Провадження № 33/801/98/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кашпрук Г. М.
Доповідач: Панасюк О. С.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн 00 к. на користь держави за те, що 11 листопада 2020 року о 13 год 41 хв ОСОБА_1 у офісі № 323 по вул. М. Оводова, 22 у м. Вінниці, на прохання працівників поліції припинити перешкоджання працівникам Державної виконавчої служби виконувати рішення суду, не реагував на зауваження, шарпав за формений одяг, чим чинив злісну непокору законному розпорядженню працівників поліції.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просив скасувати постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2020 року, а провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції справу розглянуто з порушенням статті 19 Конституції України, тому що протокол про адміністративне правопорушення та адміністративне стягнення накладено на іншу особу, оскільки прізвище особи, яку притягнуто до відповідальності не ОСОБА_1 а ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою Вінницького управління юстиції у Вінницькій області від 14 січня 2003 року.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 185 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що представники поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та суд першої інстанції неправильно ідентифікували його особу як ОСОБА_1 , в той час коли його прізвище є ОСОБА_1 , тому що вони спростовуються документом, яким встановлено особу довідкою про звільнення Серії ВІН № 010787 від 21 лютого 2014 року, виданою Стрижавською вирваною колонією управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області № 81, за якою його прізвище зазначено саме як ОСОБА_1 .

Разом з тим, як видно з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 398887 від 11 листопада 2020 року ОСОБА_1 11 листопада 2020 року у офісі № 323 по вул. М. Оводова, 22 у м. Вінниці, на прохання працівників поліції припинити перешкоджання працівникам Державної виконавчої служби виконувати рішення суду, не реагував на зауваження, шарпав за формений одяг, чим чинив злісну непокору законному розпорядженню працівників поліції (а. с. 2).

Такі дії ОСОБА_1 підтверджуються рапортами працівників поліції та поясненнями понятих про те, що ОСОБА_1 11 листопада 2020 року у офісі 323 по вул. М. Оводова, 22 у м. Вінниці, на прохання працівників поліції припинити перешкоджання працівникам Державної виконавчої служби виконувати рішення суду здійснив злісну непокору.

Як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 послідовно заперечував свою винуватість, зазначаючи, що перешкоджав невідомим особам протиправно заволодівати його майном.

На підтвердження протиправних дій ОСОБА_1 до справи надано оптичний диск без маркування із відеозаписом, який починається з моменту затримання ОСОБА_1 і ОСОБА_1 , жодних дій з боку ОСОБА_1 які б вказували на те, що він перешкоджав державним виконавцям здійснювати виконавчі дії, а отже чинив непокору працівникам поліції на цьому записі не видно. На ньому взагалі відсутні інші окрім ОСОБА_1 і ОСОБА_1 та працівників поліції особи.

Пунктом 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису встановлено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Проте матеріали справи не містять зазначення даних про пристрій, яким здійснювалась відеофіксація події, очевидно, що така фіксація відбувалась не з моменту початку виконання службових обов`язків поліцейськими. Дата та час здійснення фіксації на відео відсутні.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що згідно з поясненнями понятих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_1 і ОСОБА_1 перешкоджали виносити речі з приміщення офісу № 323 по вул. М. Оводова, 22 у м. Вінниці, працівникам Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», а не держаному виконавцю, однак доказів залучення таких працівників до вчинення виконавчих дій у справі немає.

При цьому апеляційний суд звертає також увагу, що з відео, наданого до матеріалів справи, видно затримання ОСОБА_1 і ОСОБА_1 про факт його затримання стверджував і сам ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ), проте у справі міститься протокол затримання ОСОБА_1 ).

Згідно з частиною третьою статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки матеріали справи не містять доказів про те, яким саме законним розпорядженням або вимогам поліцейського при виконанні ним своїх службових обов`язків, не покорився ОСОБА_1 (з матеріалів справи взагалі не можливо встановити чи представлявся поліцейський ОСОБА_1 , яке саме розпорядження чи вимогу він йому оголосив і які конкретно дії вчинив ОСОБА_1 задля невиконання цієї вимоги), як обов`язкової ознаки об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП, то постанову судді місцевого суду необхідно скасувати, а провадження у справі закрити.

Керуючись статтею 294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовільнити.

Постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. С. Панасюк