справа № 208/9744/21
№ провадження 3/208/4427/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 грудня 2021 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Похваліта С.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП,

в с т а н о в и в:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з 23 грудня 2021р. знаходиться протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ № 829973 від 17.11.2021р., 17.11.2021р. об 13.30 год. гр. ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 працював в магазині «Мобі Хаус» без негативного результату тестування на COVID-19 методом полімеразної ланцюгової реакції або тесту на визначення антигенна коронавірусу SARS-CoV-2, яке проведене не більше як за 72 годин до здійснення заходу відвідування закладу або документу, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації міжнародного внутрішнього сертифікату, чим порушив п.п.16 п.3-5 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 р.

На думку суб`єкта складання протоколу, ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Статтею 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол, вимоги до змісту якого встановлені статтею 256 цього Кодексу.

Згідно п. 2 ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Як випливає із змісту ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративні відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до затверджених постановою КМУ від 13.09.2021 зі змінами, що вносяться до постанов КМУ № 1236 від 09.12.2020 р. та від 29.06.2021 р. № 677, щодо обмеження не застосовується за умовами наявності : документа, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації, міжнародного внутрішнього COVID сертифіката України, виданого в Україні відповідно до Порядку № 677, або іноземного сертифіката, що підтверджує вакцинацію від COVID-19 однією дозою дводозної вакцини (жовті сертифікати), або однією дозою однодозної вакцини чи дозами дводозної вакцини (зелені сертифікати), які включені Всесвітньою організацією охорони здоров`я до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях, негативний результат тестування методом полімеразної ланцюгової реакції або одужання від зазначеної хвороби, чинність якого підтверджена за допомогою Єдиного державного вебпорталу електронних послуг зокрема з використанням мобільного додатку Портал Дія.

Відповідно до п.п.16 п.3-5 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 р. (зі змінами) «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричненої коронавірусом SARS-CoV-2», на території регіонів, на яких установлений «червоний» рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, забороняється: приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торгівельного і побутового обслуговування населення, крім приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які торгують товарами на торгівельних площах, не менше 60 відсотків яких призначено для торгівлі продуктами харчування, пальним, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами гігієни та побутовою хімією, засобами зв`язку, друкованими засобами масової інформації, ветеринарними препаратами, кормами, насінням і садивними матеріалом (квітами, рослинами), добривами, засобами захисту рослин, без обмеження доступу відвідувачів до інших товарів, представлених в асортименті зазначених суб`єктів господарювання.

Тобто законом передбачена відповідальність саме за приймання відвідувачів.

Також, слід зазначити, що суб`єктом відповідальності за дане адміністративне правопорушення є виключно суб`єкти господарювання.

Окрім викладеного, в матеріалах справи відсутні документи, відповідно до яких встановлено особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, крім того матеріали справи не містять будь яких доказів, що саме ця особа вчинила правопорушення, не надано доказів, що саме ОСОБА_1 є суб`єктом підприємницької діяльності, особа, якій реалізовано товари, в протоколі не вказана. Крім того кошти і товари, які є предметом скоєння адміністративного правопорушення не вилучалися, відсутні та будь які інші докази на підтвердження протиправних дій ОСОБА_1 .

Вказані вище недоліки можуть стати підставою для оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, складеної на підставі такого протоколу.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Верховним Судом України визнано правильну практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст.256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного до оформлення (п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14).

Пунктом 39 рішення ЄСПЛ у справі «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 року (Заява № 16347/02) Суд зауважив, що з огляду на загальний характер законодавчого положення а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, провадження у таких справах є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI; ухвала щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» (Rybka v. Ukraine), заява № 10544/03, від 17 листопада 2009 року).

Враховуючи правову позицію ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), суддя не має права взяти на себе функції сторони обвинувачення, змінити обсяг інкримінованого правопорушення, усунути певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколі про адміністративне правопорушення, самостійно відшукувати докази винуватості особи, що становило б порушення ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до абзацу другого пункту 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративне правопорушення» норми Кодексу України про адміністративні правопорушення не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статті 256 цього Кодексу, вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

Керуючись викладеним та ст. 7, 245, 251, 254, 256, 278, 280 КУпАП, суддя -

постановив:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП повернути до Кам`янського РУП головного управління національної поліції України в Дніпропетровській області для належного оформлення та прийняття заходів забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Похваліта С. М.