Справа №705/5284/21
3/705/3272/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2021 Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Піньковський Р.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №270809 від 15.11.2021 року, ОСОБА_1 15.11.2021 року близько 22 години 45 хвилин в м.Умань по вул. Київській,1, на автостанції, користувалась послугами регулярних пасажирських перевезень автобусом BOVA за маршрутом Одеса-Чернівці, без наявності негативного результату на Covid 19 або сертифікату про вакцинацію, чим порушив вимогу п.25 п. 3 та абзацу 1 пункту 3-2 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 р., чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Згідно ст. 278 КУпАП орган при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суддя приходить до наступного.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Положеннями ст. 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка складала протокол; відомості про особу порушника, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвище, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При ознайомленні з матеріалами справи суддею встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали відносно ОСОБА_1 складені з порушенням вимог ст.ст. 251, 256 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 при викладенні суті адміністративного правопорушення не зазначені необхідні обставини, за наявності яких особа підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП, а саме, в матеріалах відсутні посилання на відповідний документ, яким визначено коли та на підставі чого оголошено на території України жовтого рівня епідемічної небезпеки, в зв`язку з чим пасажирам користуватися послугами регулярних та нерегулярних перевезень автомобільним транспортом у міжобласному та міжнародному без наявності негативного результату тестування на COVID-19 або документу про вакцинацію від COVID-19 забороняється.

Також, в протоколі вказано, що факт вчинення правопорушення було зафіксовано під час того, як ОСОБА_1 користувалась послугами регулярних пасажирських перевезень автобусом BOVA за маршрутом Одеса-Чернівці, тобто в автобусі повинні були перебувати водій та інші пасажири, але матеріали справи не містять даних про свідків, які б могли підтвердити або спростувати факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

В законі України «Про автомобільний транспорт» вказано, що автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підстава.

Згідно ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт» документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення є: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України; для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.

Враховуючи викладене, суддя звертає увагу, що до матеріалів справи не долучено документів про суб`єкта господарювання, що має ліцензію, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл на здійснення послуг перевезення за відповідним маршрутом Одеса-Чернівці, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса BOVA на законних підставах тощо.

Підтвердженням того , що ОСОБА_1 скористався послугами регулярних пасажирських перевезень автобусом BOVA за маршрутом Одеса-Чернівці є документ, що підтверджує факт надання, особі послуг перевезення (квиток), копія якого до матеріалів справи також не долучена. Разом з цим також відсутні пояснення водія вказаного транспортного засобу.

Вказані недоліки допущені при складенні та оформленні адміністративного матеріалу, позбавляють суд можливості здійснити всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин правопорушення. Таким чином, надані до суду матеріали унеможливлюють прийняття законного, обґрунтованого та мотивованого рішення у справі.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховним Судом України визнано правильною практику суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст.256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення (п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14).

З урахуванням викладеного, суддя приходить до висновку про необхідність повернення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП з доданими до нього матеріалами до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області для належного оформлення та усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 251, 255, 256, 278, 283-285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст.44-3 КУпАП провернути до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Р.В. Піньковський