Справа № 462/7734/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 лютого 2021 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - Канатаєвої Т.О., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює: ТзОВ «Кодерлайн», менеджер, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 21.11.2020 року о 13.50 год. за адресою м. Львів, вул. Любінська, 92 керував автомобілем марки «Mitsubishi Colt», номерний знак НОМЕР_1 , згідно висновку лікаря-нарколога КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» № 001077 від 21.11.2020 року, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

14.01.2021 року захисник Канатаєва Т.О. подала на адресу суду письмові пояснення, в яких зазначає, що 21.11.2020 року ОСОБА_2 - дружина ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Colt», номерний знак НОМЕР_1 , виїжджала із стоянки біля кафе «Ярослав», на вул. Яворницького, 3 у м. Львові. Намагаючись виїхати із вказаної стоянки, автомобіль потрапив в яму, тому для того, щоб виїхати з перешкоди, ОСОБА_2 здійснила наїзд одним колесом на бордюр, однак внаслідок різкого наїзду на підвищення автомобіль заблокувався та не реагував на жодні дії ОСОБА_2 . Вона намагалась розблокувати транспортний засіб самостійно, однак після того, як їй це не вдалось, звернулась по допомогу до чоловіка та його знайомого, які в цей час перебували з нею в автомобілі. Коли автомобіль розблокували, то по інерції він скотився з бордюру, після чого переконавшись, що пошкодження автомобіля не суттєві, ОСОБА_2 сіла за кермо та продовжила рух в напрямку вул. Окружної, де проживав знайомий. Після того, як вона підвезла знайомого додому за адресою АДРЕСА_2 , продовжила рух, однак за декілька хвилин була зупинена працівниками поліції за адресою: м. Львів, вул. Окружна, 56, де інспектор повідомив, що ними отримано повідомлення про вчинення дорожньо-транспортної пригоди в районі вул. Любінської біля магазину «Будинок меблів» та перевіривши документи запропонував поїхати на місце події. На місці події, незважаючи на пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , щодо того, що за кермом автомобіля була тільки вона, працівники поліції повідомили, що вони обоє мають пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння та наполягали, що огляд має бути проведений в закладі охорони здоров`я. В результаті проведеного у КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» огляду було складено висновок № 001076 від 21.11.2020 року щодо ОСОБА_2 та висновок № 001077 від 21.11.2020 року щодо ОСОБА_1 . На підставі висновку № 001077 від 21.11.2020 року, прибувши за адресою, вул. Окружна, 56, де знаходився їхній автомобіль, близько 17.00 год. працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 193350 від 21.11.2020 року, згідно якого ОСОБА_1 21.11.2020 року о 13.50 год. на вул. Любінська, 92 у м. Львові керував автомобілем марки «Mitsubishi Colt», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9. а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, також складені протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП щодо ОСОБА_2 , згідно яких 21.11.2020 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Colt», номерний знак НОМЕР_1 , скоїла зіткнення зі стовпом електроопори та не залишилась на місці пригоди, чим порушила вимоги п. 2.3.б, 10.1., 12.3., 2.10. а Правил дорожнього руху України. Звертає увагу суду на те, що на момент зупинки транспортного засобу працівниками поліції, за кермом автомобіля перебувала ОСОБА_2 , свідки, які викликали працівників поліції підтвердили, що під час наїзду на бордюр та після того транспортним засобом керувала ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 перебував в автомобілі на пасажирському місці, тобто в працівників поліції були відсутні законні підстави для направлення ОСОБА_1 на огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, а сам огляд був проведений з порушенням встановленого порядку. Належні та допустимі докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння в матеріалах справи відсутні. Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mitsubishi Colt», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння 21.11.2020 року о 13.50 год., а згідно протоколів про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2 21.11.2020 року о 13.50 год. транспортним засобом «Mitsubishi Colt», номерний знак НОМЕР_1 , керувала ОСОБА_2 , а отже ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, вказаний протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки час складення протоколу зазначено 16.00 год., хоча згідно відеозапису з нагрудних камер працівників поліції час складення протоколу близько 17.00 год., місце складення протоколу вказано м. Львів, вул. Окружна, 80/2, хоча насправді протокол був складений за місцем зупинки автомобіля: м. Львів, вул. Окружна, 56, місцем вчинення правопорушення в протоколі вказано: м. Львів, вул. Любінська, 92, хоча подія мала місце за адресою: м. Львів, вул. Яворницького, 3, а в рапорті працівника поліції від 21.11.2020 року вказана адреса: м. Львів, вул. Любінська, 98. В графі «свідки» вказано, що такі не залучались, тоді як в графі «До протоколу додається» вказано пояснення двох свідків», прізвища, адреси та підписи таких в протоколі відсутні. Крім того, пояснення свідків, як вбачачається із відеозапису з нагрудної камери поліцейських, складені інспектором патрульної поліції, та до уваги не взято той факт, що свідки плутались в своїх свідченнях. Щодо наявних в матеріалах справи компакт-дисків з відеозаписами, вважає, що такі не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки відео знімалось не безперервно, працівники поліції в порушення вимог Інструкції № 1026 періодично вимикали/вмикали нагрудні камери. Також зазначає, що працівники поліції, свідомо оминаючи первинну стадію огляду з використанням спеціальних технічних засобів на місці, як це передбачено ст. 266 КУпАП, запропонували пройти огляд на стан сп`яніння саме в закладі охорони здоров`я. Просить провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

У суді ОСОБА_1 свою вину заперечив та пояснив, що 21.11.2020 року близько 13.00 год. дружина виїжджаючи з парковки кафе «Ярослав» попала колесом автомобіля в яму, намагаючись виїхати з ями, натискала педаль газу і вискочила на бордюр, внаслідок різкого руху, через який дружина виїхала колесом на бордюр, автомобіль одразу автоматично заблокувався. Вона намагалась сама розблокувати автомобіль, однак він ніяк не реагував і не рухався. Дружина дуже перелякалась, перебувала в шоковому стані, вона вийшла з машини і попросила його і знайомого допомогти їй, бо розблокувати машину не вдалось. Він вийшов з машини, де до цього сидів на пасажирському місці, обійшовши машину, сів за кермо автомобіля, щоб подивитись, що саме сталось з машиною. Для цього, він спочатку виключив запалювання, приблизно через 30 секунд автомобіль почав котитись назад, він не одразу зрозумів, що відбулось, так і залишався на місці водія, не закривши навіть двері машини зі сторони водія, потім різко затиснувши ручне гальмо, автомобіль зупинився. Вийшовши з автомобіля разом з дружиною переконався, що пошкодження незначні, при цьому наїзду на електроопору ніхто з них не помітив, тому після того як дружина трохи заспокоїлась, сіла за кермо, а він із знайомим на їхні місця, як і сиділи раніше і поїхали в сторону вул. Окружної, де проживає знайомий. Після того, як вони підвезли знайомого додому, їх зупинили працівники поліції та повідомили їм, що згідно виклику свідків на 102, вони вчинили ДТП та покинули місце події. Звернув увагу на те, що вказані свідки перебували в стані алкогольного сп`яніння. Плутались в своїх показання, свідчення свідків писав інспектор поліції сам. Після чого, працівники поліції повезли і його, і його дружину в медичний заклад для проведення огляду на стан сп`яніння. Він особисто повідомив працівникам поліції, що вживав в той день алкоголь, саме тому за кермом була дружина, а на запитання працівника поліції відповів, що теж був за кермом, тому що не зрозумів правильно його запитання, крім того, зауважив також, що йому ніхто не роз`яснював його права. Своєї вини у вчиненому не визнає, оскільки не керував в той день транспортним засобом.

Свідок ОСОБА_2 в суді дала показання про те, що 21.11.2020 року близько 13.00 год. вона, виїжджаючи заднім ходом з парковки біля кафе «Ярослав» на вул. Яворницького у м. Львові не помітила яму і попала в неї колесом, намагаючись виїхати з неї та сильно натискаючи на педаль газу, різко виїхала колесом автомобіля на бордюр, після чого автомобіль одразу заблокувався. Автомобіль зупинився, схилившись на одну сторону, перестав реагувати на будь-які дії з її боку, від чого вона дуже перелякалась, не могла зрозуміти, що відбулось, тому попросила чоловіка, який сидів біля неї на місці пасажира і його колегу ОСОБА_3 , який сидів позаду, щоб вони їй допомогли і подивились, що сталось з машиною. Тому її чоловік пересів за кермо на місце водія, а вона пересіла на заднє місце. Машина була заблокована і стояла під нахилом, тому коли чоловік пересів за кермо і розблокував машину, вона почала котитись, він затиснувши ручне гальмо, зупинив автомобіль. Перевіривши, що пошкоджень на автомобілі немає, чоловік змусив її пересісти знову за кермо автомобіля і після того, як вона підвезла знайомого ОСОБА_3 додому, через декілька метрів була зупинена працівниками поліції, які повідомили, що на 102 поступило повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду за участю її автомобіля, а саме був наїзд на ліхтар. Вона була здивована, бо суттєвих пошкоджень на автомобілі не було, свідки, які повідомили про подію самі підійшли одразу після події і перепитували чи їм не потрібна допомога, але при цьому перебували в стані алкогольного сп`яніння.

Суд, розглянувши клопотання про закриття провадження у справі та пояснення захисника Канатаєвої Т.О., заслухавши пояснення особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозаписи з нагрудних камер спостереження працівників поліції, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 2.9. а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно пояснень ОСОБА_1 , наданих в судовому засіданні та письмових пояснень захисника, ОСОБА_1 визнає факт перебування в стані алкогольного сп`яніння, однак заперечує керування ним 21.11.2020 року транспортним засобом «Mitsubishi Colt» в стані алкогольного сп`яніння, оскільки того дня вказаним автомобілем керувала його дружина, ОСОБА_2 . Внаслідок блокування автомобіля був змушений пересісти на місце водія для того, щоб розблокувати такий, надалі вказаний автомобіль здійснив інерційний рух, а тому відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Судом встановлено, що пояснення ОСОБА_1 , надані в судовому засіданні суперечать його письмовим поясненням від 21.11.2020 року та поясненням, наданим під час зупинки транспортного засобу, в яких він наводив обставини, які вказували на факт керування ним транспортним засобом.

Так, у письмових поясненнях від 21.11.2020 р. ОСОБА_1 зазначає, що допоміг вирівняти авто, буквально 2 метри. У письмових поясненях від 21.11.2020 р. ОСОБА_2 зазначає, що після ДТП була в стані шоку, пересіла на заднє сидіння і попросила чоловіка забрати машину з місця, оскільки вважали, що перешкоджають іншим учасникам руху, вони від`їхали і вона пересіла за кермо.

Так, з переглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер спостереження працівників поліції, зокрема відеофайлу «01189@083110» 21.11.2020 року час 14:16, ОСОБА_1 на запитання працівника поліції вказує що він «від стовбура виїхав тільки назад… я сів за руль, щоб виїхати назад…виїхав назад на парковочку». А ОСОБА_2 пояснила 14:12, що «Він, вказавши на ОСОБА_1 , вирулив мене».

Згідно наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначення, керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 року ВС/КАС зазначив, що "само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі". Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Відтак, суд критично оцінює надані ОСОБА_1 та свідком ОСОБА_2 пояснення про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки такі спростовуються зібраними матеріалами справи та вищенаведеними письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та їх поясненнями, зафіксованими на відеозаписі, які підтверджують технічні дії водія ОСОБА_1 , з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі.

Крім цього, згідно долучених письмових пояснень свідків, які записані з їхніх слів та засвідчені їхніми підписами, зауваження до таких відсутні, вбачається, що в момент вчинення наїзду на електроопору автомобілем «Mitsubishi Colt» за кермом перебувала жінка, пізніше встановлена як ОСОБА_2 , після події ДТП замість жінки на місце водія за кермо автомобіля пересів пасажир автомобіля.

Також, на вищенаведеному відеофайлі, час 14:23, свідок, на прохання поліцейського вказати хто саме перебував за кермом транспортного засобу зазначив, що «за кермом спочатку була дівчина, а потім пересів чоловік…» і вказав на ОСОБА_1 .

Щодо зауваження захисника про те, що письмові пояснення свідків були складені працівником поліції, суд зазначає, що у вказаних письмових поясненнях міститься запис про те, що такі записані зі слів свідків, пояснення засвідчені особистими підписами свідків, зауваження свідків до записаних з їх слів пояснень відсутні.

Покликання захисника на постанову суду від 17.02.2021 р., якою ОСОБА_2 визнано винуватою у тому, що вона 21.11.2020 р. о 13.50 керувала автомобілем «Mitsubishi Colt», номерний знак НОМЕР_1 на вул. Любінська, 92 у м. Львові, порушивши п. 2.3 б; 10.1; 12.3; 2.10 а ПДР, що виключає факт керування ОСОБА_1 цим же транспортним засобом в той час і в тому ж місці до уваги судом не приймаються.

Як встановлено в судовому засіданні, відразу після ДТП ОСОБА_1 пересів за кермо автомобіля «Mitsubishi Colt», номерний знак НОМЕР_1 , тобто в той же день, в той же час та в тому ж місці, що спростовує наведені твердження захисника про неможивість керування вказаним автомобілем ОСОБА_1 за наведених обставин у долученій до матеріалів справи постанові суду. При цьому, з постанови вбачається, що ОСОБА_2 визнала повністю вину, а отже і погодилася з обставинами вчинення правопорушення, зокрема, що подія мала місце на вул. Любінська, 92 у м. Львові, що спростовує твердження захисника, що подія мала місце за адресою: м. Львів, вул. Яворницького, 3. Крім цього, постановою суду встановлено, що ОСОБА_2 скоїла наїзд на перешкоду (стовп електроопори), натомість в судовому засіданні, як ОСОБА_1 , так і його захисник та свідок ОСОБА_2 заявляли, що ОСОБА_2 здійснила наїзд одним колесом на бордюр, що свідчить про суттєві розбіжності у їх поясненнях/показаннях.

Між тим, в основу рішення не може бути покладена дана постанова суду від 17.02.2021 р., оскільки така не набрала законної сили.

Захисник також покликається на порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, зокрема ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів на місці, одразу запропонувавши пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, крім того ОСОБА_4 не було роз`яснено його прав та змісту ст. 63 Конституції України.

При цьому, з відеозапису нагрудних камер спостереження працівників поліції вбачається, що працівниками поліції неодноразово пропонувалось і ОСОБА_1 , і ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння, при цьому ОСОБА_1 не заперечував ні факту перебування його в стані алкогольного сп`яніння, ні проти проходження огляду на визначення стану такого (зокрема відеофайл «01189@083610» 21.11.2020 року час 14:37). Згідно п. 6 Інструкції №1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляд на стан сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Твердження захисника про те, що відео не є безперевним, а тому не може бути належним доказом також не заслуговує на увагу, так як до суду не надано жодного належного чи допустимого доказу змонтованого відео, що ставить під сумнів його автентичність.

Згідно висновку № 001077 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуються увагу та швидкість реакції від 21.11.2020 року ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, при цьому в матеріалах справи відсутні відомості щодо незгоди ОСОБА_1 із результатом висновку, зауважень до порядку проведеного огляду чи відмови від проходження огляду з підстав, що він не здійснював керування транспортним засобом 21.11.2020 року. Отже, погодився з підставністю проведення огляду.

Таким чином, висновок щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складений з додержанням вимог Інструкції, на підставі направлення на огляд, про що є відмітка у висновку, відтак є належним та допустимим доказом.

Крім цього, і у висновку № 001077 від 21.11.2020 року, і у протоколі про адміністративне правопорушення серія ДПР199 № 193350 від 21.11.2020 року, в тому числі і в графі щодо роз`яснення особі її прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП України наявні особисті підписи ОСОБА_1 , а тому посилання на те, що йому не було роз`яснено його прав, також не знайшло свого підтвердження у суді.

Відтак, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністратвине правопорушення серії ДПР18 № 193350 від 21.11.2020 року, рапортом поліцейського Голубець Ю. від 21.11.2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та відеозаписом події з нагрудних камер пацівників поліції, який долучений до матеріалів протоколу.

З огляду на викладене, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 193350 від 21.11.2020 р. є належним та допустимим доказом, такий складений у відповідності до положень ст. 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідають вимогам чинного законодавства, складений та підписаний уповноваженою на те особою і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. В протоколі зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення. Відтак, викладені у протоколі обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Натомість пояснення ОСОБА_1 суд розцінює як позицію захисту з метою уникнення відповідальності, а показання свідка ОСОБА_2 суд оцінює критично, оскільки така, як дружина ОСОБА_1 є заінтересованою особою і дала показання, які суперечать письмовим поясненням від 21.11.2020 р. так і даним відеозапису щодо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що достовірно встановлено про наявність в автомобілі під час руху товариша ОСОБА_1 , якому відомі обставини справи, проте ОСОБА_1 не заявляв суду клопотання про його виклик та допит в якості свідка.

Суд дійшов висновку, що вищенаведені докази є належними та допустимими, а також такими, що не суперечать одне одному.

З огляду на викладене, приходжу до переконання, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він всупереч п. 2.9. а ПДР України, здійснив керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведене, особу правопорушника, тяжкість скоєного, до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно з п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 130, 268, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: (підпис) Б. М. Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз