Справа № 308/6278/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
13.12.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та фахівця у галузі права ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 листопада 2021 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , гр. України,
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцяти тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Постановлено стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 14.05.2021, о 17 год 20 хв, у м. Ужгород, по вул. Гагаріна 55, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «ГАЗ-САЗ 3507» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою: м. Ужгород, вул. Паризької Комуни, 4А, що підтверджується висновком № 319. Своїми діями ОСОБА_1 чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вважає постанову необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення складено на іншу особу, а саме на «Скалінчака» а не на «Скалинчака». Зазначає, що огляд на стан сп`яніння проведено з очевидними порушеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зазначає, що працівниками поліції перед проведенням огляду не поінформовано апелянта про порядок застосування спеціального технічного засобу та не надано сертифікат відповідності приладу. Лікарем медичного закладу, у порушення всіх вимог, огляд водія проведено без дослідження біосередовища, з неправильним записом пацієнта, з припущеннями, результат цього освідування викликає сумніви. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом у справі, оскільки оформлений з суттєвими порушеннями. Ставлення поліцейських ОСОБА_1 вважає упередженим та таким, що свідчить про зацікавленість працівників поліції у розгляді справи. Стверджує, що на місці події йому не були роз`яснені його права, відповідно до ст. 63 Конституції України. Ці обставини, на які вказував апелянт, під час розгляду справи місцевим судом до уваги взяті не були. Окрім того, зазначає, що місцевий суд залишив поза увагою той факт, що у матеріалах справи відсутнє відео, на якому зафіксовано факт керування апелянтом транспортним засобом, що не має доказу того, що ОСОБА_1 перебував у автомобілі з увімкненим двигуном і транспортний засіб був у русі. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його представника, - фахівця у галузі права - ОСОБА_2 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд визнає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №268883, 14.05.2021, о 17 год 20 хв, у м. Ужгород, по вул. Гагаріна 55, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «ГАЗ-САЗ 3507» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою: м. Ужгород, вул. Паризької Комуни, 4А, що підтверджується висновком № 319. Своїми діями ОСОБА_1 чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. З протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений, скарг та зауважень щодо документу немає.
Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння підтверджено, що ОСОБА_1 пройшов освідування на стан алкогольного сп`яніння у КНП «Закарпатський ОМЦПЗ та МЗ», за результатами обстеження лікар ОСОБА_3 встановив, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
З копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР №295281 убачається, 14.05.2021 о 17 год 20 хв., по вул. Гагаріна, у м. Ужгород 55, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ГАЗ-САЗ 3507» д.н.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «ВМW». При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відповідно до протоколу, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1, п. 13.1 ПДР України, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Зазначені у протоколі обставини також підтверджуються приєднаною до матеріалів справи схемою місця ДТП від 14.05.2021 ( а. с. 4).
Відповідно до доданого апелянтом акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 14.05.2021, водій ОСОБА_1 пройшов освідування на стан алкогольного сп`яніння у КНП «Закарпатський ОМЦПЗ та МЗ», під час якого було встановлено що у ОСОБА_1 порушена артикуляція, млява міміка, відчутний запах алкоголю з порожнини рота, від виконання інструкцій лікаря ухилявся. Обстеження лікар-нарколог ОСОБА_3 проводив за допомогою приладу «Драгер» ARLL-0474, результат позитивний, - 1, 77 % проміле.
На відеоматеріалі, який міститься на DVD-диску зафіксований момент спілкування поліцейських з водієм ОСОБА_1 на місці ДТП, та оформлення матеріалів адміністративного правопорушення.
З довідки директора КНП «Закарпатський ОМЦПЗ та МЗ» Кручаниці В. від 22.10.2021 №352/01-14, яка була долучена апелянтом до матеріалів справи убачається, що технічний засіб для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі газоаналізатора Drager Alkotest 6820 наявний та перебуває на балансі КНП «Закарпатський ОМЦПЗ та МЗ» Закарпатської обласної ради.
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими та зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівники патрульної поліції ОСОБА_4 та Пастика Д. були упереджені при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.
Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря - нарколога КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ» ОСОБА_3 , який проводив огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склав висновок про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, були підстави для фальсифікації вищевказаних документів щодо ОСОБА_1 , а також для його обмови у перебуванні у стані алкогольного сп`яніння, у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість поліцейських та лікаря - нарколога у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та підпису наявних у матеріалах справи документів, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейські та лікар діяли в межах наданих їм повноважень.
Твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено на іншу особу, а саме на «Скалінчака», а не на «Скалинчака» апеляційний суд відхиляє і вважає розбіжності у прізвищі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності виключно як описку. При цьому, апеляційний суд бере до уваги пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких, саме ним скоєно адміністративні правопорушення, за які на нього накладено стягнення, протокол про адміністративне правопорушення складений працівниками поліції у його присутності, своїми підписами у документі він підтвердив, що відомості, викладені у протоколі щодо його особи є правильні, жодних заперечень, у тому числі і щодо написання його прізвища він не висловив. Тому, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції про те, що вказана описка - механічна (випадкова, мимовільна) граматична помилка, яка допущена під час його письмово-вербального викладу, не свідчить про недопустимість цього документу і по суті жодним чином не впливає на висновки суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Разом з тим, апеляційний суд враховує і той факт, що ОСОБА_1 у суді першої інстанції, не заперечував те, що саме він був на місці події і саме на нього складено протокол про адміністративне правопорушення, тому, на переконання апеляційного суду, вказані доводи апелянта щодо написання прізвища у протоколі, - не можуть бути підставою для скасування судового рішення.
Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом у справі, оскільки оформлений з суттєвими порушеннями, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вважає, що зміст протоколу відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. У контексті цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно зі ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за вказане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Апеляційний суд вважає, що у протоколі про адміністративне правопорушення викладені всі необхідні відомості, отже вказаний документ оформлений у відповідності до вимог вищевказаної статті.
Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 проведено з очевидними порушеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції констатує, що жодних порушень вищевказаної Інструкції не встановлено, на допущення порушень Інструкції як ОСОБА_1 , так і фахівець у галузі права ОСОБА_2 , не вказували.
Так, пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що порядок проведення огляду на стан сп`яніння регламентований ст. 266 КУпАП, норми якої є бланкетними, оскільки не встановлюють детальної процедури проходження огляду, а відсилають до підзаконних нормативно-правових актів, які деталізують положення цієї статті. Такий висновок підтверджується положеннями частини 6 цієї статті, в якій зазначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і конкретизують норми цієї статті, а саме: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція).
Згідно з пунктом 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. З матеріалів справи убачається, що на місці ДТП за участі ОСОБА_1 у поліцейського були сумніви щодо перебування водія у тверезому стані. Відтак, відповідно до Порядку та Інструкції, ОСОБА_1 було направлено на огляд для визначення стану сп`яніння до КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ».
Апеляційним судом не встановлено і жодних порушень порядку проведення процедури медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 лікарем-наркологом КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ». Відносно тверджень апелянта про те, що у водія ОСОБА_1 не відбирали біосередовище та не проводили його дослідження, апеляційний погоджується з висновками місцевого суду про те, що відповідно до п. 7, 8 Розділу ІІ Інструкції, проведення лабораторних досліджень є обов`язковим для визначення саме наркотичного засобу або психотропної речовини. При цьому метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Натомість п. 14 Інструкції передбачено, що у разі якщо водій учасник дорожнього руху, унаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, дослідження біологічного середовища, або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин є обов`язковим. Щодо процедури проведення огляду ОСОБА_1 , такий проводився з метою встановлення чи відсутності стану алкогольного сп`яніння, адже особа, яка пройшла освідування була при свідомості, відомості про наявність у водія тяжких травм відсутні, а тому підстав на відібрання біоматеріалу для проведення лабораторних досліджень не було. З матеріалів справи також убачається, що огляд водія ОСОБА_1 проведений за допомогою технічного засобу Drager Alkotest 6820 (заводський № ARLJ-0474), відомості про який містяться в акті за результатами огляду ОСОБА_1 , від 14.05.2021, що став підставою для складання висновку щодо результатів медичного огляду з метою встановлення алкогольного сп`яніння.
Твердження ОСОБА_1 про нібито упереджене ставлення поліцейських, які на місці події йому не роз`яснили його права, відповідно до ст. 63 Конституції України, і які на переконання ОСОБА_1 зацікавлені у результатах розгляду справи, апеляційний суд вважає непідтвердженими і такими, що спростовуються сукупністю доказів, що містяться у матеріалах справи, у тому числі і відеозаписом із місця події, з якого, зокрема, убачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт своєї причетності до дорожньо-транспортної пригоди. На відеозаписі також зафіксовано момент спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, процедура оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів. З відеозапису окрім іншого убачається, що жодних скарг, зауважень чи заперечень щодо порядку оформлення матеріалів адміністративного правопорушення від ОСОБА_1 не надходило. Жодних переконливих доказів про те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у матеріалах справи немає, їх апелянтом не долучено під час розгляду справи у суді першої інстанції та не додано і до апеляційної скарги. Тому, доводи у цій частині відхиляються.
Апеляційний суд не вважає слушними доводи ОСОБА_1 про те, що прилад «Драгер», за допомогою якого був проведений огляд на стан сп`яніння, ймовірно не придатний до застосування. Так, апеляційним судом не встановлено жодних даних, які би свідчили про недозволенність чи неможливість застосування приладу «Драгер», за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. Водночас, докази, які містяться у матеріалах справи свідчать про те, що сумнівів у законності проведення процедури проведення огляду за допомогою вказаного газоаналізатора не повинно виникати. Так, з наявної довідки директора КНП «Закарпатський ОМЦПЗ та МЗ» ОСОБА_5 від 22.10.2021 №352/01-14, яка була долучена апелянтом до матеріалів справи убачається, що технічний засіб для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі газоаналізатора Drager Alkotest 6820 наявний та перебуває на балансі КНП «Закарпатський ОМЦПЗ та МЗ» Закарпатської обласної ради.
Твердження ОСОБА_1 про те, що місцевий суд залишив поза увагою той факт, що у матеріалах справи відсутнє відео, на якому зафіксований факт керування апелянтом транспортним засобом, при цьому доказів того, що ОСОБА_1 перебував у автомобілі з увімкненим двигуном і транспортний засіб був у русі також немає, - апеляційний суд до уваги не бере, адже вказані доводи жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції про порушення водієм ОСОБА_1 саме вимог п. 2.9 «а» ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, такі спростовані сукупністю вищенаведених доказів, а також поясненнями ОСОБА_1 , відповідно до яких саме він керував транспортним засобом, і скоїв дорожньо-транспортну пригоду.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість висновків місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 , які, на думку апелянта, ґрунтуються на неналежних доказах, - апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України і, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Відтак, апеляційний суд вважає, що факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння є доведеним, а отже у діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги правильності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції не спростовують і свідчать виключно про незгоду ОСОБА_1 з рішенням місцевого суду.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван Стан