ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1818/21 Справа № 214/3044/21 Суддя у 1-й інстанції - Гринь Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Троценко О.М. на постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 454,00 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Троценко О.М.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2021 року водій ОСОБА_1 07 квітня 2021 року о 01.19 годині в м.Кривому Розі у мкрн. Сонячному, 27 керував транспортним засобом «ВАЗ21053», державний номерний знак « НОМЕР_1 », з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, кординації рухів, від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що ОСОБА_1 не знав про складання щодо нього протоколу, про існування постанови він дізнався, коли з нього вирахували грошові кошти у межах виконавчого провадження та 07 листопада 2021 року звернувся до адвоката, який 08 листопада 2021 року ознайомився з матеріалами справи.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом 07 квітня 2021 року, не спілкувався з працівниками поліції, в нього не було виявлено ознак сп`яніння та він не відмовлявся від проходження огляду. Звертає увагу, що на відеозаписі чітко видно, що це була інша особа. Вказує, що в судове засідання ОСОБА_1 не викликався, про дату та час розгляду повідомлений не був, копію постанови не отримував. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Вважає, що пояснення свідків є неналежними та недопустимими доказами, оскільки останні не бачили факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши думку учасників справи, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 17 червня 2021 року за відсутності учасників справи. З матеріалів вбачається, що зі змістом оскаржуваної постанови захисник ознайомився 08 листопада 2021 року, про що свідчить розписка останнього на заяві про надання для ознайомлення з матеріалами справи, тоді як апеляційна скарга подана 17 листопада 2021 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що оскаржувана постанова винесена за відсутності учасників справи та зі змістом оскаржуваної постанови захисник ознайомився 08 листопада 2021 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, вказані вимоги закону судом належним чином виконані не були.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази на підтвердження факту повідомлення належним чином у відповідності до вимог КУпАП судом першої інстанції ОСОБА_1 про дату та час судового засідання, під час якого було розглянуто справу, та як слідує з оскаржуваної постанови суду справу розглянуто судом за відсутності учасників, а тому суд апеляційної інстанції вважає обгрунтованими доводи захисника про порушення права ОСОБА_1 на захист, а саме те, що суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення за його відсутності без отримання даних про його своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 294 КУпАП має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції належним чином не з`ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справі про адміністративне правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, відеозаписом з бодікамери поліцейського.

З вказаного відеозапису, який міститься у матеріалах справи, вбачається, що слідує, що працівниками поліції було зупинено іншу особу, а не ОСОБА_1 , та саме у іншої невстановленої особи було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та саме вона відмовилась у присутності двох свідків від проходження огляду на стан сп`яніння.

При цьому доводи захисника про те, що 07 квітня 2021 року о 01.19 год. ОСОБА_1 не керував транспортним засобом «ВАЗ21053», державний номерний знак « НОМЕР_1 », також підтверджуються довідкою ВЧ 3011 №203 від 09 листопада 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 з 27 жовтня 2020 року по 04 червня 2021 року перебував у ВЧ 3011 на строковій службі.

Крім того, під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 підтвердив зазначені обставини та пояснив, що посвідчення водія ним було втрачено та він не має у володінні жодного транспортного засобу, тим паче «ВАЗ21053», державний номерний знак « НОМЕР_1 », при цьому вказані доводи матеріалами справи не спростовуються.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що обставини справи та зібрані у справі докази в їх сукупності свідчать про відсутність належних, достатніх і допустимих доказів, які б вказували про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та відсутність в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокату Троценко О.М. строк на апеляційне оскарження постанови Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Троценко О.М. задовольнити.

Постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот