Справа №949/150/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2021 року м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Оборонова І.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від відділення №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізичної особи-підприємця, проживаючої по АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 14 жовтня 1997 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,

за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу серії ВАБ №289749 від 02 лютого 2021 року, ОСОБА_2 , будучи суб`єктом господарювання, яка проводять діяльність у сфері господарювання о 21-00 год. 10 січня 2021 року приймала відвідувачів в кафе "Млин", що по вулиці Миру в м.Дубровиця Рівненської області, чим порушила п.п.1 п.3 Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09 грудня 2020 року.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 від дачі пояснень та підпису у протоколі відмовилась.

На розгляді справи в суді ОСОБА_2 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнала та пояснила, що через запровадження локдауну в України з 08 січня 2021 року кафе "Млин" не працювало і прийом відвічувачів не здійснювався. Крім того, з 10 січня 2021 року по 14 січня 2021 року вона знаходилась у м.Львові. Долучені працівниками поліції до протоколу фотографії, на яких зафіксовано відвідувачів у кафе " ІНФОРМАЦІЯ_2 " не є доказом по даній справі, оскільки вказані фотознімки дійсно були зроблені у її кафе, проте це було 07 січня 2021 року, тобто до запровадження в Україні локдауну, і того дня дійсно в кафе відпочивала ця відвідувач, яка зображена на фото.

Ст.245 КУпАП, передбачається, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При оцінці доказів при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, уповноважені особи повинні з`ясувати, чи припустиме використання отриманих відомостей як доказів у цій справі, чи стосуються отримані фактичні дані до конкретної справи, чи вірогідний цей доказ і як він взаємопов`язаний з іншими доказами у справі, чи є достатньою вся сукупність отриманих фактичних даних для того, щоб прийняти законне, об`єктивне й обґрунтоване рішення з адміністративної справи.

Посадова особа, яка виносить постанову, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення « поза розумним сумнівом » ( рішення ЄСзПЛ « Авшар проти Туреччини » ). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту ( рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування « поза розумним сумнівом » ( рішення від 18 січня 1978 року у справі « Ірландія проти Сполученого Королівства » ( Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , всебічно, повно та об`єктивно дослідивши обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано перевіривши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що в її діях відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП з наступних підстав.

Частина 1 ст.44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Таким чином, диспозиція ст. 44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших норм права чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки осіб, передбачених в умовах карантину. Зокрема, така норма має загальний і конкретизований зміст.

Кваліфікуючі ознаки правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, мають бути конкретно зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення як того вимагає ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, об`єктивною стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є здійснення винною особою діянь, які прямо заборонені Законом України«Про захист населення відінфекційних хвороб» та деталізовані у постанові Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 року, рішеннями органів місцевого самоврядування.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на суспільний порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління, за які законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.44-3 КУпАП до матеріалів справи долучено рапорт поліцейського СРПП відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області Олексійовця І.Ф. від 13 січня 2021року, з якого вбачається, що в ході моніторингу мережі інтернет в соціальній мережі "Фейсбук" наявна інформація про те, що 10 січня 2021 року у вечірній час всупереч постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09 грудня 2020 року, здійснював діяльність заклад громадського харчування, а саме кафе " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", який розташований в м.Дубровиця (а.с.5), а також три фотознімки з приміщення кафе " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (а.с.5).

Проте, такі докази суд взяти до уваги не може, оскільки достовірних відомостей про час та місце вчинення правопорушення, в порушення вимог статті 251 КУпАП, вони не містять, зокрема немає підтвердження того, що в зазначений час, тобто 10 січня 2021 року ОСОБА_2 дійсно приймала відвідувачів у кафе " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", а долучені чорно-білі фотознімки не містять ні дати, ні часу, ні підтвердження даних, що це відбувалось саме в кафе "Млин".

Долучений рапорт поліцейського СРПП відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області Олексійовця І.Ф. від 13 січня 2021 року також не є належним доказом, оскільки поліцейський є зацікавленою особою, а тому його рапорт не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення. Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.05.2020 по справі №524/5741/16-а.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на підтвердження факту порушення ОСОБА_3 вимог Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року, зокрема пояснення свідків, чи фото-відеозаписи інспектора поліції, в матеріалах справи відсутні.

Тому, вказані вище обставини у своїй сукупності свідчать про те, що викладені в протоколі обставини, що ОСОБА_2 порушила вимоги ч.1 ст.44-3 КУпАП, не знайшли в судовому засіданні свого підтвердження, і нічим іншим, крім змісту самого протоколу про адміністративне правопорушення цей факт не підтверджується, суд, виходячи з принципу презумпції невинуватості, не може встановити наявність цього елементу, а, отже, й складу самого правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, встановити неможливо.

Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що Конституцією України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, особа не може бути визнана винуватою доки її вину не буде доведено в установленому законом порядку, при тому, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та керуючись ст. 245 КУпАП, згідно якої завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а тому суд приходить до висновку, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.44-3 КУпАП, не може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності, а тому провадження в даній справі слід закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст.284,287,294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, її захисником до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області Оборонова І.В.