Справа № 157/316/21 Провадження № 33/802/844/21 Головуючий у 1 інстанції:Гамула Б. С.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2021 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 22 жовтня 2021 року про повернення його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14 травня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд постанови судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14 травня 2021 року у зв`язку із нововиявленими обставинами.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановою Волинського апеляційного суду від 29 червня 2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а постанова судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14 травня 2021 року щодо нього без змін.

Таким чином, постанова судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14 травня 2021 року набрала чинності.

У поданій заяві ОСОБА_1 вказав, що нововиявленими обставинами для перегляду постанови судді у справі є те, що на початку жовтня 2021 року до села Сошичне Камінь-Каширського району прибув його односельчанин, який протягом останніх шести місяців перебував на заробітках та був очевидцем подій 26 лютого 2021 року, тобто був поряд з місцем, де працівники поліції під`їхали до нього з ОСОБА_2 і в подальшому склали адміністративні матеріали. Про дану особу він дізнався лише 07 жовтня 2021 року. Вказана нововиявлена обставина не була відома йому та суду на час судового розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій, а при постановленні судового рішення, на його думку, могла б вплинути на судове рішення і довести його невинуватість у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 22 жовтня 2021 року заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14 травня 2021 року за ч.1 ст.130 КУпАП щодо нього була повернута.

На вказану постанову судді Мучич І.В. подав до Волинського апеляційного суду апеляційну скаргу.

Перевіривши вказану апеляційну скаргу, доходжу висновку, що її слід повернути з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.55 Конституції України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з вимогами ст.7 КУпАП, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Специфіка процесуальної діяльності при розгляді справ про адміністративне правопорушення визначає особливу процедуру оскарження рішень посадових осіб, які її здійснюють. Водночас, право на оскарження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується встановленням у нормах КУпАП порядку і строків подачі (у деяких випадках і розгляду) скарг на рішення посадових осіб, в тому числі й судів.

У зв`язку з цим, главою 24 КУпАП передбачений інститут оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, який є вихідною гарантією захисту прав учасників провадження.

Так, статтею 294 КУпАП передбачена можливість перегляду постанови суду у справі про адміністративне правопорушення в апеляційному порядку. Разом із цим, главою 24-1 КУпАП передбачений порядок перегляду постанови у справі про адміністративне правопорушення, в разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

КУпАП не встановлює заборони або обмеження в реалізації права на оскарження до суду судових рішень у справах про адміністративні правопорушення, а навпаки, визначає процедуру оскарження судових рішень, яка в даному випадку була дотримана та реалізована ОСОБА_1 , шляхом подання апеляційної скарги на постанову судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 22 жовтня 2021 року.

Постановою судді Волинського апеляційного суду від 29 червня 2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а постанова судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14 травня 2021 року щодо нього без змін.

Отже, національними судами України виконані положення ст.13 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» щодо права особи на ефективний засіб юридичного захисту.

Відповідно до ч.1 ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.

За допомогою чіткого визначення в КУпАП порядку оскарження (перегляду) судових рішень знаходить свою реалізацію конституційний принцип, закріплений у п.8 ч.3 ст.129 Конституції України, щодо забезпечення оскарження рішення суду, за виключенням випадків, встановлених законом.

Також слід зазначити, що чинний КУпАП не містить положень про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.

У зв`язку з цим, та виходячи з практики ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції доходить висновку про неможливість діяти у спосіб, не передбачений процесуальним законом, тобто в даному випадку здійснити перегляд судового рішення у порядку, не визначеному КУпАП.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Васильєв проти України» (заява №11370/02) від 21 червня 2007 року, повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи. Перегляд справи не повинен розглядатися як замаскована апеляція, а сама лише можливість існування двох точок зору на предмет не є підставою для повторного розгляду справи. Відхилення від цього принципу виправдане лише в тому випадку, коли воно здійснене як зумовлене обставинами значного та непереборного характеру.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У рішенні в справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року (заява № 23436/03), ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року), не є абсолютним воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Виходячи зі змісту вказаних норм закону, прийняття до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 22 жовтня 2021 року про повернення його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14 травня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо нього не відповідає нормам діючого національного законодавства та правовим позиціям, викладеним у вищезазначених рішеннях ЄСПЛ, а тому така апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 287, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 22 жовтня 2021 року про повернення його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14 травня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо нього повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов