КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№33/824/5265/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року місто Київ

справа № 757/42820/21-п

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В.,

за участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Муляр Ірини Володимирівни,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року скасувати, а провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що суд виходив з того, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення: протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписами події.При цьому жодним чином, не були належним чином досліджені відеозаписи події, а також взагалі не враховані норми чинного законодавства України.

Вказував, що суд не звернув уваги на відсутність письмового направлення на огляд, не врахував згоду апелянта на поїздку до медичного закладу, не врахував відсутність доказів відсторонення апелянта від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі, що свідчить про незаконність дій працівників поліції та безпідставне притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З'ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З об'єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров'я для визначення стану алкогольного сп'яніння, а суб'єктивна сторона передбачає умисну форму вини.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.

За правилами ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з п.п.2, 6, 7 Інструкції №1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно пункту 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, згідно з вимогами вказаної Інструкції, огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно в закладі охорони здоров`я і не може бути проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ№222301, 07 липня 2021 року о 17.40 год. в місті Києві по вул. Бойчука, 45, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ЗАЗ Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідність обличчя, зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога, водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 07 липня 2021 року серії ААБ№222301;

відеозаписом з камери №АА00419.

Відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а за змістом п.8 Порядку №1103 від 17 грудня 2008 року у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Сукупність наведених доказів підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Оскільки, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, тому відсутні підстави вважати, що працівниками поліції порушено ст.266 КУпАП.

З огляду на наявні у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.

Відтак, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони спростовуються доказами, які містяться в матеріалах даної справи.

З матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, що відповідають Інструкції, які зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, в зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога.

Відтак, ОСОБА_1 була забезпечена можливість для проходження ним в установленому порядку огляду на стан сп'яніння, проте, він не вчинив дій, спрямованих на проходження такого огляду.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому порядку зафіксована за допомогою технічного засобу - нагрудної камери поліцейського, тобто відповідно до ст.266 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції відхиляє, виходячи з наступного.

Як вбачається з відеозапису з камери №АА00419 патрульний, будучи біля автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , пояснював останньому, що той порушив ПДР. В ході розмови у поліцейського виникли підозри, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Патрульні неодноразово пропонували ОСОБА_1 поїхати до лікаря нарколога, проте той жодного разу не давав чіткої відповіді, казав: «на основі чого?», «не хочу, на основі чого?», «у мене нема на це часу». На пропозиції поліцейських сісти до авто патрульних та їхати ОСОБА_1 не вчиняв жодних активних дій. Момент пропозиції поїхати до лікаря зафіксовано на 04 хв. 36 сек., 06 хв. 08 сек. (на дану пропозицію ОСОБА_1 відповів, що не має часу). У проміжку часу, зафіксованому на відео з 06 хв. 35 сек. - 06 хв. 51 сек. патрульні тричі пропонували водієві поїхати до лікаря. Після вказаного ще неодноразово було запропоновано їхати до лікаря - нарколога, натомість ОСОБА_1 на вказані пропозиції весь час перепитував на якій підставі і у зв`язку із чим він має це робити.

Тобто, поведінка ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, яка зафіксована на відеозапису, дозволяє зробити висновок про те, що останній відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому порядку, у зв`язку з чим поліцейський мав достатньо правових підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Також суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я, оскільки таке направлення передбачено лише у випадку погодження водія проходити огляд в закладі охорони здоров`я чи у випадку незгоди з результатами огляду на стан сп`яніння, проведеного на місці зупинки транспортного засобу.

Крім того, відсутність вказаного направлення не є беззаперечним доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан наркотичного сп`яніння, та не спростовує порушення п.2.5 ПДР України водієм транспортного засобу, щодо якого є підстави вважати, що він перебуває у стані сп`яніння, а також не тягне за собою безумовне скасування прийнятого судового рішення.

Твердження апелянта про відсутність в матеріалах справи даних про відсторонення його від керування автомобілем, що на думку апелянта свідчить про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, передбаченої ст.266 КУпАП та Інструкцією суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки відсутність в матеріалах справи даних про те, що водій не був відсторонений від керування транспортним засобом само по собі не свідчить про те, що такого відсторонення не було та не може бути підставою для скасування по суті правильного рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував згоду апелянта на поїздку до медичного закладу є неспроможними, оскільки як вбачається з відеозапису з камери №АА00419 згоду проїхати для проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 зазначив тільки тоді, коли вже відбувалась фіксація відмови від проходження огляду та було складено протокол про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ№222301 складено 07 липня 2021 року о 18.07 год., а з відео №2 з камери №АА00419 вбачається, що ОСОБА_1 надав згоду їхати до лікаря о 18:39:22.

Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП апеляційним судом не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.