Справа № 454/2098/20 Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю.
Провадження № 33/811/1643/20 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі захисника ОСОБА_1 адвоката Романець А.Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 30 вересня 2020 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп.

Згідно постанови, 05.07.2020 близько 10:40 год. в с.Нісмичі, Сокальського району, Львівської області водій ОСОБА_1 в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, керував мотоциклом марки «Сабур» з ознаками алкогольного сп`яніння : нестійка хода, порушення мови та координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати таку та закрити провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Вважає, що така постанова є не законною, не відповідає дійсним обставинам справи, прийнята судом без з`ясування усіх суттєвих обставин справи, з грубими порушеннями ст.268 КУпАП а також через порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з цим оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Підстави, відповідно до яких оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню полягають в наступному. 05.07.2020р. близько 20 год.30 хв. ві їхав на мотоциклі марки «Сабур» до додому, по дорозі додому, його зупинили працівники поліції та повідомили, що він порушив порушення п.2.3 ПДР України, про вчинення даного порушення він не заперечував оскільки дійсно перебував без шолому та надав працівникам поліції документи для оформлення постанови про вчинення адміністративного правопорушення, після оформлення матеріалів за вказане правопорушення працівники поліції його відпустили, та він пішов до дому та більше не перебував за кермом ні мотоцикла ні іншого транспортного засобу.

Однак 14 жовтня 2020 року йому стало відомо, що Сокальським районним судом Львівської області 30 вересня 2020 року було розглянуто матеріали адміністративної справи відносно нього, відповідальність за яке передбачено ст.130 КУпАП за начебто керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та накладено штраф у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами протягом року.

Вважає, що під час розгляду справи судом було грубо порушено принципи матеріального та процесуального права, формально розглянуто справу без дослідженні доказів та з`ясування дійсних обставин справи які призвели до порушення його права. Формальний підхід до розгляду справи підтверджується самим текстом постанови суду.

Судом не досліджувалися жодні докази адже йому жодним чином не пропонувалося проходити огляд на стан сп`яніння у будь який спосіб передбачений законодавством, адже як зазначалося працівники поліції зупинили його лише за порушення правил дорожнього руху, за керування мотоциклом без мотошолому, жодних інших протоколів чи постанов у цей день відносно нього не складалося відтак він не міг відмовлятися від огляду на стан сп`яніння бо йому ніхто не пропонував його пройти.

Працівниками поліції безпідставно складено протокол про притягнення мене до відповідальності за ст. 130 КУпАП а при винесенні оскаржуваної постанови суд керувався лише рапортом інспектора та протоколом, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень

Таким чином суд однобічно підійшов до розгляду справи взявши до уваги як доказ рапорт інспектора та складені ним матеріали, не вислухав його пояснень чи свідків, понятих які повинні були бути при складанні матеріалів за ст.130 КУпАП його жодного разу не повідомлялося про виклик до суду він не отримав жодного повідомлення від суду, так як у період серпня - вересня перебував на лікуванні та проходив МСЕК, позбавивши законного права на захист, відтак його незаконно притягнули до відповідальності за правопорушення якого він не вчиняв завдавши йому моральних та матеріальних збитків.

В обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що не був присутнім при розгляді справи та копію оскаржуваної постанови отримав лише 28.10.2020.

22.02.2021 ОСОБА_1 скерував на адресу апеляційного суду заяву у якій просив розгляд справи щодо нього розглядати у його відсутності за участі його захисника адвоката Романець А.Б.

Заслухавши виступ адвоката Романець А.Б., який підтримав апеляційну скаргу та просив таку задовольнити, вивчивши матеріали справи № 454/2098/20 та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові.

Щодо мотивів ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції провів розгляд у його відсутності, чим позбавив його права надавати пояснення та заявляти клопотання, то такі не заслуговують на увагу та розцінюються апеляційним судом як форма захисту, оскільки суддя неодноразово відкладала справу та на його адресу скеровувались судові повістки, які повернулись із відміткою «інші причини». Поряд з цим, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення та поклався на свого захисника, який жодним чином не спростував висновок суду першої інстанції, про наявність у ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що стверджується зібраними матеріалами у справі, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Сам факт відмови від походження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею. При цьому не має значення чи перебував водій у стані сп`яніння.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував керував мотоциклом марки «Сабур» з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, порушення мови та координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Тому, підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Стягнення накладене судом на ОСОБА_1 відповідно до положень ч.2 ст.33 КУпАП, за змістом якої, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, не враховуються.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційних скарг в цілому та вважає, що підстав для їх задоволення немає.

З врахуванням наведених підстав пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, суд вважає за необхідне поновити цей строк.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Сокальського районного суду Львівської області від 30 вересня 2020 року.

Постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 30 вересня 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Суддя Партика І.В.