КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №358/922/20
Провадження № 33/824/543/2021 Суддя 1 інстанції - Корбут В.М.
Категорія: ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Богуславського районного суду Київської області від 01.09.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого охоронцем в «Гарант Безпека Богуслав», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Богуславського районного суду Київської області від 01.09.2020 року, визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно постанови суду, 05 квітня 2020 року о 16 годині 10 хвилин в м. Богуслав по вул. Кільцева, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Dacia Super Nova, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Згідно довідки медичного огляду №173 водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9(а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім цього, 05 квітня 2020 року о 16 годині 10 хвилин в м. Богуслав по вул. Кільцева, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Dacia Super Nova, державний номерний знак НОМЕР_1 здійснив виїзд на зустрічну смугу для руху та допустив зіткнення з автомобілем ЗАЗ Sens, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п. 11.3, 11.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Богуславського районного суду Київської області від 01 вересня 2020 року по справі №358/922/20, в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та закрити в цій частині провадження у справі за підставою передбаченою п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За доводами апелянта, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права; не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; висновки, викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи.

Апелянт зазначає, що з протоколом за ст. 130 КУпАП він не погоджується у повному обсязі. В стані алкогольного сп`яніння не перебував. В судовому засіданні 01 вересня 2020 року повідомив судді Богуславського районного суду Київської області ОСОБА_2 , що керував автомобілем в нетверезому стані, оскільки перебував в стресовому стані після дорожньо-транспортної пригоди, пройденого лікування та не зрозумів суті пред`явлених йому вимог.

ОСОБА_1 вказує на те, що працівниками поліції було порушено вимоги ч. 2 ст. 254 КУпАП та не надано ОСОБА_1 примірник протоколу, що в свою чергу позбавило його можливості перевірити складений протокол на дотримання вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, а відтак, на думку апелянта, не вручення йому копії протоколу свідчить про неможливість визнання судом протоколу - належним та допустимим доказом підтвердження вчинення адміністративного правопорушення.

Крім цього, апелянт вказує на те, що у протоколі і постанові суду зазначено, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, разом з тим, апелянт звертає увагу суду на те, що після дорожньо-транспортної пригоди він потрапив до реанімації Богуславської центральної лікарні в несвідомому стані в якому перебував досить тривалий час, відтак, незрозумілим є для апелянта те, як працівники поліції, які склали протокол через чотири місяці після дорожньо-транспортної пригоди (05.04.2020р. - 05.08.2020р.) могли встановити у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а тим паче порушення мови та порушення координації рухів в особи, яка перебуває в непритомному стані.

ОСОБА_1 вказує на те, що працівниками поліції було порушено ч. 2 ст. 254 КУпАП в частині строків складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП.

З приводу посилання суду першої інстанції в постанові на медичну довідку №173 від 05.04.2020р., в якій зазначено, що останньому встановлений діагноз ЗЧМТ, забій головного мозку, забій рани обличчя, алкогольне сп`яніння, ОСОБА_1 зазначає, що під час встановлення у нього наявності чи відсутності стану алкогольного сп`яніння були порушенні вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015р.

Апелянт зазначає, що під час проведення лабораторних досліджень біологічного середовища крові лікарі закладу охорони здоров`я не змогли встановити наявність проміле алкоголю в крові, а тому, на думку ОСОБА_1 , оскільки діагноз в Медичній довідці «алкогольне сп`яніння» не підтверджується проведеним лабораторним дослідженням та, тим паче, не може підтверджуватися ознаками, які зазначені в протоколі (порушення мови, порушення координації рухів), тому Медична довідка №173 від 05.04.2020р. є неналежним та недопустимим доказом на підтвердження начебто перебування його в стані алкогольного сп`яніння.

Також апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що стверджує, що у медичній довідці зазначено саме алкогольне сп`яніння, однак відповідно до законодавства, стан алкогольного сп`яніння підтверджується якщо в крові вміст алкоголю перевищує цифровий показник 0,2 проміле. Саме перевищення цифрового показника у 0,2 проміле є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте із постанови не вбачається можливим зробити висновок, що вміст алкоголю в крові перевищував 0,2 проміле.

Крім цього ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до п. 20 Розділу IIIІнструкції від 09.11.2015р., висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадкахбезпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я, однак, всупереч вищезазначеній нормі законодавства, примірник щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння його виданий не був, що, на думку апелянта, підтверджує незаконність порядку встановлення стану алкогольного сп`яніння та є ще однією підставою для визнання Медичної довідки недопустимим доказом.

Також апелянт вказує на те, що відповідно до ст. 251 КУпАП, наявність або відсутність адміністративного правопорушення має підтверджуватись також поясненнями свідків. Згідно з п. 6 Розділу II Інструкції, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків, однак під час проведення йому ( ОСОБА_1 ) огляду на стан сп?яніння, свідки працівниками поліції залучені не були, що, на думку апелянта, дає достатні підстави дійти висновку про відсутність належних та допустимих доказів, які підтверджують наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На думку ОСОБА_1 , з урахуванням вищенаведених підстав для скасування постанови суду першої інстанції із закриттям провадження у справі через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можна вважати, що єдиним доказом який начебто може підтвердити вчинення адміністративного правопорушення є його пояснення надані в судовому засідання, про те, що він керував автомобілем в нетверезому стані, проте, апелянт зазначає, що він відмовляється від пояснень наданих під час судового засідання 01 вересня 2020 року, оскільки перебував в стресовому стані після дорожньо-транспортної пригоди, пройденого лікування та не усвідомлював про що йдеться в судовому засіданні взагалі.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засіданні не з`явився, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Тому, враховуючи вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний розгляд проведено у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі ОСОБА_1 оскаржується постанова судді районного суду Київської області від 01.09.2020 року лише в частині визнання винуватим та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому з врахуванням вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, вказана постанова суду переглядається апеляційним судом лише в цих межах.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАПапеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАПзавданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до пункту 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п.9, п.12 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі- Порядок), а також п.8 Розділу І, п.13, п.14 Розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, та п.п. 2, 3 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 р., проведення огляду водіїв транспортних засобів - учасників дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є постраждалі, - обов`язкове(п.9 Порядку); у разі коли в результаті дорожньо-транспортної пригоди водія доставлено у лікувальний заклад, в обов`язковому порядку проводиться дослідження з метою виявлення в його організмі алкоголю, наркотичних чи інших речовин, що знижують увагу та швидкість реакції (п.12 Порядку); у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я (п.8 Розділу І Інструкції).

Як вбачається з оскаржуваної постанови суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст. 280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази

Так, порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, в стані алкогольного сп`яніння, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №056630 від 05 серпня 2020 року, відповідно до якого 05 квітня 2020 року о 16 годині 10 хвилин в м. Богуслав по вул. Кільцева, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Dacia Super Nova, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Згідно довідки медичного огляду №173 водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього рухуУкраїни, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 1);

- у витягу з ЄРДР від 06.04.2020 року, згідно якого за фактом ДТП до реєстру 06.04.2020 року за №0000147 до ЄРДР були внесені відомості за правовою кваліфікацією ч. 1 ст.286 КК України та обставинами правопорушення зазначено: 05.04.2020 близько 16.10 год. ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, тобто порушуючи вимоги пп. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху України, керував власним технічно справним автомобілем марки «DACIA SUPER NOVA» реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснив виїзд на зустрічну смугу для руху, та допустив зіткнення з автомобілем ЗАЗ SENS реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку по вул. Кільцева м. Богуслав Київської області, внаслідок чого водії автомобілів отримали тілесні ушкодження (а.с. 5);

- у постанові старшого слідчого Богуславського ВП Миронівського відділу поліції ГУ НП в Київській області про закриття кримінального провадження №0000147від 24.07.2020 року, згідно якої 05.04.2020 близько 16 год. 10 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, тобто порушуючи вимоги п.п. "а" п. 2.9 ПДР керував власним технічно справним автомобілем «DACIA SUPER NOVA», здійснив наїзд виїзд на зустрічну смугу для рухута допустив зіткнення з автомобілем ЗАЗ SENS реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , в результаті чого водії отримали тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичного експерту відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, водночас об`єктивною стороною ст. 286 КК Україниє заподіяння тілесних ушкоджень не менше як середнього ступеню тяжкості(а.с. 3-4);

- у Довідці Богуславської ЦРЛ №173 від 05.04.2020 року, згідно якої ОСОБА_1 був доставлений до медичного закладу з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, забійні рани обличчя. Знаходився в стані алкогольного сп?яніння (а.с. 8);

- у поясненнях ОСОБА_1 від 05.08.2020 року, згідно яких він на своєму автомобілі марки «DACIA SUPER NOVA» реєстраційний номер НОМЕР_1 керував з с. Юхни в напрямку м. Богуслав, при цьому випив 0,5 літри пива «Чернігівське», міцністю 4,5 %, та під час руху до м. Богуслав здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ SENS реєстраційний номер НОМЕР_2 , з матеріальними збитками. Свою вину визнав повністю (а.с. 13).

Вищенаведені докази апеляційний суд вважає належними та допустимим в контексті ст.ст.251, 252 КУпАП, а їх сукупність - достатньою для правильності висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Зазначений протокол підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі також не вказав.

Що стосується доводів апелянта, про те що він не перебував в стані алкогольного сп?яніння, а перебував в стресовому стані після дорожньо-транспортної пригоди, то вони є безпідставними, так як відповідно до матеріалів справи, оскільки водій ОСОБА_1 внаслідок ДТП був госпіталізований до Богуславської ЦРЛ бригадою швидкої медичної допомоги, то відповідно до наведених вище положень Порядку та Інструкції йому було проведено лабораторне дослідження, результати якого показали наявність алкоголю в крові ОСОБА_1 , що підтверджує факт його перебування за кермом ТЗ під час ДТП у стані алкогольного сп`яніння.

Відтак, довідка Богуславської ЦРЛ №173 від 05.04.2020р.є належним та допустимим доказом факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп?яніння.

На спростування медичних висновків ОСОБА_1 апеляційному суду не було надано жодного доказу, що свідчить про безпідставність його заперечень проти висновків лабораторного дослідження, якими в його крові встановлено наявність алкоголю.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що у медичній довідці зазначено саме алкогольне сп`яніння, однак відповідно до законодавства, стан алкогольного сп`яніння підтверджується якщо в крові вміст алкоголю перевищує цифровий показник 0,2 проміле, оскільки саме перевищення цифрового показника у 0,2 проміле є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то вони також є безпідставними, оскільки відсутність кількісного показника сп`яніння у даному випадку жодним чином не впливає на кваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Так, пунктом 7 розділу ІІ Інструкції №1452/735 визначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Стосовно огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, то законодавцем вказаних вище вимог до даного виду огляду не встановлено.

Таким чином, встановлення лікарем Богуславської ЦРЛ факту перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння, свідчать про те, що рівень алкоголю в його крові перевищував допустиму норму. При цьому, кількісний показник алкоголю в крові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, жодним чином не впливає ні на кваліфікацію дій особи, ні на ступінь її відповідальності.

З приводу доводів апелянта про те, що працівники поліції, які склали протокол не могли особисто у нього виявити ознаки алкогольного сп`яніння і скласти у зв`язку з цим через чотири місяці після дорожньо-транспортної пригоди (05.04.2020р. - 05.08.2020р.), то вони є необґрунтованими, оскільки, перш за все, протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог КУпАП складено у зв`язку з винесенням старшим слідчим Богуславського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області 24.07.2020 р. постанови про закриття кримінального провадження №0000147 від 06.04.2020 р., але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП. По друге, згідно з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. В даному випадку, щодо ОСОБА_1 протокол складено за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що повністю відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо відмови ОСОБА_1 від пояснень, наданих під час судового засідання 01 вересня 2020 року про те, що він керував автомобілем в нетверезому стані, оскільки перебував в стресовому стані після дорожньо-транспортної пригоди, пройденого лікування та не усвідомлював про що йдеться в судовому засіданні взагалі, то апеляційний суд розцінює такі дії ОСОБА_1 як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності, оскільки про факт вживання алкоголю і керування в стані алкогольного сп?яніння ОСОБА_1 підтвердив у своїх же пояснення, наданих 05.08.2020 року поліцейському Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ НП в Київській області Куксі Є.П. (а.с. 13), і в подальшому підтвердив їх суду 1 інстанції вже через тривалий час після ДТП (майже 5 місяців). Будь - яких доказів, що за станом здоров`я ОСОБА_1 не міг усвідомлювати те, про що йдеться під час розгляду справи судом першої інстанції суду надано не було.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, доходжу висновку, що твердження ОСОБА_1 щодо своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а тому розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Богуславського районного суду Київської області від 01.09.2020 року є законною та обґрунтованою, отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Богуславського районного суду Київської області від 01.09.2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал