ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Ревкової А.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, є кліриком Запорізької єпархії Української православної церкви, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

26.10.2021 року о 11 год. 27 хв., за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 135, ОСОБА_1 керував ТЗ «Suzuki Grand Vitara», д.н.з. НОМЕР_1 , надавав послуги з перевезенням пасажирів на таксі, здійснював господарську діяльність, без державної реєстрації, а саме перевезення пасажирів на таксі, відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та ст. 58 Господарського кодексу України.

Особі, що притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснені вимоги ст. 268 КУпАП й зміст ст. 63 Конституції України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 проти протоколу заперечував, вину не визнавав. Суду пояснив, що дійсно 26.10.2021 року, він приїхав до ТЦ «Бульвар Центральний», який знаходився біля готелю «Інтурист» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 135, аби подивитися та придбати у взуттєвому магазині чоботи для своєї шестирічної доньки ОСОБА_2 . До цього, він придбав продукти в магазині «Сільпо» біля ТЦ «Україна». До нього підійшов молодий хлопець, до 30 років, якого він декілька разів бачив в колі спільних знайомих. Під час спілкування, цей молодий хлопець, почувши його розмову по телефону з дружиною, якій він повідомив, що збирається поїхати до ТЦ «Бульвар Центральний», попросив підвести його разом з товаришем до Готелю «Інтурист», оскільки вони дуже поспішали. Так, як він являється батюшкою в Українській православній церкві, він не зміг відмовити та погодився підвести. Жодних грошових коштів не отримував в силу своїх релігійних переконань. Коли він під`їхав до Готелю «Інтурист», його знайомий та товариш попросили зупинитися біля входу до Готелю, оскільки вже запізнювалися. Він, будучи безвідмовною та доброю людиною зупинив автомобіль, при цьому не побачивши, що зробив це на пішохідному переході, чим порушив ПДР. В подальшому, до нього підійшов працівник поліції та почав говорити йому про порушення ПДР, а тому його буде притягнуто до відповідальності та він має сплатити штраф. Почувши це, став прохати поліцейського винести йому попередження, звільнити від оплати штрафу, оскільки навіть 340 грн. для нього є великою сумою, оскільки він як батюшка, аби доїхати до церкви має заправити авто приблизно на 1 000 грн., роботи не має, має на утриманні доньку. Також, поліцейські стали запитувати, чи підвозив він когось, як таксі та отримував кошти, на що він відповів «ні». Також, на його автомобілі не було розміщено знак таксі. Не знаючи на це, працівник поліції склав відносно нього протокол, без жодних належних доказів передачі коштів, здійснення господарської діяльності, а саме перевезення пасажирів оплатно, тощо.

Просив не накладати адміністративне стягнення так як він має дуже скрутне матеріальне становище та така сума штрафу є непосильною для нього та його сім`ї.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Ревкова А.К. під час розгляду справи просила провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Також, посилаючись на допущені порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, який на її думку не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015року, просила направити матеріали справи щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП до ВБДР УПП в Запорізькій області на доопрацювання.

Суд, заслухавши ОСОБА_1 , його захисника, дослідивши письмові матеріали справи дійшов такого висновку.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди.

Відповідно до п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом потребують ліцензування.

Згідно ст. 3 Закону України «Про автомобільний транспорт», цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт», ліцензування на автомобільному транспорті спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів, а статтею 60 цього ж Закону за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників щодо надання послуг з перевезень пасажирів передбачена відповідальність.

Статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Згідно ч. 1 якої, перевезення автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 164 КУпАП, його винуватість повністю підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АА № 091733 від 26.10.2021 року, яккий відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення;

- рапортом старшого інспектора відділу БДР УПП в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Івахненко В. від 26.10.2021 року, в якому останні доповідає, що 26.10.2021 року під час несення служби в складі мобільної групи з представниками Укртранспбеспеки вживались заходи щодо виявлення та припинення нелегальних перевезень пасажирів на автомобільному транспорті. Близько 11:27 год. за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 135 було виявлено автомобіль «Suzuki Grand Vitara», д.н.з. НОМЕР_1 , на даху якого знаходилась жовта шашка «ТАКСІ», водій якого керуючи ТЗ здійснював висадку пасажирів на пішохідному переході, під`їхавши до автомобіля було встановлено особу водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно посвідчення водія. В подальшому водій пояснив, що ліцензія на перевезення пасажирів на таксі він не має та не являється суб`єктом господарської діяльності. Вищезазначену інформацію було перевірено за Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також наявність ліцензії відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності». Встановлено, що ліцензія відсутня та водій не являється фізичною особою підприємцем. Також, було зупинено пасажирів автомобіля, один з яких повідомив, що у вказане авто сів біля ТЦ «Україна», як у таксі, та заплатив вказаному вище водію 50 грн. за проїзд у таксі з ТЦ України до готелю «Інтурист» (пр. Соборний, 135). Було відібрано письмові пояснення;

- письмовими поясненнями гр. ОСОБА_3 , в яких останній описав обставини події;

- матеріалами відео фіксації.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП в зв`язку з чим за скоєне він повинен нести відповідальність.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення на правопорушника, враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до положень ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням. При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Згідно зі ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

ЄСПЛ в рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄСПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Враховуючи характер скоєного адміністративного правопорушення, особу порушника, який має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , його матеріальний стан, не працює, ступінь вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, те, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення не мало істотних негативних наслідків, з урахуванням того, що наслідки вказаного правопорушення не становлять великої суспільної небезпеки, не завдали та не були здатні завдати значної шкоди суспільним, державним інтересам, правам та свободам інших осіб, суд приходить до переконання, що попереджувальних цілей щодо ОСОБА_1 можливо досягти без застосування засобів адміністративного впливу та із застосуванням такого виховного заходу, як усне зауваження, яке буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень, а відтак вважаю за можливе застосувати до останнього положення ст. 22 КУпАП, звільнивши його від адміністративної відповідальності, обмежившись оголошенням усного зауваження.

Тому враховуючи вищевикладене, суд визнає винним ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, але враховуючи вищевикладене, вважає можливим застосувати ст. 22 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження.

Враховуючи, що відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, а ОСОБА_1 звільняється від адміністративної відповідальності, то суд дійшов висновку, що в даному випадку судовий збір сплаті не підлягає.

У зв`язку з вищевикладеним, керуючись ст.ст. 22, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оголосивши йому усне зауваження.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 164 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.О. Макаров