№ 207/91/21
№ 3/207/159/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року року суддя Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області І.М. Юрченко, розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Південного ВП Кам`янського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 2 ст. 184 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення: 26.08.2020 року ОСОБА_1 за місцем мешкання ухилилася від обов`язків щодо виховання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилося у неналежному забезпеченні необхідних умов для життя та виховання сина, чим скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 184 КпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просила закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно неї на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що протокол серії ВАБ 115032 складений з грубими порушеннями вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376. Крім того при складанні даного протоколу їй не були роз`яснені її права та було допущене грубе порушення її права на захист. Вона знаходиться в неприязних стосунках з матір`ю її чоловіка ОСОБА_3 , тому ОСОБА_3 постійно шукає привід, щоб звинуватити її у неналежному забезпеченні умов для життя та виховання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однією з вимог її чоловіка та його матері є те, що дитина тривалий час, без поважних причин не відвідує дошкільний дитячий заклад, у зв`язку з чим її колишній чоловік звернувся з заявою до органів поліції. З цього приводу може пояснити, що її сину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тільки в січні 2021 року виповнилося три роки. Він був малий і погано адаптувався до дитячого саду. Крім того, напочатку вересня 2020 року син не відвідував дитячий заклад з поважної причини, йому необхідно було зробити щеплення АКДС. Лікар-педіатр порадила робити дитині щеплення платною вакциною, яка коштує 1000 гривень. Оскільки вона з середини серпня 2020 року не проживає з чоловіком, та він ій фінансово не допомагає, грошей на вакцину у неї не було. В кінці серпня вона влаштувалась на роботу, в кінці вересня отримала заробітну платню та 30.09.2020 зробила сину щеплення. Через тиждень син почав відвідувати дитячий садок.

Також, оскільки у дитини складно відбувається адаптація до дитячого садка, тому, коли дитина плаче, кричить та не бажає відвідувати садок, щоб не травмувати дитину, вона залишає його вдома.

Отже, її дитина доглянута, нагодована, відвідує садок в міру своїх можливостей. Вона з свого боку прикладає максимум зусиль для того, щоб її дитина не відчувала жодних труднощів та забезпечує необхідні умови для життя дитини.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 247 КУпАП передбачені обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Вказаною статтею передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або не скасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також порушення по даному факту кримінальної справ; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження по справі.

Відсутність самої події адміністративного правопорушення означає, що діяльність особи не є такою, що могла б розцінюватися як правопорушення.

Склад правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КпАП України, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей - тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 КпАП України, ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого коментованою статтею, полягає в: 1) ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей (ч. 1); 2) вчиненні неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом (ч. 3); 3) вчиненні неповнолітніми діянь, що містять ознаки злочину, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, якщо вони не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність (ч. 4). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Разом з цим будь-яких доказів стосовно ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до матеріалів справи не додано. Той факт, що дитина тривалий час, без поважних причин не відвідує дошкільний дитячий заклад, ніяким чином не підтверджує факт невиконання ОСОБА_1 обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання. ОСОБА_1 є матір`ю малолітнього ОСОБА_6 , і це її право вирішувати чи водити дитину до дитясого садка чи ні у віці двох років, а саме стільки було малолітньому ОСОБА_4 станом на 26.08.2020р. Суд звертає увагу на те, що у дворічному віці дитина за своїм психоемоційний розвитком взагалі не завжди готова відвідувати дитячий садок або може відвідувати його не на постійній основі для кращого адаптування, а отже вимагати від матері примусово водити малолітню дворічну дитину до садка, це є прямим порушенням прав матері, з якою проживає дитина і яка ліпше за всіх знає, що є кращим для її сина, з урахуванням його фізичного та психоемоційного розвитку.

Також слід зазначити наступне.

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, вказана норма матеріального права застосована не була, оскільки не було конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї неповнолітньої дитини та яких саме обов`язків така особа не виконала, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» та п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

В даному випадку в протоколі про адміністративне правопорушення не визначено які саме неправомірні діяння ОСОБА_1 вказують на її ухилення від батьківських обов`язків.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, оскільки об`єктивна сторона за ч. 2 ст. 184 КпАП України у даному випадку відсутня.

Відповідно до ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відсутність об`єктивних ознак складу правопорушення в даному випадку означає відсутність самої події адміністративного правопорушення, складу правопорушення в цілому, що є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

На підставі ч. 2 ст. 184 КпАП України, та керуючись ст.ст. 247, 268, 283, 284, 285 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 184 КпАП України - закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Суддя І.М. Юрченко