Справа №369/9477/20 Головуючий в суді І інстанції - Перекупка Г.А.
Провадження №33/824/4938/2021 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Федчишиної В.В., прокурора Непомнющої О.В,. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисників ОСОБА_1 - адвокатів Коваленка О.П. та Федчишиної В.В. на постанову Києво - Святошинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч.1, ч.2 ст.172-7КУпАП. та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста )гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за те що, він перебуваючи на посаді генерального директора комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» (далі КП «БП КСРРКО»), являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції (далі Закону), в порушення вимог п.1 та п.2 ч.1 статті 28 Закону, не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомив визначений законом орган Києво-Святошинську районну раду Київської області про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме щодо суперечності між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, які виникли перед підписанням наказу від 31.10.2019 № 79-ос «Про преміювання працівників за жовтень 2019 року», серед яких був він особисто, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , будучи генеральним директором КП «БП КСРРКО», являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону, суб`єктом на якого поширюється дія цього закону, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону, вчинив дію в умовах реального конфлікту інтересів, підписавши наказ від 31.08.2020 № 44-ос «Про преміювання працівників за серпень 2020 року», серед яких був він особисто, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді генерального директора КП «БП КСРРКО», являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону, в порушення вимог п.1 та 2 ч.1 статті 28 Закону, не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомив визначений законом орган - Києво-Святошинську районну раду Київської області про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме щодо суперечності між його приватним інтересом та своїми службовими повноваженнями, які виникли перед підписанням наказу від 31.08.2020 №44-ос «Про преміювання працівників за серпень 2020 року», серед яких був він особисто, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , будучи генеральним директором КП «БП КСРРКО», являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону, суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону, вчинив дію в умовах реального конфлікту інтересів, підписавши наказ від 31.10.2019 № 79-ос «Про преміювання працівників за жовтень 2019 року», серед яких був він особисто, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-7 КУпАП як неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Місцем вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, є, місце підписання наказів від 31.10.2019 №79-ос, від 31.08.2020 № 44-ос, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Датою вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, є дата підписання наказів, тобто 31.10.2019 року, 31.08.2020 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисниками ОСОБА_1 - адвокатами Коваленком О.П. та Федчишиною В.В. подано апеляційну скаргу, у якій, з урахуванням доповнень, вони просять скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що постанова є необґрунтованою та такою, що ухвалена із порушенням вимог процесуального права, оскільки суд першої інстанції невірно застосував норми права і не забезпечив дотримання вимог законодавства щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності із Законом.

Апелянт вказує, що судом не надано належну оцінку визначеному порядку місячного нарахування та виплати заробітної плати як основної, так і додаткової, в тому числі їх складової - посадового окладу та премії, як встановлено умовами Контракту. Відповідно, нарахування заробітної плати за жовтень 2019 року або серпень 2020 року, яка складається із посадового окладу і премії, не може бути підставою для складання Протоколів №582, 583, 584, 585 про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені ч.1 та ч.2 ст.172-2 КУпАП.

Крім того, згідно з умовами Контракту слідує, що адміністрація підприємств надається право на виплату премій чи винагород керівнику.

В судовому засіданні свідки - заступник генерального директора ОСОБА_2 та провідний бухгалтер ОСОБА_3 , підтвердили, що генеральним директором, якраз з метою запобігання конфлікту інтересів при визначенні розміру премії, було організовано на підприємстві проведення колегіального обговорення та визначення адміністрацією підприємства розмірів преміювання кожного працівника.

Отже, генеральний директор ОСОБА_1 , не приймав одноособових рішень про преміювання окремих працівників підприємства, а колегіальними діями він самоусунувся і від одноособового визначення та затвердження розміру премії за поточний місяць (жовтень 2019 та серпень 2020) особисто для себе.

Однак, судом першої інстанції не надано оцінку вищевказаним обставинам.

Захисники звертають увагу, що розмір премії ОСОБА_1 не перевищував розмір премії інших працівників підприємства. А підписання наказів ОСОБА_1 носило суто номінальний характер, адже ці накази підписувалися виключно на підставі колегіально погодженого рішення, яким було визначено розмір премії.

Таким чином, приватний інтерес генерального директора ОСОБА_1 був відсутній і не впливав на об`єктивність і неупередженість прийнятого ним рішення щодо підписання наказу про преміювання працівників.

Крім того, факт неповідомлення ОСОБА_1 особисто керівника Києво-Святошинської районної ради про виникнення та наявність конфлікту інтересів, так і залишився не встановленим, що свідчить про недоведеність вчинення ним інкримінованих адміністративних правопорушень.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 та його захисника Федчишиної В.В. на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги та просив постанову суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зазначені вимоги закону судом першої інстанції були дотримані.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП за обставин викладених у постанові, є обґрунтованим та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи і такий висновок, всупереч тверджень апелянтів, ґрунтується на наявних у справі та перевірених суддею доказах.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", особи зазначені у п. п.1, 2 ч.1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ст. 1 Закону, реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

За ч.1 ч.2 ст.28 Закону, особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Встановлено, що згідно з п. 1.1 статуту КП «БТІ КСРРКО» засноване відповідно до рішення VIII сесії Києво-Святошинської районної ради V скликання від 24.04.2007 року № 114-08-V.

Засновником та органом управління майном є Києво-Святошинська районна рада Київської області.

Згідно з п. 4.1 статуту КП «БТІ КСРРКО» підприємство є юридичною особою.

Рішенням Бучанської районної ради Київської області від 16.04.2021 року №112-07-VIII прийнято права засновника КП «БТІ КСРРКО» як правонаступника Києво-Святошинської районної ради, про що 20.04.2021 року внесені зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно зі ст. 169 ЦК України територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права(комунальні підприємства, спільні комунальні підприємства, навчальні заклади, тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Отже, КП «БТІ КСРРКО» є юридичною особою публічного права.

У відповідності до п. 5.3 статуту КП «БТІ КСРРКО» поточне управління підприємством здійснює генеральний директор, який призначається органом управління і є підзвітним цьому органові.

Рішенням Києво-Святошинської районної ради Київської області від 24.05.2016 №120-09-VII ОСОБА_1 призначено на посаду генерального директора КП «БТІ КСРРКО». На виконання цього рішення розпорядженням заступника голови Києво-Святошинської районної ради від 26.05.2016 №70-к ОСОБА_1 призначено генеральним директором КП «БТІ КСРРКО».

На підставі наказу КП «БТІ КСРРКО» від 26.05.2016 № 38-ос ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків генерального директора цього підприємства.

Частиною 3 статті 65 Господарського кодексу України визначено, що керівник підприємства відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства.

ОСОБА_1 згідно зі статутом підприємства, як генеральний директор КП «БТІ КСРРКО», наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.

Тобто ОСОБА_1 є посадовою особою юридичної особи публічного права, яку наділено організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.

Згідно з підпунктом «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону ОСОБА_1 , будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, є суб`єктом на якого поширюється дія Закону та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

З огляду на те, що генеральний директор КП «БТІ КСРРКО» не має безпосереднього керівника, то при виникненні конфлікту інтересів він повинен повідомляти визначений законом орган управління. У даному випадку органом управління КП «БТІ КСРРКО» на момент підписання наказів про преміювання від 31.10.2019 №79-ос, від 31.08.2020 № 44-ос була Києво-Святошинська районна рада Київської області (п. 1.3 статуту).

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 28 Закону особи зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 цього Закону, зобов`язані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Частиною третьою статті 28 Закону встановлено, що безпосередній керівник особи або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади протягом двох робочих днів після отримання повідомлення про наявність у підлеглої йому особи реального чи потенційного конфлікту інтересів приймає рішення щодо врегулювання конфлікту інтересів, про що повідомляє відповідну особу. Національне агентство у випадку одержання від особи повідомлення про наявність у неї реального, потенційного конфлікту інтересів упродовж семи робочих днів роз`яснює такій особі порядок її дій щодо врегулювання конфлікту інтересів.

Згідно з листом Бучанської районної ради Київської області, яка є правонаступником Києво-Святошинської районної ради Київської області, від 17.05.2021 № 148/02-11 повідомлень за період з 01.01.2019 по теперішній час (момент надання відповіді) від ОСОБА_1 про наявність у нього реального конфлікту інтересів не надходило.

Відповідно до примітки до статті 172-7 КУпАП суб`єктами правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 Закону.

Таким чином, генеральний директор КП «БТІ КСРРКО» ОСОБА_1 , всупереч вимогам п. 1 та п. 2 ч. 1 ст.28 Закону перед підписанням наказів про преміювання від 31.10.2019 №79-ос, від 31.08.2020 № 44-ос не повідомив у встановленому Законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів Києво-Святошинську районну раду Київської області, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, генеральний директор КП «БТІ КСРРКО» Києво-Святошинської районної ради Київської області ОСОБА_1 в порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону, діючи умисно, з корисливих мотивів, вчинив дію (підписавши накази) в умовах реального конфлікту інтересів, пов`язаного з виникненням суперечностей між його особистими інтересами та службовими повноваженнями, як керівника підприємства, які впливають на об`єктивність прийняття рішення, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції належним чином не було враховано покази свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також не надано належної оцінки доказам наявним в матеріалах справи не заслуговують на увагу.

Адже, як вбачається з постанови суду першої інстанції, вищевказані свідки під час надання пояснень повідомили, що розмір премії працівникам обговорювався на нарадах за участю генерального директора, заступника генерального директора та головного бухгалтера. Проте, вказані пояснення жодним чином не спростовують того факту, що ОСОБА_1 одноособово прийняв рішення про надання собі премії шляхом підписання наказу.

Матеріали справи не містять доказів, про направлення ОСОБА_1 повідомлень про наявність в нього реального конфлікту інтересів до Бучанської районної ради Київської області, яка є правонаступником Києво-Святошинської районної ради Київської області (від 17.05.2021 №148/02-11).

Судом апеляційної інстанції було задоволено клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Федчишиної В.В. від 08 листопада 2021 року про виклик в судове засідання свідка ОСОБА_5 . Проте, свідок належним чином повідомлений в судове засідання не з`явився.

Таким чином, доказів на спростування висновків місцевого суду апелянтами у апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході апеляційного розгляду не здобуто.

Підсумовуючи зазначене, доводи апеляційної скарги захисників ОСОБА_1 - адвокатів Коваленка О.П. та Федчишиної В.В. не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду та вважаються судом апеляційної інстанції необґрунтованими.

При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність та наклав його межах санкції, ч.1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП за правилами ч. 2 ст. 36 КУпАП.

Із огляду на вищезазначене, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_1 - адвокатів Коваленка О.П. та Федчишиної В.В. залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієл