ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 року суддя Солом`янського районного суд м. Києва Криворот О.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Фещенка І.С., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КпАП України, -

встановив:

згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 326229 від 03.10.2021, ОСОБА_1 03.10.2021 о 21 год. 30 хв. в м. Києві по бул. Чоколівському, 37, керував автомобілем марки «Ваз» д.н.з. НОМЕР_2 в стані наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився на боді-камеру АА-00658, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину заперечив, а його захисник - адвокат Фещенко І.С. просив закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення так як працівниками поліції була порушена процедура огляду на стан сп`яніння. Додав, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння через провокацію працівників поліції.

Вислухавши ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали адміністративної справи, переглянувши долучений працівниками відеозапис, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю,дійшов висновку, що провадження в справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю виходячи з наступного.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи винна дана особа у вчиненні правопорушення.

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом, доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, потерпілих, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції статті 130 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.

Оскільки у відповідності до приписів ст. 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 326229 від 03.10.2021, ОСОБА_1 03.10.2021 о 21 год. 30 хв. в м. Києві по бул. Чоколівському, 37, керував автомобілем марки «Ваз» д.н.з. НОМЕР_2 в стані наркотичного сп`яніння, що не підтверджується жодним доказом по справі. Навпаки, відповідно до того ж протоколу, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що унеможливлює встановити перебування ОСОБА_1 в той момент в будь-якому стані сп`яніння.

Також в матеріалах справи містяться відеозаписи із нагрудних боді-камер АА-00658 (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП 03.10.2021 щодо ОСОБА_1 (а.с.2).

Із вказаних відеоматеріалів, долучених до матеріалів справи, вбачається, що працівник патрульної поліції повідомляє дружину ОСОБА_1 та власне ОСОБА_1 про те, що в будь якому випадку, чи він поїде до лікаря чи ні, буде складено протокол про адміністративне правопорушення та переданий до суду (21:31:56). Також працівник поліції наголосив, що в разі знаходження наркотичних речовин в організмі клієнта, мого клієнта будуть ставити на наркотичний облік примусово лікувати, що не відповідає дійсності та будь-яким нормам закону (21:34:30).

Відповідно до положень п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, законодавством не тільки не передбачено права водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а й встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.

Відповідно до ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Україна, давши згоду на обов`язковість міжнародного договору, зобов`язується діяти таким чином, щоб не позбавити його мети та не зробити його неможливим для виконання. Тому і ратифікована Конвенція і практика ЄСПЛ відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» для України є джерелами права і обов`язковими до застосування.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, ReportsofJudgmentsandDecisions 1998-VI;

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

ЄСПЛ під провокацією (поліцейською) розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто, отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

Отже, даючи оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, суд вважає, що дії працівників патрульної поліції, які виразились, зокрема, у тому, що поліцейські броз`яснювали ОСОБА_1 його право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, відеозаписи з місці події, які наявні в матеріалах справи, не містять підтверджень керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Ваз» у стані наркотичного сп`яніння, як то зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 326229 від 03.10.2021.

Також з відеозапису вбачається, як ОСОБА_1 декілька разів погоджувався на проходження огляду на стан сп`яніння, однак працівники поліції продовжували запитувати ОСОБА_1 до тих пір, поки останній не відмовився, що вказує на провокацію та тиск з боку працівників поліції в бік ОСОБА_1 .

З огляду на конкретні обставини зазначеної справи, є очевидним, що без зазначених протиправних дій працівника патрульної поліції, правопорушення не було б вчинено, тобто мала місце провокація та схиляння ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду.

Отже, в ході розгляду адміністративного матеріалу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст 283, 284, 294 КУпАП, суд -

постановив:

провадження по справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити в зв`язку з вiдсутнiстю в його діях складу адмiнiстративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова пред`являється до виконання протягом трьох місяців.

Суддя О.О. Криворот