Справа №: 343/1001/21
Провадження №: 3/0343/324/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Тураш В. А.,

секретаря- Лукань О.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду адміністративний матеріал, який надійшов від ВП №1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адмiнiстративної вiдповiдальностi:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, який здобув середньо-спеціальну освіту, тимчасово непрацюючого, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ст.ст. 122-2, 122-4, 124, ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

з участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Яш П.К.

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №458126 від 30.05.2021, ОСОБА_1 , 30.05.2021 о 00:20 год в м.Долина по вул.Оболонська, керував транспортним засобом та на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою маячків синього та червоного кольору не зупинився. Був зупинений шляхом переслідування на службовому транспортному засобі, чим порушив вимоги п.2.4 ПДР України (а.с.29).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №458113 від 30.05.2021, ОСОБА_1 , 30.05.2021 о 00:20 год в м.Долина по вул.Оболонська, керуючи транспортним засобом не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на металеву трубу. При ДТП автомобіль та труба отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України (а.с.18).

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №458127 від 30.05.2021, ОСОБА_1 , 30.05.2021 о 00:20 год в м.Долина по вул.Оболонська, керував транспортним засобом та не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на металеву трубу, після чого не зупинився та покинув місце ДТП, чим порушив вимоги п.2.10в ПДР України (а.с.38).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №458114 від 30.05.2021, ОСОБА_1 , 30.05.2021 о 00:20 год в м.Долина по вул.Оболонська, керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння: запах з порожнини рота, не стійка хода. Від проходження тесту на факт вживання алкоголю водій відмовився , чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-2, 122-4, 124, ч.1 ст. 130 КУпАП заперечив, та вказав, що у вказаний в протоколах час він транспортним засобом не керував та не був учасником дорожнього руху, а тому не може бути притягнути до відповідальності за вчинення вказаних адміністративних правопорушень .

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Яш П.К. (ордер серії ІФ №107415 а.с.53) в судовому засіданні зазначив, що працівники поліції не долучили до матеріалів адміністративної справи будь яких належних та допустимих доказів, що можуть підтвердити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у зазначений в протоколах час та наявності події адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Просив провадження у справі закрити через відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Яш П.К., дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення та додані до них документи, суд дійшов наступного висновку:

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Ст. 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Пунктом 12.1 ПДР передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Диспозицією ст. 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.124 КУпАП, суд враховує, що відповідальність за вказаною нормою настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №458113 від 30.05.2021зазначено, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом скоїв наїзд на металеву трубу. При ДТП автомобіль та труба отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Однак , щодо ступенів пошкоджень в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, потерпілі не зазначені, отже до протоколу не додано доказів про пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг чи іншого майна, що являється істотною умовою передбаченою ст.124 КУпАП

Факт механічних пошкоджень зафіксовано виключно в схемі ДТП. При цьому, в схемі, зафіксовано окремо труба без можливості з`ясування її пошкодження та окремо автомобіль марки ВАЗ 2112 д.н.з. НОМЕР_1 .

Матеріали справи також не містять протоколу огляду транспортного засобу з фіксацією будь-яких пошкоджень, а тому не можна ідентифікувати автомобіль, який причетний до місця ДТП.

Суд вважає, що при дослідженні матеріалів справи було встановлено, що відсутні належні докази спричинення механічних ушкоджень транспортному засобу та трубі, із зазначенням того, які саме механічні ушкодження і яким ТЗ вони спричинені, отже, суд не міг встановити об`єктивну сторону правопорушення і встановити, чи наявна подія та склад правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Це ставить під розумний сумнів обвинувачення, оскільки відсутність вказівки на конкретні обставини об`єктивної сторони даного правопорушення і доказів, які підтверджують ці обставини є свідченням відсутності їх складу.

П. 2.10 ПДР передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди.

Диспозиція ст.122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Разом з тим, оскільки події ДТП не доведено матеріалами справи, то й відсутня обов`язкова ознака складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Тому провадження в справах про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ст.ст. 124, 122-4 КУпАПналежить закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, суд дійшов наступного висновку.

Зі змісту п.2.4 ПДР вбачається, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Згідно п.8.9 ПДР, вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: а)сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; в) гучномовного пристрою; г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до ч.1 ст.122-2 КУпАП, невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Відповідно до п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На встановлення факту вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, суду надано:

- протокол серії ДПР18 №458114 від 30.05.2021 в якому викладена суть адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1);

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 30.05.2021, відповідно до якого огляд проведений у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився (а.с.2);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння в Долинську ЦРЛ від 30.05.2021, відповідно до якого, огляду не проводився (а.с.3);

- рапорт поліцейського СРПП ВП №1 (м.Долина) сержанта поліції С.Тріщ (а.с.4);

- протокол серії ДПР18 №458126 від 30.05.2021 в якому викладена суть адміністративного правопорушення передбаченого ст.122-2 КУпАП (а.с.29);

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Яш П.К., заперечили, що ОСОБА_1 30.05.2021 о 00:20 год в м.Долина по вул.Оболонська керував транспортним засобом ВАЗ 2112 д.н.з. НОМЕР_1 , вказують, що автомобіль весь день перебував в нерухомому стані, оскільки в ньому було пошкоджено переднє колесо.

Тому доказуванню підлягає, серед іншого, й факт керування особою транспортним засобом.

Для усунення розбіжностей судом викликався інспектор СРПП ВП №1 (м.Долина) сержант поліції Тріщ С.П., який складав вищезазначені протоколи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , однак останній в судове засідання не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, хоч про дату час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому Законом порядку, про що свідчать рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.73).

Відповідно до приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться виключно щодо водіїв транспортних засобів.

У відповідності до п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом, це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У постанові від 20 лютого 2019 по справі №404/4467/16-а Верховний Суд зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Згідно з п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Разом з тим, матеріали провадження не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту здійснення ОСОБА_1 , керування транспортним засобом, в розумінні визначення поняття керування , передбаченого у вказаних вище нормативно-правових актах.

В судовому засіданні було оглянуто відеофайли з оптичного диску долученого до матеріалів даної адміністративної справи, на яких наявний напис: ОСОБА_1 жит. м.Долина ст.130 ч.1 КУпАП (а.с.14).

Дані відеозаписи містять відомості про те, що останній відмовляється від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, однак записи не містить фактичних даних, які б підтверджували факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .

При цьому, оглядом відеозаписів не виявлено жодного моменту, на якому б було зафіксовано рух транспортного засобу або факт керуванням ОСОБА_1 чи знаходження останнього безпосередньо за кермом автомобіля о 00:20 годині 30.05.2021, як про це зазначено в протоколах.

Таким чином, за результатами огляду відеозапису, доданими працівниками патрульної поліції до матеріалів справи, суд приходить до висновку, що обставини події, які зафіксовані на відео не відповідають обставинам, викладеним у адміністративних протоколах та не спростовують доводи ОСОБА_1 та його захисника. адвоката Яш П.К.

Свідки, які б могли підтвердити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та причетність його до інкримінованих йому дій працівниками поліції не зазначені.

Як роз`яснив Верховний Суд в правовій позиції, що викладена в постанові від 26.06.2019 року в справі № 536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17, при розгляді справ про вчинення адміністративних правопорушень необхідно врахувати, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту ( рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» ( рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Отже, в даній ситуації протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №458126 від 30.05.2021,та протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №458114 від 30.05.2021не можуть бути визнані належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вони не є самостійними беззаперечними доказами, а обставини, викладені в них, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду, що в даному випадку відсутнє.

Вищенаведені факти, встановлені в судовому засіданні, у відповідності до ст. 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З наданих на підтвердження вини ОСОБА_1 доказів не встановлено, поза розумним сумнівом, що останній керував транспортним засобом ВАЗ 2112 д.н.з. НОМЕР_1 30.05.2021 о 00.20 год в м.Долина по вул.Оболонська, та в його діях наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, суд враховує те, що стаття 122-2 КУпАП містить дві частини, які передбачають відповідальність за різні види правопорушень.

Натомість, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №458126 від 30.05.2021, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 122-2 КУпАП без зазначення конкретної частини цієї статті.

Між тим, спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», суд, повинен виходити з того, що, як і у кримінальному провадженні, суддя у цій справі має бути неупередженим і безстороннім та не вправі самостійно змінювати на шкоду особи формулювання адміністративного правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у вчиненні якого має бути доведеною не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд, суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, диспозиції ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП містять обов`язкову умову - керування транспортним засобом, то зважаючи на те, що в судовому засіданні не підтвердився факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , то суд дійшов висновку, про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень передбачених ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи викладене, надаючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, а також беручи до уваги те, що Конституцією України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, особа не може бути визнана винуватою доки її вину не буде доведено в установленому законом порядку, при тому, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та керуючись ст. 245 КУпАП, згідно якої завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б свідчили про винуватість ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, суд приходить до переконання про необхідність закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі ст. 62 Конституції України , ст. ст. 122-2,122-4,124,130 КУпАП, постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 за №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", керуючись ст.ст. 247,283,284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст.122-2, 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу даних адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: В.А. Тураш