Справа № 698/10/21
Провадження № 3/698/22/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 р. суддя Катеринопільського районного суду Черкаської області Лазаренко В.В. розглянувши матеріали, які надійшли від Катеринопільського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючу психологом в школі міста Ватутіне, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Катеринопільського районного суду Черкаської області надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Як вбачається з протоколів про адміністративні правопорушення 30 листопада 2020 року близько 22 години 00 хвилин за місцем свого проживання ОСОБА_1 ухилилася від своїх батьківських обов`язків по вихованню сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки останній в мережі «Інтернет» розповсюдив неправдивий пост щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що принижує їхню людську гідність.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмові пояснення в яких свою вину не визнала.

Представник ОСОБА_1 адвокат Бабенко Р.В. надав судді письмові доводи та обґрунтування і у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 не визнає себе винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а склад адміністративного правопорушення зазначений в протоколі від 17.12.2020 року Серія ГП 326033 відносно ОСОБА_1 ч. 1 ст. 184 КУпАП та протоколі від 17.12.2020р. Серія ГП 326034 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП в зв`язку з чим необхідно закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення. Крім того, представник ОСОБА_1 стверджував, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які доводять вину ОСОБА_1 ..

Законний представник потерпілої ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона дійсно зверталася до поліції з приводу розміщення, в мережі Інтернет «Інстаграм», неправдивого та образливого посту відносно її доньки, який було написано сином ОСОБА_1 ..

Суддя, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП, критично ставиться до пояснень представника ОСОБА_1 в частині належності та допустимості доказів. Водночас, дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши учасників судового розгляду вважає за необхідне провадження у справі закрити з огляду на таке.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 р. у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно доКонституції Україниі законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за відповідні порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозиції норми ст.184 КУпАП.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Статтею 256 КУпАП визначено вимоги до змісту протоколу, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, вказана норма матеріального права застосована не була, оскільки не було конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї неповнолітньої дитини та яких саме обов`язків така особа не виконала, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» та п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

В даному випадку в протоколі про адміністративне правопорушення не визначено які саме неправомірні діяння ОСОБА_1 вказують на її ухилення від батьківських обов`язків.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення, протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується), пояснень, копій паспортів, копії картки платника податку, копій свідоцтв про народження, довідки-характеристики, копії «скріншотів» викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

У цій правовій позиції можна відокремити такі конструктивні ознаки: а) обов`язкова наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпції; б) ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; в) чіткими; г) взаємоузгодженими. Тому за відсутності таких ознак не можна констатувати, що правопорушення доведено «поза розумним сумнівом».

У зв`язку з вищевикладеним, суддя приходить до висновку, що вказана у протоколі подія відбулася не в наслідок ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення виховання дитини.

Таким чином, проаналізувавши докази у їх сукупності, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, не підтверджена наявними доказами, а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 184 ч. 1, 245, 247, 256, 278, 280 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , порушеного за ч.1 ст. 184 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Катеринопільський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В. Лазаренко