НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

17 грудня 2021 року Справа № 322/1097/21 (Провадження № 3/322/499/21)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Губанов Р.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла до суду 06.12.2021 з ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, за ч.1 ст.44-3 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює ФОП « ОСОБА_1 », проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

18.11.2021 о 12.00 годині ОСОБА_1 в магазині "Продукти", розташованого по АДРЕСА_2 , не забезпечив централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери (урни), чим порушив п.п. 9 п.2-2 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 зі змінами.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , свою вину визнав частково пояснив, що на час перевірки працівниками поліції в магазині замість урни для використаних ЗІЗ була картонна коробка з відповідною позначкою, яка зафіксована на фото, що долучено до матеріалів адміністративної справи (а.с. 7). До проведення перевірки працівниками поліції, магазин перевірявся інспекторами Держпродспоживслужби у яких зауважень до коробки не виникало. Того ж дня, одразу після складання протоколу в присутності поліцейських картонну коробку було замінено на контейнер. На підтвердження цих обставин ОСОБА_1 надав для огляду фотографії зі смартфона на якому було зафіксовано два контейнери, однин з новими одноразовими масками, інший для використаних ЗІЗ. Також ОСОБА_1 пояснив, що ані до події, ані після, відвідувачі ніколи не викидали використані ЗІЗ в магазині. Зазначив, що він помилково вважав, що встановлення картонної коробки для використаних ЗІЗ, свідчитиме про дотримання ним правил карантину, каявся у вчиненому.

Суддею досліджені матеріали справи зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №833782 від 18.11.2021, реєстрації події в ЄО №2173 від 18.11.2021, рапорт ДОП СП відділення поліції №3 лейтенанта поліції Владислава Хробостова, письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та поясненнями ОСОБА_2 , фотографія долучені до матеріалів справи а також оглянуті фото зі смартфона ОСОБА_1 .

Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положення ч.1 ст.44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Вказана норма є банкетною.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 6 квітня 2000 року визначено, що карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно зі ст.29 згаданого Закону карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 грудня 2021 р. продовжено дію карантину.

Згідно з пп.9 п.2-2 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 (зі змінами та доповненнями) забороняється діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких зокрема не забезпечується централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери (урни).

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП, згідно з якою передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Слід зазначити, що адміністративне стягнення застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення у дусі точного і неухильного додержання Конституції України, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Тобто, законодавець акцентує увагу на тому, що головна мета адміністративного стягнення - виховання порушника, тобто формування у нього звички законослухняної поведінки.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у виді штрафу від тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Відповідно до ст.61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Принцип індивідуалізації відповідальності знаходить свій вираз, зокрема, і в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення та інше.

У рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 в справі №1-33/2004 вказується , що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , відповідно до п.1 ч.1 ст.34 КУпАП, є щире розкаяння винного. Також до цих обставин суддя зараховує те, що порушення одразу було усунено. Обставини, що обтяжують відповідальність, передбачені ст. 35 КУпАП, відсутні.

Отже, на переконання судді призначення ОСОБА_1 навіть мінімального стягнення визначеного санкцією ч.1 ст.44-3 КУпАП з урахуванням усіх встановлених обставин справи не відповідатиме його меті, завданням КУпАП, а також конституційній засаді (принципу) справедливості.

Статті, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, КУпАП не містить. Натомість, положення ст.22 КУпАП передбачає можливість орану (посадовій особі), уповноваженій вирішувати справу, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь вини особи, яка вперше притягується до адміністративної відповідальності, обставини, що пом`якшують відповідальність, суддя вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1ст. 44-3 КУпАП за малозначністю.

Згідно з ч.2 ст.284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи.

Керуючись ст.ст. 22, 221, 247, 283-285, 294 КУпАП, суддя

постановив:

закрити справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.44-3 КУпАП щодо ОСОБА_1 , зі звільненням його від адміністративної відповідальності, з огляду на малозначність вчиненого нею правопорушення, обмежившись оголошенням ОСОБА_1 усного зауваження.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Р.О. Губанов