Провадження № 3/643/4424/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2021 року суддя Московського районного суду м. Харкова Власенко М. В., розглянувши матеріали, які надійшли з управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 268087, 22 вересня 2021 року о 22:00 год. в м. Харків по вул. Гвардійців-Широнінців, 39/1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Great Wall Hover», д. н. з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці або у медзакладі, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

16 грудня 2021 року від ОСОБА_1 надійшли письмові заперечення, в яких просить провадження у справі про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З письмових заперечень ОСОБА_1 слідує, що останній вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнає, з обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 268087 від 22 вересня 2021 року, не згоден, оскільки диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною та протокол повинен містити конкретні обов`язки водія, які кореспондуються з вимогами п. 2.5 ПДР України. Достатніх та об`єктивних підстав у поліцейського вважати, що він перебував у стані сп`яніння, відсутні, надумані та нічим не підтверджені. З посиланням на норми, які встановлюють порядок проведення огляду на стан сп`яніння, вважає, що протокол складений з порушеннями. Зазначив, що поліцейським не було йому роз`яснено його прав та наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. У зв`язку з чим, не будучи юридично обізнаним та не розуміючи наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, спочатку відмовився від проходження такого огляду. Оскільки поліцейські пішли складати протокол за відмову, відразу зв`язався зі своїм адвокатом, який роз`яснив, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є складом адміністративного правпорушення та він може понести досить сувору відповідальність. Після такого повідомлення від адвоката, він відразу звернувся до поліцейського з вимогою забезпечити проходження відповідного огляду, однак поліцейські безпідставно відмовили, посилаючись на те, що він вже відмовився від прохоження огляду. Вважає, що поліцейські свідомо не роз`яснили йому прав та наслідків відмови від проходження огляду з метою подальшого притягнення до адміністративної відповідальності. Крім цього, зазначив, що самостійно пройти огляд у медичному закладі би не зміг, оскільки вимоги законодавства не передбачають проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі за власною ініціативою, що зумовило би його недійсність. Такі обставини та відеозаписи з місця події свідчать про грубе порушення поліцейськими його прав та невиконання ними своїх обов`язків.

Причини неявки ОСОБА_1 суду невідомі, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, тому у відповідності до положень ст.268 КУпАП, суд розглядає справу у його відсутність, оскільки він повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи та письмові заперечення ОСОБА_1 , встановив таке.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння врегульовано ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.

Відповідно до п. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції). У розумінні вимог п. 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків (п. 6 розділу ІІ Інструкції).

Такі ж положення викладені у Постанові Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду».

Матеріали справи містять: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 268087 від 22 вересня 2021 року; направлення до КНП ХОР «ОНД»; диск з відеозаписом; довідку та рапорт інспектора УПП в Харківській області; письмові пояснення свідків.

Судом оглянуто відеозаписи, долучені до протоколу, з яких слідує, що ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім цього, підтверджуються письмові пояснення ОСОБА_1 щодо того, що він через незначний проміжок часу декілька разів повідомляв поліцейських, що бажає пройти огляд на стан сп`яніння, проте останні йому відмовили.

Проте, з відеозапису не вбачається роз`яснення інспектором поліції Фомичову В. О. його прав та обов`язків, роз`яснення складу адміністративного правопорушення.

За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Щодо наявного в матеріалах справи доказу диску з відеозаписом, суд керується положеннями Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18 грудня 2018 року № 1026, відповідно до положень п. 2, 5 якої метою застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, є, зокрема, виявлення та фіксування правопорушення, а включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків поліцейського, відеозйомка ведеться безперервно до її завершення.

Проте, суд доходить висновку, що поліцейським порушено порядок застосування портативного відеореєстратора, оскільки відеозапис не містить фіксування здійснення ОСОБА_1 будь-яких адміністративних правопорушень, починаючи з моменту зупинки автомобіля «Great Wall Hover», д. н. з. НОМЕР_1 , яким керував останній, та подальшого виявлення в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також не містить повноту процедури складення матеріалів за цим фактом відносно ОСОБА_1 .

Крім цього суд зазначає, що показання свідків повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні. Цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися, для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Проте, з огляду на заявлений ОСОБА_1 намір пройти огляд на стан сп`яніння, який підтверджується відеозаписом, не узгоджується з показаннями свідків.

Також суд зауважує, що з відеозаписів слідує, що поліцейський повідомив свідкам, що вони можуть підписати пояснення та бути вільними. В подальшому, під час складання протоколу та намагання ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, свідки присутніми не були.

ОСОБА_1 було здійснено виклик патрульної поліції на місце зупинки транспортного засобу, під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо відмови поліцейськими забезпечити його огляд на стан алкогольного спя`яніння у медичному закладі.

Вказане, на переконання суду, також свідчить про бажання пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 такий огляд, проте поліцейськими проігноровано такі вимоги останнього, в порушення вимог законодавства, що регулює порядок такого огляду.

Крім цього, поліцейським порушено вимоги п. 5, 6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, оскільки перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейським не проінформовано ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного засобу.

Крім цього, судом встановлено порушення права ОСОБА_1 , передбаченого ст. 268 КУпАП, зокрема, щодо користування юридичною допомогою адвоката або іншого фахівця у галузі права, як гарантоване право на професійну правничу допомогу, закріплене у ст. 59 Конституції України.

Так, суд зазначає, що поліцейський, який виявив адміністративне правопорушення повинен роз`яснити права та обов`язки особі ще до початку розгляду справи по суті або складання протоколу, а не після того, як уже складено відповідний документ.

Отже, інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, що згідно з висновками Верховного Суду у справі № 524/9827/16-а, слугує підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте, на переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є неналежними, недопустимими і недостовірними, оскільки отримані з порушенням процедури проведення огляду на стан сп`яніння, процедури залучення свідків, складення протоколу та здійснення відеофіксації правопорушення.

Суд доходить висновку про неузгодженість доказів між собою, як в цілому, так і в деталях.

Відтак, судом встановлено порушення інспектором поліції при складанні адміністративного протоколу та матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Досліджені та перевірені судом обставини, свідчать про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Відтак, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена.

Будь-яких інших вагомих доказів, крім протоколу, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, відповідальність за які передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять.

Отже, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст. 130, 247, 268, 283 285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М. В. Власенко