Справа № 308/5325/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
16.12.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 червня 2021 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 , РНОКПП6 НОМЕР_1 ,
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 грн (вісім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Згідно з постановою, 16 квітня 2021 року, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 допустила до роботи на об`єкті за адресою : АДРЕСА_2 , кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », громадян ОСОБА_2 , особу яка не назвалась та громадянина ОСОБА_3 , без укладання з ними трудового договору, а також станом на 19.04.2021 не надала трудових договорів або цивільно правові договори. Також, ОСОБА_1 допустила до виконання роботи громадянку ОСОБА_4 , яка повідомила, що стажувалась півтора тижня без укладення з нею трудового договору, таким чином допустивши до виконання роботи чотирьох осіб без укладання з ними трудового договору. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ч. 3 ст. 24 Кодексу Законів про працю України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП.
В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, позаяк під час розгляду справи у місцевому суді участі не брала, копію постанови їй направлено лише 04.08.2021. Також зазначає, що постанова є необґрунтованою, ухваленою з порушенням норм процесуального законодавства та без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Стверджує, що суд першої інстанції взяв до уваги виключно матеріали та пояснення, які надані працівниками Управління держпраці у Закарпатській області та не врахував заперечень апелянтки. ОСОБА_1 зазначає, що місцевий суд не звернув увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам законодавства, а тому підлягав поверненню на доопрацювання. Апелянтка звертає увагу і на те, що протокол не містить інформації щодо свідків події, при цьому в матеріалах справи немає відомостей про характеризуючи дані щодо особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність. Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , неявка якої, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, також суд враховує те, що апелянтка подала заяву про розгляд справи без її участі.
Доводи клопотання про поновлення пропущеного на оскарження судового рішення строку задовольняються з таких підстав.
Так, у матеріалах справи містяться відомості, про те, що апелянтка у розгляді справи у місцевому суді участі не брала, копія оскаржуваної постанови від 23 червня 2021 року їй направлена лише 04.08.2021, що підтверджується відомостями, які містяться у матеріалах справи. У зв`язку з цим, доводи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення заслуговують на увагу, причини пропуску строку визнаються поважними, пропущений строк поновлюється.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Апеляційний суд вважає, що висновок місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП у діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення №ЗК/145/290/АВ/ПД/П/ПТ від 19.04.2021, підтверджується, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 допустила до роботи на об`єкті за адресою: АДРЕСА_2 , кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », громадян ОСОБА_2 , особу яка не назвалась та громадянина ОСОБА_3 , без укладання з ними трудового договору, а також станом на 19.04.2021 не надала трудових договорів або цивільно правові договори. Також, ОСОБА_1 допустила до виконання роботи громадянку ОСОБА_4 , яка повідомила, що стажувалась півтора тижня без укладення з нею трудового договору, таким чином допустивши до виконання роботи чотирьох осіб без укладання з ними трудового договору. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ч. 3 ст. 24 Кодексу Законів про працю України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП.
Викладені у протоколі обставини також підтверджуються Актом, складеним за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду від 19.04.2021 №3К/145/290/АВ, направленням про проведення інспекційного відвідування від 13.04.2021 № 316, копією трудового договору від 15.04.2021, повідомленням про прийняття працівника на роботу від 16.04.2021 та відеоматеріалом, на якому зафіксована вищевказана перевірка.
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор праці Клованич Ю. В. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 41 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.
Тому, апеляційний суд доходить висновку про те, що інспектор праці Клованич Ю. В. при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
При цьому, вищевказаними доказами беззаперечно підтверджено той факт, що саме ОСОБА_1 , будучи фізичною особою - підприємцем допустила до роботи вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення осіб, без укладення з ними трудових договорів.
Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір з працівником укладається, як правило, у письмовій формі.
Частиною третьою цієї статті передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з Постановою КМУ від 17.06.2015, № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх, як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за формою, згідно з додатком, до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб, відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.
Як убачається з матеріалів справи, 19 квітня 2020 року, інспектором праці Управління Держпраці в Закарпатській області Клованичем Ю. В. був складений протокол про адміністративне правопорушення №ЗК/145/290/АВ/ПД/П/ПТ, згідно з яким фізична особа - підприємець ОСОБА_1 допустила до роботи на об`єкті за адресою: АДРЕСА_2 , кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », чотирьох осіб без укладання з ними трудового договору. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ч. 3 ст. 24 Кодексу Законів про працю України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП. Вказані обставини підтверджуються відеозаписом, який міститься на DVD-диску, на якому чітко зафіксовано, що під час інспекційної перевірки, особи, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, на законну вимогу інспекторів держпраці, не надали жодного трудового договору.
Твердження апелянтки про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та підлягає поверненню для доопрацювання, апеляційний суд відхиляє з огляд на таке.
Згідно зі ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за вказане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 оформлений у відповідності до вимог вищевказаної статті, сумнівів у тому, що цей документ офіційно засвідчує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, і є одним із джерел доказів, беручи до уваги положення ст. 251 КУпАП, - апеляційний суд не має.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції взяв до уваги виключно матеріали та пояснення, які надані працівниками Управління держпраці у Закарпатській області та не врахував клопотань про допит свідків, а також заперечень ОСОБА_1 , - апеляційний суд не бере до уваги, оскільки такі жодним чином не впливають на доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні законодавства про працю за наведених у протоколі обставин, і в свою чергу не спростовують висновку суду першої інстанції про наявність у апелянтки складу передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП адміністративного правопорушення. При цьому, апеляційний суд констатує, що ані в суді першої інстанції, ані під час розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на надала жодного доказу у підтвердження своєї невинуватості.
На підставі наведеного вище, як такі, що не знайшли свого підтвердження та не спростовують висновків суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції повно та всебічно не дослідив фактичні обставини справи, що призвело до прийняття хибних висновків. При цьому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам і дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП адміністративного правопорушення.
Тому, доводи апелянтки про відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, апеляційний суд визнає необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу. Таку позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 суд розцінює як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнана винною у порушенні вимог, передбачених ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України і, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на неї накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушниці, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи немає відомостей про характеризуючи дані щодо особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, апеляційний суд бере до уваги, що, подавши апеляційну скарги, ОСОБА_1 не приєднала до неї будь-які дані, що характеризують її особу, підтверджують її майновий стан, а також інші відомості щодо своєї особи, - маючи достатньо часу та можливості не надала такі відомості і до моменту розгляду апеляційної скарги.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, необхідно залишити без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавила себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 червня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН