ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1240/21 Номер провадження 33/814/704/21Головуючий у 1-й інстанції Новак Ю. Д. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

з участю секретаря Владімірова Р.В.

захисника- адвоката Лазоренка Ю.М.

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Лазоренка Юрія Миколайовича на постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2021 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм ТОВ «Зарог»,винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн судового збору.

Згідно з постановою судді, 16.05.2021 року, близько 03 год. 19 хв., в м. Полтаві по проспекту Миру, 30 А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, в присутності двох свідків за допомогою приладу газоаналізатор Drager alcotest 6820, результат позитивний 1,24 %, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху.

Цими діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Лазоренко Ю.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована недотриманням працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння (далі Інструкція ), невідповідністю протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, неналежністю як доказу відеофіксації з огляду на її фрагментальну зйомку та відсутність записів щодо проведеного огляду на стан сп`яніння з відповідними показниками газоаналізатора.

Також доводом апеляційної скарги є твердження про те, що працівниками поліції був застосований прилад Drager alcotest 6820 з простроченим терміном калібровки, який повинен проводитися 1 раз на 6 місяців, а відтак його показники є сумнівними і не можуть братись до уваги судом в якості належного доказу.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заслухавши думку захисника особи, яка притягується до відповідальності, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами в даній справі є протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР 18 №192951 від 16.05.2021 за ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , в якому останній зазначив: «Протокол складено не вірно. Я відмовляюся від усіх показань», акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, талон тестування на алкоголь за допомогою алкотестеру Drager 6820, тест №643, згідно якого станом на 03:29 год. 16.05.2021 ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння результат 1,24% проміле, записи бодікамер працівників поліції, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, поясненнями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_2 .

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані в суді апеляційної інстанції.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не доводять факт відсутності в діях притягнутого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та не свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку працівниками поліції здійснювалась фіксація всіх обставин правопорушення від моменту зупинки керованого ОСОБА_1 автомобіля внаслідок керування ним транспортним засобом з неналежною підсвіткою заднього номерного знаку, подальше спілкування з працівниками поліції, під час якого виникла підозра щодо перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, проходження водієм огляду на стан сп`яніння, пропозицію правоохоронців проїхати до медичного закладу для повторного огляду на стан сп`яніння та відмова водія від цього, з посиланням на те, що він не може залишити на трасі своїх знайомих дівчат та обставини, пов`язані з оформленням працівниками поліції протоколу з роз`ясненням прав правопорушнику.

Як вже зазначено вище адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає вразі якщо особа керувала транспортним засобом в стані алкогольного/наркотичного сп`яніння.

В даному випадку працівниками поліції, з дотриманням положень ч.2 ст. 266 КУпАП, зафіксовано перебіг подій, пов`язаних з проведенням огляду водія на стан сп`янінні, а відтак приєднані до справи записи з нагрудних камер є належними доказами, які обґрунтовано прийняті судом першої інстанції до уваги.

Крім того, підлягає прийняттю до уваги в якості доказу результат проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу алкотестер Драгер 6820, відповідно до якого у останнього виявлено 1,24% проміле.

Доводи апелянта що казаний прилад має пропущений термін калібровки та його використання є порушенням Інструкції по його експлуатації, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Пунктом 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видані Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016. Таким чином, газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії Drager Safety AG & Co KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 і становить 1 рік.

З роздрукованого результату приладу Drager Alcotest 6820, за допомогою якого водій проходив огляд, вбачається, що останнє калібрування приладу проводилось 23.10.2020, а ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння 16.05.2021, що свідчить про належне здійснення повірки та калібрування приладу Drager Alcotest 6820, відтак, підстави для визнання його результатів недійсними відсутні.

Згідно відповіді Департаменту ППУ патрульної поліції в Полтавській області від 04.11.2021 на запит Ленінського районного суду огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння 16.05.2021 проводився за допомогою газоаналізатора Drager alcotester 6820. При цьому департаментом поліції було надано необхідні копії документів на вказаний прилад: свідоцтво про державну реєстрацію, сертифікат, свідоцтво про повірку, лист ДП «Укрметртестстандарт» згідно якого міжповірочний інтервал для категорії техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю» становить 1 рік

Стосовно доводу апелянта щодо недотримання процедури огляду на стан сп`яніння на місці, зокрема твердження про те, що не було зафіксовано порядок роботи приладу, а лише проголошено результат, апеляційний суд відхиляє вказаний довід, який повністю спростовується записами з нагрудних камер.

Так, відеозапис містить, що о 03:28 год. працівниками поліції водію було запропоновано самостійно розпечатати одноразові насадки для продування, що він і зробив, після чого насадку було вставлено в прилад і роз`яснено як треба наповнювати його повітрям. Після продуву працівником поліції проголошено результати тестування 1,24% проміле, при допустимій нормі 0,2% проміле, що не викликало у водія заперечень. Проте, ним було висловлено побажання пройти повторний тест на стан сп`яніння на приладі Драгер, мотивуючи це тим, що в нього під час першого продуву в порожнині рота була жувальна гумка, на що отримав відповідь про неможливість такого повторного проходження огляду на стан сп`яніння на місці, оскільки закон таку процедуру не передбачає, про те в разі незгоди з результатами алкотестеру можливо пройти огляд в медичному закладі.

З вказаною пропозицією працівників поліції водій не погодився.

Доводи апеляційної скарги про не відповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП внаслідок не вірно вказаної в ньому адреси проживання водія та внесення в нього неправильних даних щодо часу, який не співпадає з часом, який зафіксований алкотестером під час проходження огляду на стан сп`яніння - апеляційний судом до уваги не приймаються, оскільки не доводять факту неналежності протоколу в якості доказу.

Так, зазначення місця проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 працівниками поліції було здійснено після встановлення його особи в автоматичній базі даних, при цьому водій не заперечував невідповідності даних та не повідомив іншу адресу свого проживання.

Що стосується різниці в часі 03:19 год. - скоєння правопорушення та 03:29 год. - час зазначений в тесті, то вказаний час відповідає хронології подій, а саме часу зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та проходження ним огляду на стан сп`яніння.

Із переглянутого апеляційним судом відеозапису вбачається, що поліцейськими зафіксовано у виді 14 відеофайлів, знятих як на бодікамери так і відеореєстратор автомобіля, весь перебіг подій, від моменту зупинки керованого ОСОБА_1 автомобіля до складання протоколу.

Зазначені відеоматеріали є належними доказами, які здійснені у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та мають правове значення для правильного встановлення фактичних обставин по справі.

Також не заслуговують на увагу посилання апелянта на покази свідка стосовно того, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, оскільки це спростовується відеозаписом, де о 03:32 год. та 03:35 год. водій відмовляється від проходження огляду в медичному закладі.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недотримання працівниками поліції вимог як ст. 266 КУпАП, так і положень Інструкцій та могли слугували підставою для визнання проведеного огляду на стан сп`яніння недійсним.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лазоренка Юрія Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна