Справа № 462/4330/21 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 33/811/1733/21 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Швеця Дмитра Юрійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові його апеляційну скаргу на постанову судді Залізничного районного суд м. Львова від 10 листопада 2021 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн.

Згідно постанови судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 05.32 год. у місті Львові на площі Двірцевій, 1, керував автомобілем марки «Опель», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Швець Д.Ю., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати постанову судді суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення (0,77 проміле).

Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а працівники поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення не здійснювали зупинки автомобіля. Повідомляє, що автомобілем керувала дружина ОСОБА_1 , що було підтверджено в судовому засіданні суду першої інстанції, докази факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 відсутні.

Перебування неподалік від припаркованого автомобіля не є доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

Заслухавши виступ представника ОСОБА_2 - адвокат Швеця Д.Ю. на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку і навів у постанові, зокрема даними наведеними у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 265225 від 11 червня 2021 року ( а.с.2), відповідно до якого ОСОБА_3 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено на місці зупинки, за допомогою газоаналізатора «Alkotester 6820», у присутності двох свідків, результат огляду становить 0,77 проміле;

- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 6), з якого вбачається, що огляд було проведено за допомогою приладу Drager Alcotester 6820, в присутності двох свідків та результат огляду 0,77 проміле, окрім того ОСОБА_1 підписав цей акт та погодився з результатом огляду;

- результаті приладу Drager Alcotester 6820 (а.с. 1), з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (результат огляду 0,77 проміле);

- відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 зазначив, що припаркував авто на місці для інвалідів, оскільки поспішав відвести сина для посадки на поїзд, окрім того погодився сплатити штраф, пройшов огляд на стан сп`яніння в присутності двох свідків, з результатом тесту незгоди не виявив;

- поясненнях свідків (а.с. 4-5), які були залучені працівниками поліції під час огляду за допомогою приладу Drager Alcotester 6820, з яких вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу

Доводи апелянта, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом не беруться до уваги судді апеляційного суду.

Так, у своїй постанові Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у справі №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, ОСОБА_1 повідомляв, що поспішав, тому припаркова транспортний засіб на місці для інвалідів, окрім того факт керування транспортним засобом підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАН №4334817 від 11 червня 2021 року (а.с. 9), відповідно до якого ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності на підставі ч. 6 ст. 122 КУпАП за порушення п. 33 ПДР України, дана постанова апелянтом у встановленому законом порядку не оскаржена.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки судді суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень суддею суду першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суддя суду першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 суддя суду першої інстанції також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову судді Залізничного районного суд м. Львова від 10 листопада 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Швеця Дмитра Юрійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.