Справа № 199/1083/21
ПОСТАНОВА

іменем України

25.02.2021 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Воробйов В.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного працівником поліції місцем проживання зазначена адреса: АДРЕСА_1 , у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

У відношенні ОСОБА_1 складено протокол серії ДПР18 №028604 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП (далі протокол), в тому, що він, 30.01.2021 року о 00-00 годині, за адресою: м.Дніпро, вул.Вітряна, 48 (Амур-Нижньодніпровський район), керував автомобілем «Рено» № НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а ПДР України.

Вважають що в діях ОСОБА_1 мається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав, суду показав, що автомобілем «Рено» № НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння не керував. Так, 29.01.2021 року приїхав до свого дому за адресою: м.Дніпро, вул.Вітряна, 48 на автомобілі «Рено» № НОМЕР_1 , який припаркував біля домоволодіння. Далі посварився з дружиною ОСОБА_2 , після чого пішов до свого гаражу, де вживав алкогольні напої, при цьому його автомобіль стояв біля вищезазначеного домоволодіння. Через деякий час знову пішов до дому для спілкування з ОСОБА_2 , однак та не бажаючи спілкуватись викликала працівників поліції. Коли на місце приїхали працівники поліції поцікавились у нього з приводу стану алкогольного сп`яніння, на що той не заперечував факт свого перебування у стані алкогольного сп`яніння, при цьому вказуючи, що автомобілем у такому стані він не керував. Працівники поліції після отримання пояснень від ОСОБА_2 та його тещі ОСОБА_3 , що він керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, від якого він не відмовся, зазначаючи при цьому, що автомобілем він не керував. Після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, який був позитивним на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому його неодноразові зауваження, що автомобілем він не керував та його не було зупинено, працівники поліції залишили поза увагою.

Дослідивши наявні докази, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.ст.245, 246, 252, 256, 268, 280, 283 КУпАП, суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судочинства та здійснення правосуддя, коли висновки судді не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим докази повинні бути оцінені суддею на їх достатність для достовірних і безперечних висновків про скоєний на принципах забезпечення доведення вини за ст.129 Конституції України, і визнання провини згідно зі ст.252 КУпАП не може мати наперед встановленої сили.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердила пояснення ОСОБА_1 та суду пояснила, що 29.01.2021 року у нічний час доби її колишній чоловік, з яким вони проживають разом приїхав до дому та вони посварились, після того він кудись пішов. При цьому, запаху алкоголю від нього вона не чула. Далі, через деякий час ОСОБА_1 повернувся та забажав знову спілкуватись, при цьому від нього вже було чути запах алкоголю. Не бажаючи спілкуватись з ним, вона викликала поліції. По приїзду працівникам поліції, вона повідомила, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та надала відповідну заяву про це, після чого у її присутності ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння. У судовому засіданні вказує, що вона не бачила, як ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердила пояснення ОСОБА_1 та суду пояснила, що 29.01.2021 року у нічний час доби колишній чоловік її доньки приїхав до дому, де посварився з ОСОБА_2 , після того він кудись пішов. Далі, через деякий час ОСОБА_1 повернувся та забажав знову спілкуватись з її донькою, але та викликала поліцію. По приїзду працівникам поліції, вона підтримала свою доньку та повідомила, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та надала відповідну заяву про це, після чого у її присутності ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння. У судовому засіданні вказує, що вона не бачила, як ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Також у якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суду надано рапорт поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №2 УПП в Дніпропетровській області рядового поліції Івасенка В..

Однак, в розумінні правової позиції висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року №489/4827/16а вбачається, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, тому і вищевказаний рапорт працівника поліції не можна вважати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Матеріали справи також містять і відеозапис з нагрудних камер відео спостереження працівників поліції, відповідно до якого пояснення ОСОБА_1 не спростовані. Натомість згідно переглянутого відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 керував вищевказаним автомобілем та його саме зупинив екіпаж патрульної поліції. Так, згідно відеозапису встановлено, що по приїзду працівників поліції на місце події ОСОБА_1 стоїть біля домоволодіння та автомобіля «Рено», при цьому під час спілкування з поліцейськими він не заперечував факт перебування у стані алкогольного сп`яніння, при цьому неодноразово зазначав, що автомобілем у стані алкогольного сп`яніння не керував, що вживав алкоголь після того як припарку вав свою автівку.

Отже враховуючи, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 керував вищевказаним автомобілем, то він і не повинен був проходити медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Крім цього, суд не може визнати належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення і роздруківку приладу «Драгер», яка міститься в матеріалах справи, оскільки вона нечітка та не містить роздрукованих безпосередньо самим приладом відомостей щодо результатів цього огляду. Натомість результат огляду у роздруківці записано ручкою.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція).

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП встановлено, що при підготовці до розгляду справи суд вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, а при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні тощо.

Згідно ст.7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

За вимогами ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст.14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.Л.Воробйов