ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Циктіч В.М., за участі секретаря судового засідання Лозової І.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши справу щодо

гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, перебуває у зареєстрованому шлюбі, яка зареєстрована та мешкає за адресою - АДРЕСА_1 ,

про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

у с т а н о в и в :

гр. ОСОБА_1 , обіймаючи посаду другого секретаря з консульських питань Посольства України у Французький Республіці Міністерства закордонних справ України, тобто будучи у силу п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, на порушення ч.1 ст. 45 та абз. 3 п. 2 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», припинивши у 2020 році виконання функцій держави, несвоєчасно подала щорічну декларацію про майновий стан за 2020 рік.

На обґрунтування висунутого обвинувачення зазначено, що 21.11.2016 між Міністерством закордонних справ України в особі заступника Міністра закордонних справ України - керівника апарату ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений контракт у системі органів дипломатичної служби № 5 та останню призначено на час довготермінового відрядження на посаду другого секретаря з консульських питань Посольства України у Французький Республіці.

У подальшому наказом Міністерства закордонних справ України від 01.09.2020 № 1425-ОС ОСОБА_1 звільнена з 07.09.2020 з посади другого секретаря з консульських питань Посольства України у Французький Республіці Міністерства закордонних справ України.

У силу абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону та Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» на ОСОБА_1 покладений обов`язок у разі припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави, до 1 квітня наступного року після припинення діяльності, подати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Декларація), за минулий рік.

Таким чином, ОСОБА_1 , припинивши 07.09.2020 виконання обов`язків, пов`язаних з виконанням функцій держави, у зв`язку із звільненням мала подати щорічну декларацію за 2020 рік до 01.04.2021.

Однак, ОСОБА_1 виконала вказаний вище обов`язок лише 14.04.2021, тобто з порушенням встановленого Законом строку.

Вказані дії гр. ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 1726 КУпАП.

Прокурор у судовому засіданні зазначила, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад вказаного адміністративного правопорушення, оскільки остання невчасно подала декларацію про майновий стан за 2020 рік, тому просила накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Гр. ОСОБА_1 свою вину у скоєнні інкримінованого правопорушення визнала, однак просила врахувати, що наміру порушити покладений на неї обов`язок не мала. подала декларацію із запізненням у зв`язку з перебуванням у перед пологовому стані.

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, дослідивши матеріали справи - протокол про адміністративне корупційне правопорушення від 04.11.2021 № 667, інші долучені матеріали, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 1726 КУпАП утворює несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до Закону суб`єктами вказаного адміністративного проступку є, зокрема, державні службовці.

Між Міністерством закордонних справ України в особі заступника Міністра закордонних справ України - керівника апарату ОСОБА_2 та ОСОБА_1 21.11.2016 укладений контракт у системі органів дипломатичної служби № 5 та останню призначено на час довготермінового відрядження на посаду другого секретаря з консульських питань Посольства України у Французький Республіці, наказом від 01.09.2020 № 1425-ОС ОСОБА_1 звільнена з 07.09.2020 з вказаної посади.

Таким чином, у силу абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону ОСОБА_1 , припинивши виконання обов`язків, пов`язаних з виконанням функцій держави, у зв`язку із звільненнямбула зобов`язана до 01.04.2021 подати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік

Отже, ОСОБА_1 , подавши Декларацію за 2020 рік 14.04.2021, допустила порушення покладеного на неї обов`язку.

Інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення за ч.1 ст. 1726 КУпАП не є триваючими, тобто подія адміністративного правопорушення у цьому випадку є разовою і строк для накладення адміністративного стягнення має обраховуватись з дня його виявлення, як це передбачено ч.3 ст.38 КУпАП.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладене упродовж 6 місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З матеріалів справи вбачається, що уповноважена особа Міністерства закордонних справ України повідомила НАЗК про порушення ОСОБА_1 покладеного на неї обов`язку 13.04.2021, тобто виявлення події правопорушення відбулось 13.04.2021.

Водночас, протокол про адміністративне правопорушення складений 04.11.2021 та до суду надійшов 10.11.2021, тобто після спливу більш ніж шести місяців з дня виявлення адміністративного проступку.

З наведеного витікає, що на день розгляду справи встановлений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення сплив.

Пунктом 7 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчився строк, передбачений ст. 38 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 247 КУпАП, у разі закриття провадження з викладеної вище підстави, суд не встановлює наявність вини особи у вчиненні адміністративного проступку.

Поєднання закриття провадження у справі з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і їх прийняття в одному судовому рішенні свідчить про порушення права особи на справедливий суд.

Наведене кореспондується з вимогами ст. 284 КУпАП, яка передбачає, що рішенням, яке доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є встановлення вини особи.

Таким чином, у разі спливу строку накладення адміністративного стягнення, суддя зобов`язаний припинити будь-які дії, спрямовані на притягнення особи до адміністративної відповідальності, незалежно від будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню саме під час розгляду справи, у тому числі й вини особи.

Отже, на момент розгляду справи шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення на особу, який відраховується з моменту виявлення проступку, закінчився, що у силу ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 38, 247, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1726 КУпАП, закрити у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником упродовж десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя В.М. Циктіч