16.12.2021 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/760/21
Провадження № 3/533/293/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року селище Козельщина

Суддя Козельщинського районного суду Полтавської області Козир В.П., за участю секретаря судового засідання Кругловецького Ю.В.,особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1 , захисника адвоката Максименка О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець місто Кременчук, Полтавська область, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, офіційно не одружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП протягом року не притягувався,

- за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 22.07.2021 серії ДПР18 № 243233 у цю дату 22 липня 2021 року об 01 годині 44 хвилин громадянин ОСОБА_1 по вулиці Монастирській в селищі Козельщина, Кременчуцький (Козельщинський) район, Полтавська область, керував автомобілем ВАЗ 2109, номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку у лікарні в селищі Козельщина, чим порушив вимоги підпункту «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Громадянин ОСОБА_1 вину свою не визнав. У судовому засіданні пояснив, що у ту ніч дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, але автомобілем не керував. Стверджував, що після вжиття алкоголю разом з сином ОСОБА_2 та жінкою на ім`я ОСОБА_3 , заснув на пасажирському сидінні належного йому автомобіля. Після цього його син сів за кермо, ОСОБА_4 сіла позаду, і вони разом поїхали на вулицю Партизанську. Прокинувся він від того, що його син перелазив через нього, щоб вийти через пасажирські двері, після того як їх зупинили поліцейські. Син почав сперечатися з поліцейськими, почалася «потасовка». Потім поліцейські сина відвезли до райвідділу, а його у лікарню. На проходження огляду на стан сп`яніння погодився, бо не був за кермом, про що повідомив поліцейських. Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , чиї прізвища зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, йому невідомі, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення їх поряд не було. З постановою у справі про адміністративне правопорушення, копія якої міститься у матеріалах справи, також не погоджувався з тих самих підстав, що не керував автомобілем, але постанову не оскаржував та штраф не сплачував.

Захисник просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення з тих підстав, що матеріалами справи не доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а свідки, у присутності яких проводився огляд на стан сп`яніння, не бачили, як освідувана особа керувала транспортним засобом.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, захисника, свідків, суддя встановив таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1-2 ст. 7 КУпАП).

Підпунктом «а» п. 2.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, а саме за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Громадянин ОСОБА_1 , не заперечуючи результат медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, заперечував факт керування транспортним засобом у дату та час, коли було складено протокол про адміністративне правопорушення.

З відеозапису, наданого до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що сама подія відбувалась о темній порі доби, транспортний засіб був зупинений працівниками поліції. Через деякий час з боку правого переднього пасажирського сидіння вийшов ОСОБА_1 . Відомості про особу, що перебувала за кермом безпосередньо перед зупинкою транспортного засобу, з дослідженого суддею відеозапису достеменно встановити не вдалося.

Свідок ОСОБА_7 , лікар Козельщинської ЦРЛ, пояснила, що здійснювала медичний огляд особи на стан сп`яніння. ОСОБА_1 був доставлений поліцією, не був агресивний, огляд проходив добровільно за допомогою алкотестеру. Обставини керування транспортним засобом свідкові невідомі.

Свідок ОСОБА_8 , медична сестра Козельщинської ЦРЛ, пояснила, що у її присутності черговий лікар здійснила огляд ОСОБА_1 та зробила відповідний медичний висновок, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, привезли його працівники поліції, які пояснювали, що ОСОБА_1 керував авто у стані алкогольного сп`яніння, сам же ОСОБА_1 таких пояснень не надавав. Інша інформація свідкові невідома.

Свідок ОСОБА_9 , яка є знайомою ОСОБА_1 , пояснила, що вона, ОСОБА_1 його дружина та син ОСОБА_10 вечеряли вдома у родини ОСОБА_11 , під час вечері вживали алкогольні напої. ОСОБА_1 вийшов покурити та заснув у машині. Свідкові треба було додому та ОСОБА_10 сів за кермо, а вона попереду на пасажирському сидінні. ОСОБА_12 спав на задньому сидінні та прокинувся тільки, коли їх зупинили працівники поліції. Свідок вийшла з машини та пішла пішки додому, а ОСОБА_1 переліз на переднє пасажирське сидіння.

Судді здається малоймовірною версія, що полягає у можливості трьох дорослих людей здійснити обмін місцями у закритому автомобілі, у той же час жоден з доказів, наявних у матеріалах справи, не може беззаперечно свідчити про факт перебування за кермом транспортного засобу саме ОСОБА_1 .

Так, з відеозапису, наданого на підтвердження винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення та дослідженого у судовому засіданні, не підтверджується факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 , що виключає можливість зробити беззаперечний висновок про наявність вини у діях особи, відносно якої складено протокол, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У зв`язку з викладеним слід зазначити, що відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Склад адміністративного правопорушення передбачає наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак. Відсутність хоча б однієї ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому. Оскільки, ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом, а з відеозапису, долученого до матеріалів справи, та з показів свідків неможливо встановити, що особа яка притягується до адміністративної відповідальності, дійсно керувала автомобілем, таким чином унеможливлюється притягнення останньої до відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення за відсутності інших належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження вини особи.

Суддя не вбачає порушень в частині проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проводився у присутності двох свідків, оскільки у відповідності до ст. 266 КУпАП саме огляд водія на стан сп`яніння має проводитися у присутності двох свідків, а не фіксація факту керування транспортним засобом, на чому наполягав захисник під час судового розгляду матеріалів справи. У той же час наведений висновок не впливає на загальне рішення судді у цій справі.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.07.2021, згідно якого громадянин ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, та акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.07.2021, згідно якого огляд проводився з використанням спеціальних технічних засобів, та результати тесту склали 1,69 проміле алкоголю у крові, суддя не бере до уваги, оскільки наведені докази підтверджують перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, але не доводять факт керування особою транспортним засобом, що є обов`язковою та необхідною умовою для притягнення особи до відповідальності у порядку, встановленому законом.

Таким чином, ураховуючи вищезазначене, вважаю, що в діях особи відсутні об`єктивні ознаки за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведені факти свідчать про недостатність доказів у справі, які б підтверджували існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину.

Як уже зазначалось вище, згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

З урахуванням наведених обставин слід дійти висновку, що матеріали адміністративної справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, викладене вище надає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи складу і події інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, статями 251-252, 256, 276, 279, 283-284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2021 року.

Суддя В.П. Козир