Справа № 583/306/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 лютого 2021 року м. Охтирка Сумська область

Суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Ярошенко Т.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 236757 від 22.01.2021 року та протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 236758 від 22.01.2020 року

за ст. 122-4, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 22.01.2021 року о 14 годині 50 хвилин по вул. Пушкіна, 59А, в м. Охтирка, Сумської області, керуючи автомобілем марки «NISSAN BLUEBIRD», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості та не впоравшись з керуванням допустив наїзд на паркан за вищевказаною адресою, що належить ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль та паркан зазнали пошкоджень, а їх власники матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Крім того, 22.01.2021 року о 14 годині 50 хвилин після вчинення дорожньо-транспортної пригоди по вул. Пушкіна, 59А, в м. Охтирка, Сумської області, водій автомобіля марки «NISSAN BLUEBIRD», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 покинув місце події. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

ОСОБА_1 , будучи повідомленим про розгляд справи в установленому законом порядку в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв від нього не надійшло.

Крім того, ОСОБА_1 направлено судову повістку за адресою, зазначеною в протоколі, а також за зареєстрованим місцем проживання, крім того, інформація про розгляд справи розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України.

Суд вжив усіх необхідних заходів щодо повідомлення особи про час і місце судового розгляду, однак він не з`явився та доказів про поважність причин своєї неявки до суду не надав, будь-яких заяв від нього не надійшло.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124, КУпАП до таких не відноситься, тому суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 . Його право при цьому не порушується, в тому числі і на захист, оскільки будучи повідомленим про розгляд справи він не з`явився, тобто уникає судового розгляду, цим самим має на меті уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення шляхом зволікання з розглядом справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

В ст. 129 Конституції України, закріплено конституційний припис, згідно якого, розгляд справ в судах відбувається відкрито, що, в свою чергу, гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись як про результати судового розгляду, так й отримати копію судового рішення з метою оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до принципу диспозитивності, на якій неодноразово наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішення, особи, які беруть участь у справі, мають можливість вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд.

Вказаний принцип надає кожному учаснику процесу можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, особа має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності. Тому суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність правопорушника, який не повідомив про причину неявки та не подав будь яких заяв.

Суд проаналізувавши матеріали справи дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 знайшла своє підтвердження в суді.

Факт скоєння правопорушення підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 236757 від 22.01.2021 року та серія ДПР18 № 236758 від 22.01.2020 року, а також іншими матеріалами справи, а саме: схемою наслідків дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих, що мала місце 22.01.2021 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_2 , доданими до протоколу.

Будь-яких сумнівів щодо достовірності доказів, доданих до протоколів, у суду не виникає, суд вказані докази приймає до уваги як належні та допустимі.

Протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 відповідають вимогам ст.256 КУпАП щодо змісту, оскільки в протоколах зазначено дату їх складання, дані про службову особу, яка їх склала та особу правопорушника і потерпілого, місце, час вчинення та суть правопорушення.

Наведені обставини дають суду підстави дійти висновку, що протоколи про адміністративні правопорушення складено поліцейським у відповідності до вимог діючого законодавства, зазначені письмові докази, досліджені судом, суд вважає достатньо переконливими, чіткими та такими, що узгоджуються між собою, одержані законним шляхом, а тому у суду не виникло жодних сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 в скоєному.

Відповідно до вимог ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При призначенні стягнення суд враховує характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність вважає за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення з урахуванням положень ст. 36 КУпАП у вигляді штрафу, так як саме такий вид стягнення буде достатнім для виправлення порушника, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 40-1, 122-4, ст.124, ст.ст. 276, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 за ст. 122-4, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 340 грн. (триста сорок гривень) в доход держави, що підлягає сплаті на рахунок: UA0018001, отримувач ГУК Сумській обл./Сумська обл./21081300, код за ЄДРПОУ 37970404, код бюджетної класифікації доходів 21081300.

Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в сумі 454 грн. на користь держави, що підлягає сплаті на рахунок: отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м. Київ/22030106, код отримувача 37993783, банк отримувач: Казначейство України (ЕАП), рахунок UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: судовий збір п. 5.

У відповідності із ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається в порядку примусового виконання та з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена в Сумський апеляційний суд через Охтирський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Т.О. Ярошенко