Справа № 473/4294/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

"22" лютого 2021 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Зубар Н.Б., за участю секретаря судових засідань Алдушиної І.Я., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Лукіянчина І.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Перени, Котовського району, Молдова, громадянин України, пенсіонер за інвалідністю 3-ї групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності, обліковий номер платника податків НОМЕР_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №531753 від 13.12.2020 року: «13.12.2020 року 22 год. 45 хв. Миколаївська обл., Вознесенський р-н, с.Дорошівка, вул.Миру біля близько 22 год. 45 хв. водій ОСОБА_1 керував т.з ВАЗ 21063 д.н.з НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Водій від проходження медичного огляду в установленому законом порядку на місці зупинки за допомогою Т/П алкотестер Драгер ARAM0221 та у мед. закладі відмовився в присутності двох свідків».

В протоколі в розділі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності по суті порушення» зазначено наступне: «з протоколом не згоден». Згідно вказаного протоколу у водія ОСОБА_1 ніякі документи не вилучено.

Згідно довідки від 14.12.2020 року ОСОБА_1 отримав посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_3 від 02.10.2015.

Свідками відмови в протоколі зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Дії ОСОБА_1 особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, були кваліфіковані як порушення п. 2.5 ПДР та за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнав, пояснив, що відмовився їхати до лікарні оскільки боявся їхати із співробітниками поліції. Ті пошкодили замок в його авто, поводилися агресивно, не врахували те, що він є інвалідом. Крім того поліцейські пояснювали, що відвезуть лише у лікарню, а назад він матиме добиратися сам, що він не міг зробити, скільки є інвалідом. Весь процес фіксували на відео, проте з оглянутого відео видно, що там лише фрагменти події, а весь процес не знято безперервно.

Захисник Марьян М.К. просив провадження у справі закрити через порушення порядку фіксування поліцейськими процедури складання протоколу, оскільки наданим ними відеозапис не є безперервним, як того вимагає відповідна інструкція, а складається з окремих файлів, а отже не зафіксовано всіх даних про обставини правопорушення.

Свідок ОСОБА_4 , допитана за клопотанням захисника особи, яка притягується до відповідальності, пояснила, що була присутня при зупинці автомобіля ОСОБА_1 , так як того дня вона з подругою зупинили його автомобіль та попросили підвезти їх додому. Вони з подругою їхали з дня народження, де вживали спиртне. ОСОБА_1 відомий їм як односелець, знає, що він інвалід, а також їй відомо, що ОСОБА_1 не вживає алкоголь. Співробітники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану сп`яніння, проте казали, що відвезуть до лікарні, а назад вони не зобов`язані його везти. Тому ОСОБА_1 відмовився, оскільки не зміг дістатися би назад сам. Вони казали поліції, що ОСОБА_1 інвалід та просили його не чіпати. Після того, що сталося, вона з подругою залишили автомобіль та не були присутні при складанні протоколу. Один поліцейський ходив та знімав все на камеру, а інший вирвав замок в автомобілі.

Свідок ОСОБА_5 , допитана за клопотанням захисника особи, яка притягується до відповідальності, пояснила, що була присутня при тому, якОСОБА_1 зупинили співробітники поліції та вимагали пройти огляд на визначення стану сп`яніння. Вони із ОСОБА_4 сиділи на задньому сидінні в автомобілі ОСОБА_1 , так як попросили, щоб він їх підвіз. Було вже темно. Запаху алкоголю від ОСОБА_1 в автомобілі не було. Вона знає, що ОСОБА_1 не п`є і не палить, так як вона мешкає із ним в одному селі. Пройти огляд ОСОБА_1 поліцейські пропонували, проте той відмовився, оскільки поліцейські сказали, що доставлять його лише до медичного закладу, а як він буде добиратися назад їх не цікавило. Поліцейські вдарили ОСОБА_1 та пошкодили замок в автомобілі.

Судом за клопотанням захисника особи, що притягується до відповідальності, було викликано працівника поліції, що складав протокол, - ОСОБА_6 , проте він до суду не з`явився без поважних причин, про що свідчить лист ДПП УПП в Миколаївські області від 06.01.2021 року №239/41/26-2021 (а.к.п.21). Проведення ж судового засідання в режимі відеокнференції, як про це зазначає у вказаному листі т.в.о. начальника сектору правового забезпечення УПП в Миколаївській області, є не можливим, оскільки чинний КУпАП не передбачає такого порядку слухання справ про адміністративні правопорушення.

Також рекомендованим листом викликався свідок ОСОБА_3 який отримала згідно із поштовим повідомленням Укрпошти дружина 06.01.2021 року (а.к.п.25). Також згідно із розпискою про вручення повістки про виклик до суду на 22.01.21 року (а.к.п.32) зазначено, що свідок ОСОБА_3 відсутній на території України з 28.12.20 року згідно із поясненнями його дружини.

Рекомендованим листом в судове засідання призначене на 22.02.2021 року за клопотання захисника судом було викликано свідка ОСОБА_2 , який виклик не отримав, оскільки як зазначено у поштовому повідомленні судова повістка повернута за закінченням терміну зберігання.

В судовому засіданні окрім протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, було оглянуто відеозапис, зроблений співробітниками поліції. Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення. Із запису вбачається, що ОСОБА_1 дійсно був зупинений співробітниками поліції під час керування транспортним засобом. Після цього поліцейські наполегливо пропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд на визначення стану сп`яніння як за допомогою алкотесту, так і в лікарні. Крім того, на відео видно, що поліцейські відшукують свідків, які згідно чинного законодавства мають бути присутні при відмові водія пройти огляд на визначення стану сп`яніння.

Із запису вбачається, що ОСОБА_1 дійсно відмовився пройти огляд на визначення стану сп`яніння, але тільки за допомогою алкотестеру.

На наданому диску 4 файли, файл, який розташовано третім в папці записів, містить запис у проміжку часу з 22.57 по 23.12 год., де зафіксовано пропозицію співробітників поліції водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. Як вбачається із відео на пропозицію пройти огляд на алкотестері водій відмовляється, в щодо проходження огляду в лікарні відповіді водія немає.

Таким чином не можна стверджувати, що водій дійсно відмовився пройти огляд на стан сп`яніння саме у медичному закладі.

Крім того, надані відео файли не є безперервною фіксацією, хоча пункт 3.5 наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100 передбачає, що після активації нагрудної камери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записано безперервно. Натомість як запис, долучений до протоколу серія ДПР18 №531753 від 13.12.2020 року, - не є результатом безперервної фіксації процедури виявлення правопорушення та відповідного складання протоколу.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд враховує наступне.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п.2.5 постанови Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху» №1306 від 10.10.2001 року водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Натомість як у протоколі серія ДПР18 №531753 від 13.12.2020 року поліцейським не вказано дій, які саме свідчать про відмову ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі.

Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак такого сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Лише за наявності усіх зазначених обставин може бути складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, учинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Аналіз зазначених вище нормативних документів дає підстави стверджувати те, що під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

За змістом ст.254, 255, 256 КУпАП, на водія про вчинення ним діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП складається протокол.

З переглянутого відеозапису, що міститься в матеріалах справи, встановлено, що водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. В ході з`ясування причин порушення йому було запропоновано пройти відповідний огляд за допомогою алкотестеру на місці зупинки транспортного засобу. При цьому водій не визнав той факт, що вживав алкоголь. Від огляду на місці зупинки транспортного засобу водій відмовився, однак словесно не заперечував щодо проходження такого огляду в медичному закладі, лише мовчав на таку пропозицію поліцейських. Проте при цьому ствердно не відповідав, що відмовляється від медичного освідування саме у лікарні.

При складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 сторонні особи та й сам ОСОБА_1 повідомляли співробітників поліції, що він є інвалідом, проте ті на це не реагували та належним чином не забезпечили його право на захист.

Конституційний Суд у Рішенні від 30.09.2009 року №23-рп/2009 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) зазначив:

«1. Положення частини першої статті 59 Конституції України "кожен має право на правову допомогу" треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, юридичними та фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує».

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 9 червня 2011 року (Заява № 16347/02), що стосувалося провадження у справі про адміністративне правопорушення ЄСПЛ вказав наступне: «36. Пункт 1 та підпункти «b», «c» пункту 3 статті 6 Конвенції, а також стаття 13 Конвенції у відповідних частинах передбачають наступне: Стаття 6 «1. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи ... судом, ..., який ... встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

3. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:

b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту;

c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

63. Для здійснення обвинуваченим свого права на захист йому зазвичай повинно бути забезпечено можливість отримати ефективну допомогу захисника з самого початку провадження (див. рішення у справах «Сальдуз проти Туреччини» (Salduz v. Turkey) [ВП], заява № 36391/02, п. 52, від 27 листопада 2008 року, та «Яременко, проти України» (Yaremenko v. Ukraine), заява № 32092/02, пп. 90-91, від 12 червня 2008 року)».

Рішенням ЄСПЛ «Яременко проти України» (Заява №32092/02) від 12 червня 2008 року , остаточне від 12/09/2008 року передбачено: «76. Визначаючи, чи було провадження у справі загалом справедливим, також має враховуватись, чи було дотримано прав на захист.

85. Суд повторює, що, хоча право кожної особи, обвинувачуваної у вчиненні кримінального правопорушення, на ефективний захист адвоката, офіційно призначеного в разі такої необхідності, не є абсолютним, воно становить одну з головних підвалин справедливого судового розгляду (див. "Кромбах проти Франції" (Krombach v. France), N 29731/96, п. 89, ECHR 2001-II). Крім того, вимоги статті 6 можуть також враховуватися ще до того, як справу передано на розгляд суду, а також у разі, якщо недотримання таких вимог на самому початку може серйозно позначитися на справедливості судового розгляду».

З огляду на інвалідність ОСОБА_1 поліцейським слід було на самому початку процедури роз`яснити його право на захист та у разі потреби забезпечити присутність під час складання протоколу захисника особі з інвалідністю.

Відповідно до ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В ході судового розгляду встановлено, що досліджені матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за наявності ознак такого сп`яніння саме у медичному закладі; відсутні й докази присутності при цьому двох свідків, як того вимагає законодавство, оскільки свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 допитані не були з причин, що не залежать від суду та зазначені вище, а при відібранні пояснень від них як видно з відео вони не були попереджені про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показів,а тому всі сумніви слід тлумачити на користь особи, стосовно якої було складено протокол.

Оскільки належних, допустимих та несуперечливих доказів умисного вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме його відмови від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння саме у медичному закладі, - суду не надано, тому на підставі положень ст.247 КУпАП провадження у справі відносно нього слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.130, п.1 ч.1 ст.247, 283-285 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови надіслати ОСОБА_1 , оскільки він в судовому засіданні 22 лютого 2021 року присутній не був.

Постанова може бути оскаржена через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня вручення постанови особі, що притягується до відповідальності.

Суддя Н.Б.Зубар