КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/1260/2021 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Ігнатченко Н.В., за участю секретаря судового засідання Войтенко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його захисником - адвокатом Тимошенком Владиславом Володимировичем, на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 29 січня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Поставною Шевченківського районного суду м. Києва від 29 січня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Тимошенко В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального і порушення норм процесуально права, та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що під час прийняття постанови, суд першої інстанції проігнорував аргументи захисника стосовно відсутності порушень Правил дорожнього руху України з боку ОСОБА_1 та відсутності належних доказів, про що було викладено у клопотанні про закриття справи, безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про допит свідків та порушив вимоги щодо повноти, всебічності, законності під час розгляду справи та допустив спрощений підхід до розгляду справи, упереджено поставившись до її вирішення.

Суть правопорушення викладена у протоколі не відповідає дійсності, адже 14 листопада 2020 року о 2 год. 20 хв. ОСОБА_1 знаходився за адресою: м. Київ, вул. Салютна, 1-Б та очікував прибуття поліції після того, як став учасником ДТП. Зазначені в протоколі місце та час скоєння правопорушення не відповідають дійсності й через те, що з фактичних обставин справи та з відеозаписів нагрудних камер, які починаються із часової відмітки 14 листопада 2020 року 3 год. 49 хв. вбачається, щополіцейські не зупиняли транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 , а лише прибули згодом на місце ДТП, тому докази та підстави у поліції стверджувати, що останній керував автомобілем з ознаками сп`яніння відсутні. Якщо поліцейські не зупиняли транспортний засіб та особисто не виявляли ознаки сп`яніння під час керування водієм транспортним засобом, то і вимагати проходити огляд на стан сп`яніння вони не мають права.

Захисник вказував, що ОСОБА_1 не вживав алкогольних напоїв, його взагалі не зупиняли під час керування транспортним засобом і поліцейські не пропонували йому проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних приладів, а на відеозапису відсутня фіксація виконання поліцейськими законного порядку проведення огляду. На відеозапису лише зафіксовано, як майже через дві години після ДТП за участю ОСОБА_1 йому кажуть про необхідність їхати з патрульними до лікаря-нарколога.

Пояснення свідків не можуть слугувати належними доказами винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки так звані «свідки» не писали пояснення власноруч та не викладали обставини, свідками яких вони нібито були, а відповідно до пояснень самого ОСОБА_1 та як зафіксовано на відеозаписах свідками були підписані пусті незаповнені заздалегідь заготовлені бланки надані патрульними - при чому такі, що не відповідали обставинам того, свідками чого вони повинні були фігурувати. Крім того, із матеріалів даної справи та справи № 761/38286/20 за ст. 124 КУпАП точно відомо, що як мінімум один із залучених свідків є упередженим - це ОСОБА_2 , який є співвласником пошкодженого у ДТП автомобіля, за участю ОСОБА_1 , і був опитаний як свідок під час оформлення матеріалів про ДТП і вочевидь є зацікавленою особою, тому що на той час відчував негативні емоції щодо ОСОБА_1 у зв`язку із пошкодженням його автомобіля.

Таким чином, на думку захисника, у випадку, що розглядається в поліцейських не було підстав для проведення огляду на стан сп`яніння, законного порядку проведення огляду не дотримано, суть правопорушення, викладена у протоколі об`єктивно не відповідає дійсності, а належні докази якими відповідно до законодавства підтверджується наявність складу правопорушення, зазначеного у протоколі - відсутні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника Глухенького С.О., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 слідує, що наведені вимоги закону судом першої інстанції під час її розгляду не були повністю дотримані.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно із пунктами 6, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 9 листопада 2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Пунктом 12 розділу ІІ зазначеної Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже відмова водія від проходження відповідно до п. 2.5 ПДР України огляду в закладі охорони здоров`я з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як встановив суд першої інстанції, 14 листопада 2020 року приблизно о 2 год. 20 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Touareg», номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, 20, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 130 КУпАП.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд послався на наступні дані: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18№ 045664 від 14 листопада 2020 року; письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

При цьому необхідно звернути увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18№ 045664 відносно ОСОБА_1 складено уповноваженою посадовою особою в межах наданих йому повноважень із дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП у присутності свідків, дані про яких зазначено у протоколі. Порушень працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП не встановлено, а ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, від надання будь-яких пояснень по суті порушення та від підпису відмовився.

Суд першої інстанції надав правильну оцінку відеозаписам з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що після вчинення ДТП та пошкодження декількох автомобілів, а також прибуття на місце події патрульної поліції ОСОБА_1 було доставлено до Наркологічного відділення № 2 «Соціотерапія» за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, 20, для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 в присутності двох свідків, працівників поліції та лікаря від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився. Одночасно з цим патрульні поліції неодноразово наголошували ОСОБА_1 про здійснення фіксування нагрудною камерою відповідно до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Однак, суд першої інстанції, проаналізувавши усі докази у справі, не вірно встановив фактичні обставини місця скоєння правопорушення, час його скоєння, та передчасно зробив висновок про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`янінні, вказавши, що ОСОБА_1 не надав доказів на спростування перебування у стані наркотичного сп`яніння, а матеріали про адміністративне правопорушення свідчать про зазначене.

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №045664 від 14 листопада 2020 року складено 04 годині 45 хвилин в м. Києві на вул. Петра Запорожця, 20 відносно ОСОБА_1 , суть правопорушення - водій ОСОБА_1 14 листопада 2020 року о 02.20 годині керував транспортним засобоммарки «Volkswagen Touareg», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2).

Із даних копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 005451 від 14 листопада 2020 року складеного о 03.00 годині в м. Києві по вул. Салютна, 1Б, відносно ОСОБА_1 встановлено що ОСОБА_1 14 листопада 2020 року о 02.20 годині в м. Києві, вул. Салютна, 1Б, керуючи авто«Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом у дворі будинку не дотримався безпечного інтервалу та скоїв зіткнення з двома авто та наїзд на будинок, чим порушив вимоги п. 10.9 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (а.с. 3).

У письмових поясненнях, наданих суду, сам ОСОБА_1 визнав факт керування ним транспортним засобом «Volkswagen Touareg», номерний знак НОМЕР_1 у дворі свого будинку в м. Києві, вул. Салютна, 1Б, 14 листопада 2020 року о 2 годині ночі, та зіткнення з автомобілями за його вини. Після приїзду патрульних погодився пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку. Приладу «Драгер» у патрульних не було, тому погодився їхати в лікарню до лікаря-нарколога на автомобілі патрульних. Його автомобіль залишився біля будинку 1Б по вул. Салютній в м. Києві. Дорога до лікаря та очікування лікаря забрало більше двох годин, і він вважав що патрульні роблять щось не вірно і відмовився від проходження огляду та підпису незаповненого протоколу (а.с. 19, 20).

Крім того, відповідно до відомостей, наявних у Єдиному державному реєстрі судових рішень, які перебувають у відкритому доступі згідно вимог Закону України «Про доступ до судових рішень», постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 січня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за те, що він 14 листопада 2020 року о 2 год. 20 хв., керуючи транспортним засобом марки«Volkswagen Touareg», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Салютна, 1-Б, рухаючись заднім ходом у дворі будинку не дотримався безпечного інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом«Land Rover», номерний знак НОМЕР_2 , та транспортним засобом «Skoda», номерний знак НОМЕР_3 , після чого здійснив наїзд на будинок.

Посилання апеляційної скарги на те, що зазначені в протоколі місце та час скоєння правопорушення не відповідають дійсності не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння мала місце саме в закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків в м. Києві по вул. Петра Запорожця, 20, де було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 045664, а не за місцем скоєння ДТП, і саме ця обставина стала підставою для складання 14 листопада 2020 рокуо 4 год. 45 хв. щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення із зазначенням адреси Наркологічного відділення № 2 «Соціотерапія».

Доводи апеляційної скарги про те, що якщо поліцейські не зупиняли транспортний засіб та особисто не виявляли ознаки сп`яніння під час керування водієм транспортним засобом, то і вимагати проходити огляд на стан сп`яніння вони не мають права, також є безпідставними, оскільки огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395).

Що стосується посилань захисника ОСОБА_1 про те, що пояснення свідків не можуть слугувати належними доказами винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, то вони також є голослівними та не спростовують свідому відмову останнього від проходження огляду на стан сп`яніння у спеціалізованому закладі охорони здоров`я після скоєння ДТП, яка окрім іншого підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Досліджені під час апеляційного розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Тобто, ОСОБА_1 повинен був виконати вимоги інспектора патрульної поліції пройти огляд на стан сп`яніння, а не виконавши це, він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке кваліфікується як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або що до вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції, при розгляді даної справи встановлено, що суд першої інстанції не повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП.

Зокрема в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 045664, що надійшов на розгляд до суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 , вказано порушення п. 2.5.ПДР, згідно до вимог якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Кваліфікуючою ознакою в даному правопорушенні згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП є саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд не може виходити за межі висунутого особі, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення обвинувачення.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом п. 42 рішення Європейського суду з прав людини «Бендерський поти України» від 15 листопада 2007 року, право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені.

На підставі викладеного, постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 січня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з кваліфікуючою ознакою в стані наркотичного сп`яніння, не може залишатися в силі, тазгідно п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП, підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вимоги захисника апелянта - адвоката Тимошенко В.В., викладені в апеляційній скарзі та підтримані в судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокатом Глухеньким С.О., про скасування постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 січня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закриття провадження в справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, не ґрунтуються на законі, спростовані в мотивувальній частині даної постанови.

Відповідно з положеннями ч. 2 ст. 38 КУпАП, встановлено строки накладення адміністративного стягнення, та вказано, що судом стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 надійшов до Київського апеляційного суду 6 лютого 2021 року.

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду 8 лютого 2021 року справу призначено судді-доповідачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

На підставі викладеного, вимоги адвокатів про скасування постанови та закриття провадження в справі відносно ОСОБА_1 підлягають частково задоволенню, оскільки на момент розгляду справи апеляційної інстанції закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП, провадження у ній підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його захисником - адвокатом Тимошенком Владиславом Володимировичем, підтриману адвокатом Глухеньким Сергієм Олександровичем задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 29 січня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з підстав викладених в цій постанові, та провадження в справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ч. 2 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Н.В. Ігнатченко