Провадження 3/557/73/2021
Справа 557/1641/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року смт Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Оленич Ю.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Гощанського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №16 від 07 грудня 2020 року, ОСОБА_1 допустив заборгованість по сплаті аліментів на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , 20 грудня 2009 року, які стягуються з нього на користь ОСОБА_4 за виконавчим листом №2-333/10, виданим 28 грудня 2010 року Дубровицьким районним судом Рівненської області, і яка станом на 30 листопада 2020 року становить 177 192 гривні 90 копійок, що перевищує суму сукупного розміру заборгованості аліментних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та що було виявлено 07 грудня 2020 року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї вини не визнав та пояснив, що сплачує аліменти на дітей і наміру ухилятися від сплати у нього немає. Останній зазначив, що, не погодившись із наявним у матеріалах справи розрахунком, звернувся до державного виконавця, тому 26 лютого 2021 року останнім було проведено перерахунок заборгованості зі сплати ним аліментів згідно виконавчого листа за №2-333/10 від 28 грудня 2010 року та надано новий розрахунок заборгованості, згідно з яким заборгованість по сплаті аліментів станом на 31 січня 2021 року становить 68 285 гривень 29 копійок.

Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, запроваджена Законом України №2234-VІІІ від 07 грудня 2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», який набрав чинності 06 лютого 2018 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

За загальним положенням, встановленим цією статтею Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності.

Не має зворотної сили як закон, що вперше встановлює юридичну відповідальність за певну поведінку, так і акт, який обтяжує відповідальність за вчинення будь-якого діяння порівняно з діючим законом.

Виняток з цього правила становлять закони або інші нормативно правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність і саме тому мають зворотну силу.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

З огляду на те, що ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи, як вид адміністративного стягнення, то дана норма не має зворотної дії в часі.

При цьому, період часу несплати аліментів особою до вступу в дію ст. 183-1 КУпАП не може братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення.

Водночас, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що частина заборгованості внаслідок несплати аліментів у ОСОБА_1 виникла ще до дати введення положень ст. 183-1КУпАП в дію, зокрема, згідно довідки-розрахунку заборгованість по сплаті аліментів мала місце з грудня 2009 року.

Загальний розмір заборгованості станом на 07 грудня 2020 року визнано таким, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, тобто без урахування вищевказаних вимог закону.

При цьому, суддею зауважується, що розрахунок заборгованості по аліментах не містить розмежування заборгованості, яка виникла до вступу в дію ст. 183-1 КУпАП.

Суд не вправі вирахувати заборгованість, яку має сплатити ОСОБА_1 на утримання дітей з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» №2234-VIII від 07 грудня 2017 року, а саме з 06 лютого 2018 року, оскільки це входить до компетенції особи, що складала протокол про адміністративне правопорушення.

Зважає суддя і на розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 згідно виконавчого листа за №2-333/10 від 28 грудня 2010 року, виданого Дубровицьким районним судом Рівненської області, який був наданий останнім у судовому засіданні та згідно якого його заборгованість за період з грудня 2009 року по січень 2021 року становить 68 285 гривень 29 копійок, що не відповідає наявному у матеріалах справи розрахунку заборгованості.

Що стосується акту державного виконавця від 23 жовтня 2020 року, то такий, на переконання судді, є неналежним доказом в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки не містить у собі інформації щодо предмета доказування, зокрема щодо злісного ухилення від сплати аліментів, про що у ньому зазначено. При цьому суддею зауважується, що такий акт складений державним виконавцем одноособово у відсутності понятих.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні належними та допустимими доказами не доведена, а обставини зазначені в протоколі не підтверджені.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, суддя дійшла висновку, що провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 40-1, 183-1, 283, 284, 287-289 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Ю.В. Оленич