Справа № 324/7/21
Провадження № 3/324/108/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року суддя Пологівського районного суду Запорізької області Кацаренко І.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

До Пологівського районного суду Запорізької області повторно надійшов протокол серії ОБ №103236 від 23 грудня 2020 року, складений інспектором СРПП №3 Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Верескуном О.В. відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, в якому зазначено, що 13 листопада 2020 року о 21 годині 40 хвилин на 520 км 470 м ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2106 д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння білків очей, порушення мови; згідно довідки 5838 від 15 листопада 2020 року водій ОСОБА_1 перебував в алкогольному сп`янінні, чим порушив п.2.9а ПДР, тобто скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.130 КУпАП.

У судове засідання правопорушник ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, ніяких заяв та клопотань до суду не подав. З огляду на викладене, а також враховуючи, що ст.268 КУпАП не передбачено обов`язкової присутності під час розгляду справи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, тому справа відповідно до вимог ст.268 КУпАП розглядається за відсутності порушника ОСОБА_1 .

Встановлено, що постановою судді Пологівського районного суду Запорізької області від 06 січня 2021 року протокол серії ОБ №103236 від 23 грудня 2020 року, у зв`язку із порушенням вимог чинного законодавства разом із доданими матеріалами повертався до Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області для належного оформлення.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані до суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, приходжу до такого висновку.

Згідно з п.2.9«а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, з послідуючими змінами та доповненнями, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, є підставою для закриття провадження у справі.

Згідно з ч.2 ст.284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Оскільки строки накладення адміністративного стягнення, встановлені ст.38 КУпАП, на момент розгляду справи судом закінчилися, вбачаються підстави для закриття провадження у справі.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 21 вересня 2006 року у справі «Грабчук проти України» (Заява N 8599/02) (п.п.42, 43) наголошено, що презумпція невинуватості порушена, якщо твердження посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, відображає думку, що особа винна, коли цього не було встановлено відповідно до закону. Цього достатньо, навіть за відсутності жодного формального висновку, що існує деяка підстава припустити, що посадова особа вважає цю особу винною (див. Daktaras v. Lithuania, заява N 42095/98, п. 41, ECHR 2000-X; A.L. v. Germany, заява N 72758/01, п. 31, від 28 квітня 2005 року). Питання, чи порушує твердження посадової особи принцип презумпції невинуватості, має бути з`ясоване у контексті тих фактичних обставин, у яких це твердження було зроблене. Межі п.2 ст.6 Конвенції не обмежуються порушенням кримінальної справи, а поширюються на судові рішення, прийняті після того, як переслідування було припинено (див. Nolkenbockhoff, цитоване вище, п.37; та Capeau, цитоване вище п.25) або після засудження (див., зокрема, Sekanina v. Austria, рішення від 25 серпня 1993, п.30, Series A no. 266 А; та O. v. Norwau, заява N 29327/98, ECHR 2003-II).

Таким чином, як випливає з наведених позицій ЄСПЛ, суд повинен розглянути надані матеріали і вирішити питання щодо наявності (доведеності) чи відсутності (недоведеності) вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і після цього, при наявності на те підстав, закрити провадження у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених КУпАП.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

В Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженій Наказом МВС та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 зазначено: п.3 розділу I: ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; п.6 розділу І: огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку); п.7 розділу I: у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатом огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення; п.1 розділу II: за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 з наступними змінами: п.3 огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, лікарем закладу охорони здоров`я; п.6 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я; п.7 поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Крім того, відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року (редакція від 08 лютого 2019 року) за №1395, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).

У якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, до суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №103236 від 23 грудня 2020 року, складений інспектором СРПП №3 Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Верескуном О.В. відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП; запит до КНП «Пологівська БЛІЛ» від 14 грудня 2020 року №8566/70/04-2020; довідка, видана інспектором СП Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Новікової О., в якій зазначено, що 10 листопада 2020 року постановою Пологівського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП; довідкою КНП «Пологівська БЛІЛ» від 15 листопада 2020 року №5838, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , 1979 року народження, перебував на лікуванні в хірургічному відділенні КНП «Пологівська БЛІЛ» з 13 листопада по 25 листопада 2020 року з діагнозом: закрита травма грудної клітки, перелом грудини, закритий правобічний гемо пневмоторакс, тупа травма живота, розрив печінки, внутрішньочеревна кровотеча, алкогольне сп`яніння; 14 листопада 2020 року проведена операція: лапаратомія, ушивання рани печінки, правобічне дренування грудної клітки по Бюлау; аналіз крові на вміст етилового алкоголю (аналіз №49) етиловий алкоголь наявний; запит до КНП «Пологівська БЛІЛ» від 02 лютого 2021 року №798/70/04 2021; довідка КНП «Пологівська БЛІЛ» від 03 лютого 2021 року №0494, в якій зазначено, що кров на дослідження алкоголю у водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , доставлена до лабораторії КНП «Пологівська БЛІЛ» 13 листопада 2020 року №49, мала наявний вміст алкоголю; згідно з атестацією лабораторії вміст алкоголю в проміле не видається; згідно методики по ОСОБА_2 проводиться якісне визначення вмісту алкоголю, результат видається наявний або відсутній.

При цьому суд зазначає, що ні у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №103236 від 23 грудня 2021, складеному інспектором СРПП №3 Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Верескуном О.В., ні в інформації, наданій головним лікарем КНП «Пологівська БЛІЛ» №5838 від 15 листопада 2020 року та №0494 від 03 лютого 2021 року, не вказано ступінь алкогольного сп`яніння та не зазначено кількість виявленого алкоголю в крові ОСОБА_1 , тобто, зазначеними документами не підтверджено перевищення гранично допустимої норми алкоголю в крові, а саме - 0,2 проміле.

Відповідно до п.2, п.7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я України №400/666 від 09 вересня 2009 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 жовтня 2009 року за №931/16947) за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, з порушенням вимог ст.266 КУпАП є підставою для визнання огляду недійсним (ч.5 ст.266 КУпАП), в наслідок чого провадження у справі підлягає закриттю.

Враховуючи вищевказане, суд визнає недопустимими доказами: протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №103236 від 23 грудня 2020 року, складений інспектором СРПП №3 Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Верескуном О.В. відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП; довідку КНП «Пологівська БЛІЛ» від 15 листопада 2020 року №5838; довідку КНП «Пологівська БЛІЛ» від 03 лютого 2021 року №0494.

Відповідно до ст.19 Конституції України посадова особа органу державної влади зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, беручи до уваги рішення Конституційного Суду України №12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року про те, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства, а перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі, вважає за необхідне вказати на таке.

Системний аналіз змісту положень КУпАП в поєднанні з вказаною позицією КСУ та ЄСПЛ свідчить, що у такого роду провадженнях належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, передбачені ст.280 КУпАП, та інших обставин, які мають значення для неї, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

Згідно з.ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Однак, у цій ситуації зібрані матеріали, як докази, уповноваженою на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю залишать місце сумнівам, як наслідок, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», з огляду на наведене вище, що унеможливлює суд при прийнятті рішення про закриття справи відповідно до ст.38 КУпАП встановити вину правопорушника ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП при зазначених обставинах.

Відповідно до ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Підстав для направлення справи на дооформлення суд не убачає з огляду на норми ст.284 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, наявні у справі докази в їх сукупності свідчать про недоведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №103236 від 23 грудня 2020 року, у тому числі і з вказівкою на порушення п.2.9 «а» ПДР та кваліфікацію його дій за ч.2 ст.130 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку, що перевірити кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП не вдається можливим у зв`язку із недоведеністю його вини, приймаючи до уваги те, що з часу вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, що мало місце 13 листопада 2020 року, і до дня повторного надходження до Пологівського районного суду Запорізької області на розгляд протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №103236 від 23 грудня 2020 року за події, що мали місце 13 листопада 2020 року, складеного інспектором СРПП №3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Верескуном О.В. у відношенні ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, минуло більше трьох місяців, то провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 необхідно закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.38, 130, 247, 268, 279, 283-285 КУпАП України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, а також у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої винесено постанову, до Запорізького апеляційного суду через Пологівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Кацаренко І. О.