Справа №489/4658/21
Провадження №3/489/2001/21
ПОСТАНОВА

іменем України

21 грудня 2021 року м.Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Кирильчук О.І., за участі захисника Медюка О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Відповідно до протоколу серія ААБ №114320 від 07.07.2021 року, 07.07.2021 року, о 09 год. 33 хв., в м.Миколаїв, вул. 2-а Інгульська, біля буд.№12 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "TOYOTA SEQVOIA" державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: неприродна блідість обличчя, зіниці очей розширені, слабо реагують на світло. Згідно висновку МОЦПЗ МОР №830 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився посилаючись на відсутність фізіологічного бажання сечовиділення. Особа, яка складала протокол, дійшла висновку, що своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

За змістом ст.279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Главою 21 Кодексу України про адміністративні правопорушення до осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, віднесено таких: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності; потерпілий; законні представники та представники; захисник; експерт; свідок; перекладач. Тобто виходячи зі змісту вказаної глави КУпАП поліцейський, який складав протокол про адміністративне правопорушення, не належить до осіб, які беруть участь у справі, а отже в судовому засіданні не заслуховується.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

За змістом ч.2, ч.3 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Пунктом 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів

для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного,

наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом

лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і

проведення такого огляду, затвердженим відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103(далі Порядок), визначено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року №1452/735(далі Інструкція) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тобто, статтею 266 КУпАП, пунктом 6 Порядку та пунктом 7 розділу І Інструкції чітко і послідовно визначено алгоритм огляду поліцейським водія на стан сп`яніння незалежно від того, який вид цього сп`яніння алкогольне, наркотичне чи інше.

Закріплення у підзаконному нормативному акті, яким є Інструкція, норми пункту 12 розділу ІІ «У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я» суперечить не тільки статті 266 КУпАП, пункту 6 Порядку, а навіть загальним положенням розділу І Інструкції, пункт 7 яких не робить жодних винятків щодо можливості ігнорування поліцейським проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Пунктом 47 постанови Верховного Суду від 08.04.2020 по справі 826/25373/15 визначено, що у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Відсутність належного забезпечення поліцейських спеціальними технічними засобами для виконання вимог закону щодо огляду особи на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу також не звільняє поліцейського від виконання вимог статті 266 КУпАП, пункту 6 Порядку та пункту 7 розділу І Інструкції, оскільки відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З долученого до матеріалів справи відеозапису не вбачається, що поліцейський пропонував водію пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів, а після незгоди водія на огляд поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів направив би особу на проходження такого огляду до медичного закладу.

Враховуючи, що посадовою особою Управління патрульної поліції в Миколаївській області водію не було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а одразу направлено до медичного закладу, такий огляд вважається недійсним, оскільки проведений з порушенням вимог ч.2, ч.3 ст.266 КУпАП.

Окрім того, водію не було запропоновано здати інші, окрім сечі, види біологічного середовища, однак відповідно до пунктів 12 та 13 розділу ІІІ Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук; для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. Відсутність фізіологічного бажання, як про це зазначено у висновку КНП "МОЦПЗ" МОР №810 від 01.07.2021 року, не може бути прирівняна до відмови від проходження огляду.

Сам протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд, відеозапис відбирання зразків біологічного середовища та складання протоколу не є належними доказами відмови особи від проходження медичного огляду. Докази відмови особи від надання для дослідження слини, змивів з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, крові в матеріалах справи відсутні.

Відмова від проходження огляду у не встановленому законом порядку не є адміністративним правопорушенням, оскільки згідно зі статтею 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер Schmautzer)проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки відсутня об`єктивна сторона правопорушення.

Керуючись ст.ст.221, 247 п.1 ч.1, 278, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

Закрити справу про адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 , передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва.

Суддя