МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 487/7644/20 Головуючий у місцевому судді Афоніна С.М.
Провадження № 33/812/75/21 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Темнікової В.І.,

за участю секретаря - Колосової О.М.,

захисника - Беспрозванного Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Беспрозванного Дмитра Олександровича на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, не працюючого, зареєстрованого адресою:

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк1(один) рік,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2021 року встановлено, що 22.11.2020р. о 13:50 год. в м. Миколаєві по вул. Шосейна в районі будинку № 88, ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем ЗАЗ Vida номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці, згідно медичного висновку №1617 від 22.11.2020 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Цією ж постановою ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн.

В апеляційній скарзі захисник особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт вважає, що при складені протоколу від 07.12.2020 ДПР18 №532219 були порушені вимоги ст. 254 КУпАП, що є грубим порушенням прав на захист, а тому є підставою для визнання протоколу недопустимим доказом, а саме: відсутні дані про отримання протоколу ОСОБА_1 або про відмову від його отримання, а також роз`яснення останньому прав і обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції та ст. 268 КУпАП.

Крім того, в порушення ч.2 ст. 254 КУпАП, протокол складено 07.12.2020р., а не 22.11.2020 року, тобто пізніше ніж двадцять чотири години з моменту виявлення особи. Також протокол не підписаний ОСОБА_1 та відсутні його пояснення та пояснення свідків огляду на стан сп`яніння.

На думку апелянта, вказане свідчить про порушення співробітниками поліції встановленого порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин повинно відповідати Інструкції №1452/735 від 09.11.2015р.

Проте, висновок медичного огляду ОСОБА_1 не вручався, в порушення вимог п. 20 Інструкції, в графі №11 не міститься відмітка про вручення чи відмови від отримання.

Вважає, що не повідомлення про результат аналізу та невручення висновку позбавило ОСОБА_1 права на оскарження та перегляд результатів аналізу.

Також зазначає, що співробітниками поліції посвідчення водія у ОСОБА_1 22.11.2020 року та в подальшому не вилучалося, а також він не відсторонявся 22.11.2020 року від керування транспортним засобом, як це передбачено ст. ст. 265-1, 266 КУпАП.

Вказане свідчить про відсутність правомірності дій працівників поліції та недійсність висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Крім того, вказує, що в порушення вимог Інструкції до протоколу про адміністративне правопорушення не додано направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для встановлення перебування його у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно із пунктами 13, 14 Порядку № 1103 лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. Висновок складається в трьох примірниках: по одному - для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.

Пунктами 7, 15, 16, 20, 22 Інструкції № 1452/735 передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Тому, вважає, що вище перелічені нормативно-правові акти були проігноровані поліцейським, лікарем, що проводив огляд ОСОБА_1 , а також не враховані судом першої інстанції.

В зв`язку з цим, на думку апелянта, є всі підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у діях ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення захисника Беспрозванного Д.О. на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляції та дослідивши матеріали справи слід дійти висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі - Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 Правил).

Невиконання вказаних правил утворюють склад правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

Згідно частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Системний аналіз норм ст. 130 КУпАП, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення стягнення у виді штрафу та обмеження у користуванні водійськими правами, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням /обвинуваченням.

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оскаржена постанова судді наведеним положенням закону не відповідає.

Так, відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Вимоги до протоколу про адміністративне порушення, порядок його складання викладені у статтях 254, 256 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376 (далі Інструкція № 1376), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015 № 1395 (далі Інструкція № 1395).

Так, статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Аналогічні вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення викладені в Інструкції № 1376 та Інструкції № 1395.

З аналізу вказаних правових норм можна дійти висновку, що складання такого протоколу в обов`язковому порядку відбувається на місці вчинення правопорушення, не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у присутності особи, яка притягається до відповідальності за адміністративне правопорушення, з роз`ясненням останній її прав, передбачених статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, наданням можливості надати свої пояснення, врученням копії протоколу.

Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічні вимоги містить Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок № 1103) та Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735).

Пунктом 3 Порядку № 1103, пунктом 6 Інструкція № 1452/735 визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно із пунктами 13, 14 Порядку № 1103 лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. Висновок складається в трьох примірниках: по одному - для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу

у встановленому законодавством порядку.

Пунктами 7, 15, 16, 20, 22 Інструкції № 1452/735 передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Однак докази, зібрані працівниками поліції та надані суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зокрема, протокол про адміністративні правопорушення серія ДПР18 № 532219, складений 07 грудня 2020 року, та висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1617, складений 22 листопада 2020 року, вказаним вимогам закону не відповідають.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 532219 вбачається, що його складено працівником поліції 07 грудня 2020 року о 08:07 год. в м. Миколаїв, Інгульський район, вул. Новозаводська, 1Б, про те, що 22 листопада 2020 року о 13 годині 50 хвилин у м. м. Миколаїв, в Заводському районі по вул. Шосейна в районі будинку 88 водій ОСОБА_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці) керував транспортним засобом ЗАЗ Vida номерний знак НОМЕР_1 . Згідно медичного висновку №1617 від 22.11.2020 року водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння.

Отже, протокол серії ДПР18 № 532219 про вчинення 22 листопада 2020 року ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, складений лише 07 грудня 2020 року, тобто через 15 днів після виявлення правопорушення, та без присутності особи, яка притягається до відповідальності, що не відповідає приписам статей 254, 256 КУпАП, якими визначено 24 години для складання протоколу та передбачено його складання у присутності особи, яка вчинила правопорушення, з роз`ясненням останній її прав і якими не передбачене складання такого протоколу у відсутність цієї особи. Даний протокол не містить підпису правопорушника.

Більш того, відповідно до положень частини 1, 2 статті 259 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення не на місці вчинення правопорушення допускається лише в разі неможливості скласти його на місці події, зокрема, при вчиненні порушень правил користування засобами транспорту, правил щодо охорони порядку і безпеки руху порушника може бути доставлено уповноваженою на те особою в поліцію, якщо у нього немає документів, що посвідчують особу, і немає свідків, які б могли повідомити необхідні дані про нього.

Згідно матеріалів даної справи, особу ОСОБА_1 було встановлено на місці вчинення порушення, до поліції він не доставлявся, огляд лікарем та необхідне попереднє та лабораторне дослідження були проведені того ж дня 22 листопада 2020 року, отже будь-яких передбачених законом підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення у підрозділі поліції через тривалий час після встановлення обставин події правопорушення не було.

Більш того, апеляційний суд звертає увагу, що повідомлення про запрошення до підрозділу поліції на 07 грудня 2020 року для розгляду вчиненого адміністративного правопорушення, видане ОСОБА_1 22 листопада 2020 року (а.с. 3), суперечить положенням статей 221, 222 КУпАП, оскільки розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, підвідомчий судам, а не органам Національної поліції.

Встановлені апеляційним судом обставини свідчать про порушення працівниками поліції вимог статей 254, 256, 259 КУпАП щодо порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення від 07 грудня 2020 року відносно ОСОБА_1 .

Таким чином, оскільки протокол про адміністративне правопорушення містить істотні недоліки, дані відображені в ньому, не можуть сприйматися судом як належні та допустимі докази обставин адміністративного правопорушення, оскільки викликають обґрунтовані сумніви, які, відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, тлумачаться на користь ОСОБА_1 .

Як убачається з висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1617, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, він складений 22 листопада 2020 р. о 14 год. 10 хв. у КНП Миколаївський обласний центр психічного здоров`я лікарем ОСОБА_2 (а.с. 4); акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1617 також складений 22 листопада 2020 року о 14 год. 10 хв., тоді як результат токсикологічного дослідження № 2500, відповідно до якого у біологічному матеріалі, відібраному у ОСОБА_1 виявлені канабіноїди та амфетамміни, виготовлений наступного після огляду дня - 23 листопада 2020 року. В акті медичного огляду є приписка про виявлений діагноз лікарем наркологом 25.11.20р.

Між тим, матеріали справи не містять належних доказів того, що зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння був повідомлений ОСОБА_1 в присутності поліцейського, який його доставив. В вищезазначеному висновку щодо результатів медичного огляду відсутній підпис ОСОБА_1 , а також запис про те, що він від підпису відмовився.

Відсутні також докази, що вказаний висновок йому вручався, оскільки відсутня відмітка про такі дії або застереження про відмову ОСОБА_1 від отримання висновку, що суперечить положенням Порядку № 1103 та Інструкції № 1452/735. Матеріали справи свідчать, що перший та другий примірними висновку були отримані працівником поліції 30 листопада 2020р.

Таке порушення передбаченої процедури медичного огляду позбавило ОСОБА_1 , зокрема, права на оскарження висновку про стан сп`яніння.

Зазначені обставини свідчать про порушення працівниками поліції визначеного законодавством порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння, передбаченого Порядком № 1103 та Інструкцією № 1452/735.

За такого є підстави вважати, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1617 від 22 листопада 2020 року, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, є недійсним через порушення вимог щодо його складання.

Також в матеріалах справи відсутні докази стосовно відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем або вилучення транспортного засобу, як то встановлено положеннями ст. 266 КУпАП .

В той же час, апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що підставою для скасування постанови є відсутність свідків про проходженні медичного огляду, при зупинці транспортного засобу та при складанні протоколу, оскільки наведеними вище нормативно-правовими актами не передбачено, що огляд та стан сп`яніння та складання протоколу проводиться у присутності свідків.

Посилання районного суду на те, що у працівників поліції були відсутні підстави складення протоколу в день огляду, не ґрунтуються на наявних доказах у справі, оскільки як зазначено всі дослідження були проведені та датовані саме 22 листопада 2020 року, тому таке посилання суду не є переконливим.

Інші докази обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення в матеріалах справи відсутні.

Суд не має права за своєю ініціативою збирати додаткові докази винуватості особи.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 р. по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

З огляду на наведене, а також положення статті 62 Конституції України висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є неправильними, оскільки в суді не доведено належними та допустимим доказами наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

У зв`язку із викладеним постанова судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2021 року підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю із підстав, передбачених п.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Беспрозванного Дмитра Олександровича задовольнити.

Постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.І.Темнікова