3/758/6253/21 Категорія 156
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Ковбасюк О.О., розглянувши справу, яка надійшла з Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст. 130, ч.3 ст. 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

13.06.2021 о 14 год. 20 хв. ОСОБА_1 , будучи обмеженим у праві керування транспортним засобом та особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ч.1 ст. 130 КУпАП, керував автомобілем марки «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Кирилівській, 104 у м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме мав виражене тремтіння пальців рук, поведінку, що не відповідає обстановці, зіниці очей звужені та не реагують на світло, проте від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів п.2.1.а, 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Клопотань про розгляд справи у його відсутності чи про відкладення розгляду справи з причин, що унеможливлюють прибуття за викликом, він не надіслав.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 03.04.2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Із урахуванням наведеного, суд розглянув справу у відсутності особи на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

При цьому відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч.3 ст. 130 КУпАП дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУПАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №148221 від 13.06.2021; відеозаписом із нагрудної камери поліцейського; постановами Шевченківського районного суду м. Києва від 26.02.2021 по справі №761/4300/21 та Дніпровського районного суду м. Києва від 04.03.2021 по справі №755/3071/21, згідно з якими ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні, зокрема, правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративні стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Таким чином, суд визнає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП.

Крім того, суд визнає доведеною винуватість ОСОБА_1 і у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП.

Так, пунктом 2.1.а ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена статтею 126 КУпАП.

Зокрема, ч.3 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №148226 від 13.06.2021; постановою старшого державного виконавця Деснянського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дяченко А.О. від 07.04.2020 про встановлення відносно ОСОБА_1 тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Вказані докази не викликають сумнівів у їх допустимості та належності та є в сукупності достатніми для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованих йому правопорушень.

Суд також приймає до уваги, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, не проявив належної зацікавленості в результатах розгляду своєї справи, протилежного доказам, наявних в матеріалах справи не навів.

Дії ОСОБА_1 судом кваліфікуються:

- за ч.3 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ч.1 ст. 130 КУпАП;

- за ч.3 ст. 126 КУпАП, як керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

У відповідності до ч.2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Водночас, судом враховується, що відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП (в редакції, чинній на момент вчинення правопорушення) якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Згідно із ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Як встановлено судом, вищевказані правопорушення були вчинені ОСОБА_1 13.06.2021.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги наведені положення ст. 38 КУпАП, суд приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 126 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Разом із цим, за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП, на нього слід накласти адміністративне стягнення.

При обранні стягнення судом, у відповідності до ст. 33 КУпАП, враховується характер правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, із урахуванням чого суд вважає за можливе накласти на правопорушника стягнення в межах санкції, визначеної ч.3 ст.130 КУпАП.

Водночас, зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів щодо наявності у власності порушника транспортного засобу, суд не вбачає підстав для застосування відносно ОСОБА_1 додаткового стягнення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП, у вигляді конфіскації транспортного засобу.

Згідно із ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Керуючись ст.ст. 36, 38 ,40-1, 126, 130, 279, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.3 ст. 130,ч.3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.3 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 454 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду.

Суддя О. О. Ковбасюк