Справа № 490/6990/20
Провадження № 33/812/74/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 лютого 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць В.В.

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - адвоката Баженова Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Баженовим Дмитром Вікторовичем, на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень та позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Згідно постанови суду 14 жовтня 2020 року о 02 год. 40 хв. по вулиці Набережній в м. Миколаєві ОСОБА_1 керував автомобілем "Mercedes-Benz Vito 115 CDI", р.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Баженова Д.В. - подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2021 року скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП, через скасування акту, який передбачав відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, мотивуючи тим, що судом не було з`ясовано та прийнято до уваги, що на час судового розгляду справи відповідальність за ст. 130 КУпАП була скасована Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 321-ІХ від 03.12.2019 року. Крім того апелянт зазначав, що судом в порушення ст. 268 КУпАП розглянуто справу без участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, чим позбавлено його права надати суду пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися допомогою захисника, що в свою чергу призвело до неправильного розгляду справи по суті.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Баженов Д.В. - підтримав доводи апеляційної скарги, крім того просив закрити провадження у справі в зв`язку із закінченням строку притягнення ОСОБА_1 до відповідальності на час винесення судом оскаржуваної постанови.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Приймаючи оскаржувану постанову, суддя дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази є переконливими та підтверджують, що 14 жовтня 2020 року о 02 год. 40 хв. по вулиці Набережній,2 в м. Миколаєві ОСОБА_1 керував автомобілем "Mercedes-Benz Vito 115 CDI", р.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Згідно пункту 2.9-а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху України).

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівників поліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічні вимоги містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція).

Пунктами 6-7 Розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Згідно з п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З оскаржуваної постанови суду вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 29540 від 14 жовтня 2020 року водій ОСОБА_1 14 жовтня 2020 року о 02 год. 40 хв. по вулиці Набережній,2 в м. Миколаєві керував автомобілем "Mercedes-Benz Vito 115 CDI", р.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол складений за участю свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , підписаний цими свідками та особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

В протоколі ОСОБА_1 заперечував, що перебував у стані алкогольного сп`яніння та вказав на упереджене до нього відношення з боку поліцейських.

Факт відмови ОСОБА_4 на вимогу патрульного поліцейського пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі підтверджений письмовими поясненнями двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Відеозйомкою, проведеною працівниками поліції, також підтверджується, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або в закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився.

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмови ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки ними доведено порушення ОСОБА_1 вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляційної скарги про необхідність закриття провадження у справі у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність, за частиною 1 статті 130 КУпАП не заслуговують на увагу, оскільки Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, який набрав законної сили 01 липня 2020 року, була скасована адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції з одночасним запровадженням кримінальної відповідальності за такі дії. В той же час, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 720-IX від 17 червня 2020 року, який набрав законної сили 03 липня 2020 року, були скасовані внесені Законом № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року зміни до ст. 130 КУпАП. Викладене підтверджується роз`ясненнями Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду № 370/1/158-20 від 03 липня 2020 року, згідно яким до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення та роз`ясненнями від 15 грудня 2020 року Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності (вих № 04-27/12-20/241031), відповідно до яких з 03 липня 2020 року ст. 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року № 2617-V|III, тобто в редакції до 1 липня 2020 року.

Відтак рішення суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення ОСОБА_1 та його захисника про розгляд справи судом першої інстанції в даному випадку не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Так, про судове засідання, призначене на 20 листопада 2020 року ОСОБА_1 був належним чином повідомлений, проте за клопотанням його захисника адвоката Баженова Д.В., який просив відкласти розгляд справи у зв`язку із захворюванням ОСОБА_1 на COVID-19, розгляд справи було відкладено на 21 грудня 2020 року. Проте, 21 грудня 2020 року від адвоката Баженова Д.В. надійшло клопотання про надання йому матеріалів даної справи для ознайомлення та перенесення розгляду справи для надання можливості проаналізувати документи, які містяться у справі, та підготовити необхідні процесуальні документи, в зв`язку із чим судове засідання було відкладено на 14 січня 2021 року.

Хоча матеріали справи і не містять доказів належного повідомлення ОСОБА_1 або його захистника ОСОБА_5 про призначене на 14 січня 2021 року судове засідання, проте враховуючи, що ані доводи апеляційної скарги, ані надані адвокатом Баженовим Д.В. пояснення в судовому засіданні у суді апеляційної інстанції не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо доведеності вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, що той відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського, то розгляд справи судом першої інстанції не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Також відсутні підстави для закриття провадження у справі в зв`язку із закінченням строку притягнення ОСОБА_1 до відповідальності на час винесення судом оскаржуваної постанови, про що просив захисник Баженов Д.В. в судовому засіданні у суді апеляційної інстанції.

Так, приписами ч. 2 ст. 38 КУпАП встановлено, що у разі якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

Отже, за правилами вказаної статті, строк накладення адміністративного стягнення обчислюється місяцями, тому і закінчується цей строк у відповідне число останнього місяця.

Слід зазначити, що нормами КУпАП, на відміну від кримінального процесуального законодавства, прямо не визначений порядок обчислення процесуальних строків.

В той же час, згідно з вимогами ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у своїй прецедентній практиці, в т.ч. в рішеннях у справах "Енгель та інші проти Нідерландів" ("EngelandOthers v. the. Netherlands", 08 червня 1976 року, no. 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), "Озтюрк проти Німеччини" ("Ozturk v. Germany", 21 лютого 1984 року, no. 8544/79), "Лутц проти Німеччини" ("Lutz v. Germany", 25 серпня 1987 року, no. 9912/82), тлумачить поняття "кримінальний" автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

Виходячи з аналізу практики Суду, якщо у справах про адміністративні правопорушення суд (або суддя) приходить до висновку про необхідність застосування аналогії права, то доцільно керуватись нормами Кримінального процесуального законодавства.

Так, відповідно до вимог ч.4 ст.115 КПК України, при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.

Згідно з матеріалами справи правопорушення ОСОБА_1 вчинене 14 жовтня 2020 року.

Адміністративне стягнення на останнього накладено судом 14 січня 2021 року, тобто в межах строків, передбачених ст.38 КУпАП.

За такого, посилання захисника Баженова Д.В. на те, що останній день строку накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 було 13 січня 2021 року - не ґрунтується на вимогах законодавства.

З огляду на викладене, немає підстав для закриття провадження у справі як у зв`язку із закінченням строку притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, так і у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що просить апелянт.

Тому прийняте суддею рішення є законним та не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Баженовим Дмитром Вікторовичем, залишити без задоволення.

Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.В. Коломієць