Справа № 367/8601/19 Головуючий в суді І інстанції - Оладько С.І.
Провадження № 33/824/12/2021 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Ганжа В.В.,

за участю:

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Гулько Жанни Вікторівни на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 14 січня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених

ст.ст. 122-4, 124, ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, 18 жовтня 2019 року о 22 год. 30 хв. в м. Ірпінь по вул. Н. Оскольська, 1ж, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_1 не дотримався безпечного бокового інтервалу, дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого авто отримали механічні пошкодження, чим порушив п.13.3 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

18 жовтня 2019 року о 22 год. 30 хв. в м. Ірпінь по вул. Н. Оскольська, 1ж, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_1 , після здійснення дорожньо-транспортної пригоди поїхав в невідомому напрямку, чим порушив п.2.10 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

18 жовтня 2019 року о 22 год. 30 хв. в м. Ірпінь по вул. Н. Оскольська, 1ж, зі слів свідків, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 14 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 (двадцять) коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Гулько Ж.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ірпінського міського суду Київської області від 14 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 та прийняти нову постанову, якою закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_1 не вважає себе винним у вчиненні адміністративних правопорушень, а протоколи було складено безпідставно з чисельними порушеннями. Так, згідно до ч.1 ст.130 КУпАП протоколи про адміністративні правопорушення складаються на осіб, які керують транспортними засобами в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння. Однак ОСОБА_1 в момент керування транспортним засобом не перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Окрім того, працівники поліції склали протокол на ОСОБА_1 в той час коли він не перебував за кермом автомобіля взагалі. Протоколи складено через дві години після того, як ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Так, 18 жовтня 2019 року приблизно о 22 год. 20 хв. - 22 год. 30 хв., ОСОБА_1 заїхав у двір до сусіднього будинку де проживає, припаркував свій автомобіль біля будинку АДРЕСА_2 . Після чого останній піднявся до своєї квартири №32 . Після сплину часу, приблизно о 00 год. 10 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи у квартирі зі своєю дівчиною, у квартиру постукали працівники поліції та цивільна особа. Працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про те, що сталась дорожньо-транспортна пригода за його участі і потрібно вийти для встановлення обставин пригоди. Після чого ОСОБА_1 спустився на вулицю з документами на авто, поліцейські почали вказувати на пошкодження авто ОСОБА_1 та іншого авто, хоча в темний час доби їх розгледіти не було можливо. Під час того як ОСОБА_1 паркувався та заїжджав до двору, не пошкоджував жодних авто, ніхто не підходив та не говорив йому, що він пошкодив авто. В подальшому, як ОСОБА_1 повідомив вищезазначені факти працівникам поліції, останні йому повідомили, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння тому і не помітив як вчинив дорожньо-транспортну пригоду та зник з місця пригоди. Працівники поліції почали пропонувати йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», хоча ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та вийшов з квартири для встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди, що зі слів самих поліцейських мало місце після спливу більше ніж 2-ох годин. Також працівники поліції не запропонували проїхати до медичного закладу для проходження перевірки на стан алкогольного сп'яніння. Так як ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, він відмовився виконувати протиправні вимоги працівників патрульної поліції «дихати в драгер» для встановлення стану на алкогольне сп`яніння. Всі зазначені обставини може підтвердити дівчина ОСОБА_1 .

Окрім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив докази вини особи: не викликав свідків, працівників поліції для допиту, розгляд справи провів за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, належним чином не дослідив протокол про адміністративне правопорушення. Суд позбавив права особи на захист своїх прав та інтересів. Також, працівники поліції не вели належної фотозйомки відразу як приїхали на виклик та почали підніматись до квартири ОСОБА_1 , так як ними було зроблено багато порушень законодавства, що стало наслідком складення незаконного, безпідставного протоколу. Окрім того, відсутні взагалі не упереджені свідки та фото-відео матеріали існування пошкоджень на іншому автомобілі.

Також, на думку апелянта, суд абсолютно формально та однобічно дійшов до висновків, викладених в оскаржуваній постанові, оскільки жодне із зазначених судом положень не було перевірено, встановлено та доведено, про що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності таких обставин, які повинні впливати в дійсності на накладення стягнення та застосування того чи іншого виду стягнення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124, ч.1 ст.130 КУпАП, які передбачають як штраф так і позбавлення права керування транспортними засобами.

Апелянт зазначає, що в оскаржуваній постанові суд послався лише на покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є родичами та власниками автомобіля. Жодних інших доказів судом не досліджувалось, працівників патрульної поліції не було допитано в суді всупереч клопотанню про їх допит. Також, суддя формально та не в повному обсязі дослідила відео матеріали по справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ст.124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно ст.122-4 КУпАП, залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.п. 2.5, 2.10, 13.3 Правил дорожнього руху України, що є складом адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124, ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень суддя обґрунтував даними протоколів про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №508846, ДПР18 №508845, ДПР18 №508847 від 19 жовтня 2019 року, складених уповноваженою на те посадовою особою, схемою наслідків дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18 жовтня 2019 року о 22 год. 30 хв., поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом і тому не повинен був проходити огляд на стан сп`яніння є безпідставними. Так, із пояснень свідка ОСОБА_4 вбачається, що 18 жовтня 2019 року близько 22 год. 30 хв. він виїжджав зі свого двору за адресою: АДРЕСА_2 , та не очікувано в двір в`їхав та здійснив зіткнення з його автомобілем водій автомобіля «Рено Логан» д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, після чого практично не зупинившись намагався зникнути з місця дорожньо-транспортної пригоди , після чого свідок був змушений продовжити рух за ним в напрямку вул. Льва Товстого, 58, де водій автомобіля «Рено Логан» зупинився, кинув машину, побіг в невідомому напрямку та сховався за рогом. Коли свідок підійшов до даного водія, то відразу стало зрозуміло, що у водія вбачаються явні ознаки алкогольного сп`яніння . ОСОБА_1 відразу почав відмовлятись, що був за кермом свого авто, після чого побіг в напрямку дому АДРЕСА_1 та забіг до будинку АДРЕСА_1. Після чого була викликана поліція. З поліцією свідок пішов до квартири водія «Рено Логан», коли ОСОБА_1 відкрив двері то відразу стало видно, що він дуже п`яний. Спочатку ОСОБА_1 погодився з тим, що він був за кермом, скоїв дорожньо-транспортну пригоду та втік. В ході складання протоколу ОСОБА_1 , відмовився від проходження тесту на встановлення алкогольного сп`яніння.

Аналогічні покази надала і свідок ОСОБА_3 .

Крім того, в суді апеляційної інстанції водій ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом в той день, не заперечував, що можливо міг зачепити автомобіль під керуванням водія ОСОБА_4 , але він не відчув удару, пошкоджень на автомобілях майже відсутні, наявні лише невеликі подряпини.

Доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі про те, що алкогольні напої він вживав після того, як прийшов додому та у працівників поліції не було підстав вважати те, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння - є також безпідставними, оскільки ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності не за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння (п.2.9 Правил дорожнього руху України), а за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто в порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В суді апеляційної інстанції була допитана свідок ОСОБА_5 , яка пояснила суду, що 18 жовтня 2019 року близько 22 год. 30 хв. її хлопець ОСОБА_1 прийшов додому після роботи в тверезому стані. Про те, що трапилась дорожньо-транспортна пригода - не повідомляв. Вони сіли вечеряти, під час чого випили вина та переглядали фільм. Приблизно 00 год. 10 хв. до їх квартири постукали двоє поліцейських з невідомою цивільною особою. Працівники поліції повідомили, що сталась дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_1 і йому потрібно вийти для встановлення всіх обставин пригоди. Після чого, взявши всі документи він пішов на вулицю.

Дані пояснення не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Апеляційним переглядом не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону.

З огляду на наведене, на переконання суду апеляційної інстанції, всупереч твердженням апелянта, фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст.124, ст.122-4 КУпАП, є законним і обґрунтованим.

Адміністративне стягнення, застосоване до ОСОБА_1 , відповідає положенням ст.ст. 33-36 КУпАП щодо правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення та застосоване в межах санкцій статей 124, 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Гулько Жанни Вікторівни - залишити без задоволення.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 14 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко