Справа № 149/2804/21
Провадження № 33/801/1006/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., за участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Городівського А. А., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Городівського Анатолія Андрійовича на постанову судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 25 листопада 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 06 жовтня 2021 року серії ААБ № 024438, складеним у м. Хмільник, по вул. Лисенка інспектором СРПП Хмільницького РВП лейтенантом поліції Цюрпітою О. А., цього дня 06 жовтня 2021 року о 13.30 годині у м.Хмільнику по вул. Лисенка водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mersedes-Benz 190», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова та хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано нагрудною камерою. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 25 листопада 2021 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави 454,00 гривні судового збору.

Не погоджуючись з постановою судді суду першої інстанції від 25 листопада 2021 року, захисник ОСОБА_1 адвокат Городівський А. А. оскаржує її в апеляційному порядку, зазначаючи, що справа розглянута судом без з`ясування усіх обставин в ній у їх сукупності, належної оцінки доказів на підставі всебічного, повного, об`єктивного їх дослідження. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про причину зупинення транспортного засобу, проте у справі немає даних про причину зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . Останній не керував транспортним засобом, протокол щодо нього складався за його місцем проживання у зв`язку із з`ясовуванням працівниками поліції факту вчинення ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди у цей же день о 13.30 годині. Пояснення поліцейського ОСОБА_2 не можуть бути доказами у справі, оскільки він є зацікавленою особою. Визнання ОСОБА_1 вини на відео та у протоколі про адміністративне правопорушення не є достатнім доказом. Свідок ОСОБА_3 прийняв на себе функцію обвинувачення ОСОБА_1 . Протокол про адміністративне правопорушення щодо підзахисного складений без присутності свідків. На думку адвоката працівники поліції неправомірно поставили питання про проходження підзахисним освідування за керування, нібито, автомобілем о 13.30 годині. Захисник Веремія О. А. просить постанову судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 25 листопада 2021 року скасувати за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, провадження у цій адміністративній справі закрити.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. Згідно з пунктом другим частини восьмої цієї статті за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспорт-ним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Враховуючи склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно з вимогами пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій на вимогу поліцейського повинен пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту другого розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/ 27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Згідно з пунктом третім розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я ( пункт шостий розділу І Інструкції ).

З матеріалів справи, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення від 06 жовтня 2021 року серії ААБ № 024438, складеного у м. Хмільнику Вінницької області, по вул. Лисенка, о 13.30 годині цього дня 06 жовтня 2021 року у м. Хмільнику Вінницької області по вул. Лисенка ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mersedes-Benz 190», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова та хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано нагрудною бодікамерою, чим допустив порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху. До протоколу про адміністративне правопорушення доданий акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначено про відмову ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння. Цей акт складений поліцейським та підписаний особисто ОСОБА_1 за фіксації процедури нагрудною камерою КАМПРО № 101482464. Також до протоколу додане направлення ОСОБА_1 від 06 жовтня 2021 року на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У результаті проведеного поліцейським огляду у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова та хода. Направлення видавалося для проходження огляду у Комунальному неприбутковому підприємстві «Хмільницька центральна лікарня», але від огляду у встановленому порядку ОСОБА_1 відмовився. Крім цього до матеріалів справи доданий диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, де відображена відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, його дії з підписання окремих документів цієї адміністративної справи.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП адміністративного правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку, що його вина цілком доведена матеріалами справи. Суд не взяв до уваги посилання захисника правопорушника на відсутність свідків під час складання адміністративного протоколу щодо ОСОБА_1 , зазначивши, що згідно з частиною другою статті 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції такий огляд проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів та відеозаписом. Останній обов`язково додається до матеріалів справи. Лише у разі неможливості застосування технічних засобів фіксації огляд проводиться у присутності двох свідків. Судом у засіданні під час розгляду справи були допитані свідки: поліцейський ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , автомобіль якого вдень о 13.30 пошкодив у ДТП ОСОБА_1 , залишивши місце пригоди. Суд критично оцінив покази свідка ОСОБА_5 , оскільки вона є родичкою ОСОБА_1 (тещею), надала суперечливі покази, які повністю спростовані, зокрема, поясненнями його самого. Невизнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 під час розгляду цієї справи суд розцінив як намагання уникнути встановленої законом відповідальності, зазначивши, що з протоколу про адміністративне правопорушення від 06 жовтня 2021 року сенрії ААБ № 024438 убачається, за яких обставин вчинене правопорушення. З протоколом ОСОБА_1 ознайомився, підписав його та виклав власні пояснення про вживання 150 грамів горілки і керування транспортним засобом марки мерседес 190, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Апеляційний суд за викладених фактичних обставин справи з висновками суду першої інстанції, зробленими в оскаржуваній постанові від 25 листопада 2021 року, погоджується, визнає їх правильними, об`єктивними, справедливими.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння зафіксований відповідними належними доказами, які узгоджуються між собою та є підтвердженням наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, яке виразилося саме у його відмові як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд не погоджується з доводами скарги на постанову суду першої інстанції щодо недотримання працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння. Так з відеозапису, долученого до справи, убачаються неодноразові пропозиції працівників поліції правопорушнику пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з аргументуванням, роз`ясненням наслідків такої відмови. Проте, незважаючи на це, ОСОБА_1 ухилився від проходження такого огляду. Суд також критично оцінює викладені у скарзі доводи адвоката про розгляд справи стосовно підзахисного без з`ясування усіх обставин в ній у їх сукупності, без належної оцінки доказів на підставі всебічного, повного, об`єктивного їх дослідження, оскільки, як убачається з матеріалів справи, такі доводи захисника не узгоджуються з фактичними обставинами справи. Щодо непоінформованості поліцейським водія про причину зупинення транспортного засобу, то за перебігом подій, що мали місце протягом дня 06 жовтня 2021 року, таке зауваження не можна визнати доречним аргументом. Дійсно, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 уже не керував власним транспортним засобом, протокол щодо нього складався за його місцем проживання у зв`язку із з`ясовуванням працівниками поліції факту вчинення ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди у цей же день о 13.30 годині, залишенням місця події. Однак відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є самостійною підставою для притягнення водія до відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП. Пояснення поліцейського ОСОБА_2 судом узяті до уваги, насамперед, ураховуючи, що це працівник правоохоронного органу, який виконував свої професійні обов`язки і дії його саме як поліцейського, який складав щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, не оскаржувалися як неправомірні в установленому порядку.

Апеляційний суд вважає необхідним підкреслити визнання ОСОБА_1 вини на відео та у протоколі про адміністративне правопорушення, що є грунтовним, достатнім, об`єктивним доказом у цій справі. Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений без присутності свідків, але це відповідає вимогам адміністративного законодавства з урахуванням відеофіксації події.

Інших доводів, що заслуговували б на увагу, апеляційна скарга не містить, обгрунтованих, законних підстав для визнання оскаржуваної постанови суду першої інстанції незаконною не існує.

Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене в статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права.

Вимога пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо обґрунтування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Європейський суд з прав людини, від 10 лютого 2010 року; Проніна проти України, № 63566/00, § 23, Європейський суд з прав людини, від 18 липня 2006 року ). Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови у прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Наведені в апеляційній скарзі аргументи в цілому не свідчать про порушення судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 норм матеріального чи процесуального права, не спростовують правильний висновок судді суду першої інстанції, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи. На підставі наведеного посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 апеляційний суд вважає необґрунтованими та не знаходить законних підстав для їх задоволення. Апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що розгляд адміністративної справи відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції здійснений ґрунтовно, об`єктивно, справедливо, неупереджено, у послідовний спосіб, із застосуванням виключно правового підґрунтя процедури, визначеної КУпАП.

Відтак, на підставі вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для скасування правильної постанови судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 25 листопада 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП.

Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Городівського Анатолія Андрійовича залишити без задоволення.

Постанову судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 25 листопада 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду Т. О. Денишенко

Виготовлено з автоматизованої

системи документообігу суду.

Суддя Т. О. Денишенко

22.12.2021