОСОБА_1 вигнав з квартири потерпілу, забрав телефон, ключі від квартири, не дав можливість забрати особисті речі. Їй допомогла сусідка. Після цього вона була направлена до кризової кімнати, потім до соціальної квартири.

Також представник потерпілої звертала увагу на те, що 25.10.2021 соціальною службою складений висновок про те, що ОСОБА_5 потребує допомоги, та за наслідками проведеної перевірки встановлено, що ОСОБА_1 чинить економічне насильство відносно неї та дітей, зокрема, не сплачує комунальні послуги у квартирі де проживають останні, не купує достатньої кількості їжі як дітям, так і дружині. Окрім того, постановою Київського апеляційного суду від 09.12.2021 ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 12.09.2021 він вчинив фізичне домашнє насильство відносно ОСОБА_2 та на нього накладено адміністративне стягнення.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілу, захисника та представника потерпілої, дослідивши матеріали справи та на дані сторонами докази у підтвердження, або спростування доводів та заперечень, дійшов наступних висновків.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який зареєстровано Київським МВДРШ, про що 10.07.2020, зроблений актовий запис №687. Від шлюбу мають малолітніх дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 є громадянкою Республіки Ірак, та мала посвідку на тимчасове проживання на території України терміном дії до жовтня 2021.

Постійним місцем проживання потерпілої разом із дітьми, була квартира, яка належала ОСОБА_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Враховуючи наведене, суд вважає, що місцем подій була наступна адреса: АДРЕСА_3 , а визначена у протоколі квартира як «171», є технічною помилкою, яка допущена особою, що склала протокол.

У вищезазначеній родині певний період часу відбувалися конфлікти, що доводяться даними Цента соціальних служб Голосіївського районного в м. Києві, директорка якої у листах на ім`я начальника Служби у справах дітей повідомляла, що 05.07.2021 відбувалося соціальне відвідування родини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , визначалися оцінки потреб сім`ї та було виявлено, зокрема, відсутність у холодильнику продуктів харчування, які необхідні як для прикорму дітей для повноцінного розвитку, так і для харчування дорослих, відсутність ліжечка для дітей та візочків, відсутність Інтернет зв`язку. Безпеки для дітей не виявлено і рішення про відібрання дітей не приймалося. Прийнято рішення про проведення комплексу заходів з надання допомоги даній родині.

04.08.2021 із ОСОБА_2 проведена бесіда, під час якої остання розповіла про конфлікти із чоловіком, під час яких він неодноразово застосовував відносно неї фізичну силу, обмежував у грошовий коштами, користуванні Інтернетом тощо. Зокрема ОСОБА_5 повідомила спеціалісту, що відносно неї 29.07.2020 ОСОБА_1 було вчинено фізичне насильство.

Згідно даних «Повідомлення/інформації про сім`ю/особу, яка перебуває у складних життєвих обставинах» від 25.10.2021, 15.11.2021, 04.11.2021 за наслідком звернення ОСОБА_5 до соціальної служби, встановлено, що 17.10.2021 о 7 год. чоловік вигнав її з дітьми з квартири, після чого вона звернулася до посольства Республіки Ірак у зв`язку із чим, визнана такою, що потребує допомоги та зарахуванню до кімнати кризового реагування. 04.10.2021 постраждалу було забезпечено цілодобовим тимчасовим місцем проживання, 15.11.2021 влаштовано до соціальної квартири.

Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

Під економічним насильством розуміється така форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Згідно ч.1 ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими документами тощо.

Аналізуючи докази, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, а саме показання особи, відносно якої складений протокол, потерпілої, у сукупності із даними, що містилися у досліджуваних судом документах, суд вважає доведеним, що 17.10.2021 о 7 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем постійного проживання дружини та дітей за адресою: АДРЕСА_3 , вигнав з квартири дружину ОСОБА_2 разом із малолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає доведеним скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, за ознаками вчинення домашнього насильства економічного характеру відносно дружини та малолітніх дітей.

При цьому суд відкидає доводи захисника про те, що під час складання протоколу працівником поліції не було зібрано достатньо доказів, які б доводили вину його підзахисного у вчинені інкримінованого правопорушення, зокрема пояснень як потерпілої, так і ОСОБА_1 , свідків подій тощо. Як було встановлено в судовому засіданні, потерпіла є громадянкою іншої держави, не розуміє ні українську, ні російську мови в достатній мірі для надання пояснень. 17.10.2021 вона звернулася за допомогою консьєржки та сусідки у будинку, у якому проживала, які викликали таксі та вона попрямували до посольства Республіки Ірак, оскільки вважала, що саме там їй буде надана допомога. Окрім того, перекладач під час судового засідання також зазначив, що він є працівником посольства та підтверджує події, про які зазначає потерпіла. Таке пояснення суд вважає таким, що доводить поважність причин, за яких не були допитані учасники подій безпосередньо після вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому дій.

Окрім того, родина ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ще з літа 2021 перебувала на обліку Цента соціальних служб Голосіївського районного в м.Києві, працівники якої відвідували місцем постійного проживання дружини та дітей за адресою: АДРЕСА_3 , виявляли певні проблеми у сум`ї.

Окрім того, постановою Київського апеляційного суду ОСОБА_1 від 09.12.2021 (справа № 752/24232/21) визнано винуватим у тому, що він 12.09.2021 вчинив фізичне насильство відносно ОСОБА_2 та на нього накладено адміністративне стягнення.

Щодо клопотання сторони захисту про закриття провадження відповідно до вимог п.8 ч.1 ст. 247 КУпАП, суд вважає, що фактичні обставини, які зазначені у протоколі є іншими, ніж ті, що були предметом судового розгляду за наслідком складання протоколу відносно ОСОБА_1 28.10.2021 серії ВАБ №460197, за результатами розгляду якого Голосіївським районним судом м. Києві 06.12.2021 винесена ухвала у справі №752/27337/21 про закриття провадження за відсутністю подій і складу адміністративного правопорушення. Так у даному провадженні ОСОБА_1 інкримінується те, що він вигнав із квартири ОСОБА_5 разом із малолітніми дітьми: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Між тим як у провадженні, на яке посилається сторона захисту, ОСОБА_1 було інкриміновано те, що він вигнав з квартири лише ОСОБА_5 та позбавив її продуктів харчування. Суд вважає, що за таких обставин не можна зробити висновок про те, що фактичні обставини є однаковими.

Таким чином факт вчинення 17.10.2021 о 7 год. ОСОБА_1 насильства економічного характеру відносно дружини та дітей знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в суді.

Вирішуючи питання про призначення виду адміністративного стягнення, суд виходить з наступного.

Обставин, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , не виявлено.

Враховуючи особу правопорушника, який вину у вчинені інкримінованих йому дій не визнав, не розкаявся у вчиненому, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у межах санкції ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд вважає, що така міра відповідальності відповідає вчиненим правопорушенням і є такою, що відповідає меті адміністративного стягнення, встановленого ст. 23 КУпАП.

Окрім того, згідно ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 , на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. 9, 33-35, 40-1, ч. 1 ст. 173-2, 276-280, 283-285 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.В. Єсауленко