Справа № 266/6567/21
Провадженя№ 3/266/2014/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2021 року м.Маріуполь
Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області Іванець О.Д., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Фахрали, Кусум Ісмаїлівського району, Азербайджан, громадянина України, не працюючого, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП,
ОСОБА_1 двічі викликався до суду замовною кореспонденцією за зазначеним у матеріалах справи місцем проживання, однак поштова кореспонденція була повернута у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Правопорушник ОСОБА_1 до суду не з`явився, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду не надав.
Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (заява N3236/03) наголошував, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Суд розцінює неявку в судове засідання, виключно, як спробу ОСОБА_1 уникнути відповідальності за правопорушення шляхом затягування розгляду справи та спливу строків притягнення до адміністративної відповідальності, судом забезпечено змагальність судового процесу та право ОСОБА_1 на справедливий судовий розгляд, що свідчить про дотримання основного принципу Європейського суду з прав людини особа повинна бути почутою.
У справі «Mirovni Institut v. Slovenia» Європейський суд з прав людини відзначив, що судові розгляди мають гарантувати право на публічне слухання в розумінні §1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Винятки повинні бути виправдані особливими обставинами. Як підкреслив Суд, суспільний характер слухань захищає сторони від здійснення правосуддя таємно, без публічного контролю. Це також є одним зі способів підтримки довіри до судів.
У даному випадку суд забезпечив ОСОБА_1 гарантію щодо публічного розгляду справи проти нього і виняток зроблений судом щодо можливості подальшого розгляду справи без його участі із-за зловживання ним своїми процесуальними правами повністю захищає ОСОБА_1 від здійснення правосуддя таємно, без публічного контролю.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 будучи неодноразово належним чином своєчасно сповіщений про місце і час розгляду справи, вважаючи причини неявки особи до суду неповажною, враховуючи вимоги ст. 268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважаю за можливе провести розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних матеріалів.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог пункту 2.9 підпункту «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 3 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за скоєння дій, передбачених частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про те, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, а його провину доведено наступним доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №196135 від 13.10.2021 року, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4849893 від 02.10.2021 року щодо за ч.4 ст. 126 КУпАП, довідкою інспектора УПП в Донецькій області щодо повторності скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння №517 від 02.10.2021 року, згідно якого зазначено, що водій ОСОБА_1 перебував у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання наркотичних речовин з групи канабіноїдів. Також провина водія підтверджується рапортами поліцейських УПП в Донецькій області, постановою Димитровського міського суду Донецької області від 17.06.2021 року (судова справа №226/1309/21) про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 17.06.2021 року (судова справа №265/3106/21) про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП а також фактами перебування декількох судових справ про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП в провадженні інших судів та рішення по яких станом на 14.10.2021 року не було прийняте. Також обставини викладені в протоколі підтверджуються відеозаписами, на яких зафіксовано події вищезазначеного адміністративного правопорушення.
Таким чином, вищенаведеними доказами, які не містять сумнівів щодо їх достовірності та допустимості, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, підтверджується факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, що є порушенням п.2.9(а) ПДР України, правопорушення вчинено особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а як наслідок утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.130 КУпАП.
Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, визначаючи міру адміністративного стягнення, яку необхідно призначити правопорушнику, суд виходить із того, що ОСОБА_1 після вчинення попередніх адміністративних правопорушень, відповідальність за які встановлена ст. 130 КУпАП, на шлях виправлення не став, продовжує ігнорувати вимоги Праивл дорожнього руху України, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП, а саме штрафу на користь держави у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 51 000,00 (п`ятдесят одна тисяча) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на десять років, а також підлягає стягненню судовий збір.
Санкцією частини 3 ст. 130 КУпАП також передбачається конфіскація транспортного засобу, який є у приватній власності порушника. Однак матеріалами справи встановлено, що автомобіль "Audi A6" реєстраційний номер НОМЕР_1 не належить правопорушнику ОСОБА_1 на праві приватної власності, тому у даному випадку транспортний засіб не підлягає конфіскації.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23,40-1,130,221,251,252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення.
Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Іванець О. Д.