Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2021 року м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Іващенко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника Іващенко І.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 13 серпня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

З постанови суду слідує, що 14.07.2021 року на протязі цілого дня гр. ОСОБА_1 вчиняв домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме систематично погрожував фізичною розправою та чинив психологічний тиск, чим вчинив насильство в сім`ї.

В поданій апеляційній захисник Іващенко І.І. просить скасувати постанову суду. Зазначає, що матеріали справи не містять належних, допустимих та беззаперечних доказів, яка б у своїй сукупності об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт вчинення ОСОБА_1 14.07.2021 року психологічного насилля відносно ОСОБА_2 .. Вказує, що ОСОБА_1 не визнає факту вчинення психологічного насилля 14.07.2021 року, оскільки у цей день перебував на своєму робочому місці (згідно довідки №102/11 від 03.11.2021 року, що видана ПП «ВІЛІС»).

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 13 серпня 2021 року (а.с.10).

Копію постанови суду захисник отримав 28 жовтня 2021 року (а.с.13).

Апеляційна скарга подана 05.11.2021 року (а.с.15).

Оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Іващенко І.І. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту ( рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування « поза розумним сумнівом » ( рішення від 18 січня 1978 року у справі « Ірландія проти Сполученого Королівства » ( Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП настає у разі повторного протягом року вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Під час апеляційного розгляду допитаний ОСОБА_1 вказав, що між ним та його колишньою дружиною ОСОБА_2 на протязі тривалого часу виникають конфліктні ситуації, які провокує остання, намагаючись чинити перешкоди в побаченнях з їхніми дітьми.

Апеляційний суд приймає пояснення ОСОБА_1 , оскільки, окрім пояснень

ОСОБА_2 доказів у підтвердження того, що він вчинив дії зазначені у диспозиції ч.2 ст. 173-2 КУпАП та настання для потерпілого наслідків, вказаних у цій статті суду не надано.

Місцевий суд приймаючи рішення, цих обставин не врахував та лише на підставі письмових пояснень ОСОБА_2 , яка зазначила, що ОСОБА_1 вчиняє щодо неї домашнє насильство, не забезпечивши участь ОСОБА_1 в судовому засіданні, безпосередньо не заслухавши пояснень ОСОБА_1 , дійшов передчасного та необґрунтованого висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

На думку апеляційного суду, докази, які містяться в матеріалах справи, з врахуванням позиції ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції не є такими, що переконливо свідчать про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Посадова особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не надала до матеріалів справи неспростовних доказів вчинення ним насильства в сім`ї, чи хоча б визнання ним таких дій при приїзді працівників поліції, якими могли бути відео з камер поліцейських, пояснення неупереджених свідків.

Сукупність наведених обставин свідчить про відсутність в матеріалах справи переконливих доказів, що доводять вину ОСОБА_1 , висновки суду фактично ґрунтуються на письмових поясненнях ОСОБА_2 , у якої виникають постійні конфлікти з ОСОБА_1 , а тому з врахуванням відсутності інших об`єктивних доказів у справі вони не є переконливими, а тому апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, через що постанова суду підлягає скасуванню, через відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення із закриттям провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Іващенко І.І. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захиснику Іващенко І.І. задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 13 серпня 2021 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович