Провадження № 33/824/5048/2021 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ст. 122-4, 124 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 грудня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Ковальчука Степана Миколайовича на постанову Печерського районного суду міста Києва від 27 серпня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , за ст. 122-4, 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 31 травня 2021 року серії ААБ № 220098 ОСОБА_1 21 травня 2021 року о 16 год. 20 хв. в м. Києві на вул. І. Павла ІІ 20, керуючи автомобілем Сітроєн, д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху не витримав безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль КІА, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 31 травня 2021 року серії ААБ № 220099 ОСОБА_1 21 травня 2021 року о 16 год. 20 хв. в м. Києві на вул. І. Павла ІІ 20, керуючи автомобілем Сітроєн, д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху став учасником дорожньо-транспортної пригоди, після чого місце пригоди залишив, чим порушив п. 2.10а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 27 серпня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП. Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, місцевий суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих правопорушень, яка також підтверджується фактичними даними протоколів про адміністративні правопорушення, схеми дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями свідка, рапортами поліцейських, іншими матеріалами справи в їх сукупності.

В апеляційній скарзі адвокат Ковальчук С.М. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 27 серпня 2021 року, скасувати постанову суду через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, адвокат Ковальчук С.М. зазначає, що йому як захиснику, не були відомі наслідки розгляду 27 серпня 2021 року справи про адміністративне правопорушення. 01 вересня 2021 року він звернувся до суду з клопотанням щодо повідомлення про дату судового розгляду та ознайомлення з матеріалами справи. Однак, на спробу неодноразово ознайомитися зі справою в суді, секретар постійно повідомляв про неможливість ознайомитися зі справою, а згодом повідомив про те, що суддею було винесено постанову. Однак, копії постанови не було надано, мотивуючи це то перебуванням судді у відпустці, то зайнятістю її в іншій справі і лише 22 вересня 2021 року адвокат Ковальчук С.М. ознайомився зі справою та йому була вручена копія оскаржуваної постанови. Лише 22 вересня 2021 року ОСОБА_1 та його захиснику стало відомо про зміст оскаржуваної постанови.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Ковальчук С.М. зазначає про те, що суддею не надано належної оцінки обставинам вчинення дорожньо-транспортної пригоди та доказам, що у їх сукупності мали б підтвердити винуватість ОСОБА_1 у її вчиненні. У справі відсутні пояснення дівчини водія транспортного засобу КІА Sportage ОСОБА_3 , яка нібито була присутня на місці скоєння дорожньо-транспортної пригоди та, зі слів водія, перебувала біля транспортного засобу. З невідомих причин пояснення ОСОБА_3 не були відібрані. Таку неповноту та необ`єктивність встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди, причини її виникнення та винуватість водія транспортного засобу Citroen Jumper, н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не було усунуто і під час розгляду протоколів про адміністративне правопорушення. Мають місце також істотні розбіжності між поясненнями, які були надані водієм транспортного засобу КІА Sportage, ОСОБА_4 , який повідомив, що його дівчина в момент дорожньо-транспортної пригоди знаходилася біля транспортного засобу КІА Sportage і мала можливість спостерігати обставини такої пригоди, та рапортом інспектора УПП у місті Києві Д. Захаренка, в якому зазначено, що дівчина заявника знаходилася в автомобілі КІА Sportage, н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований на узбіччі. Ні інспектор патрульної поліції, що здійснював оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, ні суддя, яка здійснювала розгляд справи, не пересвідчилися в достовірності, правдивості та точності володіння обставинами дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобіля КІА Sportage, н.з. НОМЕР_2 , шляхом опитування чи допиту свідка ОСОБА_3 . Водій транспортного засобу КІА Sportage ОСОБА_4 , надаючи пояснення під час оформлення адміністративних матеріалах, повідомив зі слів ОСОБА_3 лише такі відомості про транспортний засіб, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, як колір та вид транспортного засобу. Проте, будь-яких точних даних про автомобіль, зокрема, номерний знак, або ж принаймні частину його літер чи букв, марку транспортного засобу чи модель чи інші зовнішні характерні особливості (тонування скла, пошкодження, тощо) повідомлено не було. Зафіксоване ОСОБА_4 за допомогою фототехніки пошкодження транспортного засобу КІА Sportage на місці оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди свідчить про те, що локалізація механічних ушкоджень, що містяться на транспортному засобу, не могли утворитися під час контакту його з іншим автомобілем при повздовжньому (паралельному) переміщенні будь-якого транспортного засобу по відношенню до стоячого біля узбіччя автомобіля КІА Sportage. Пошкодження задньої лівої бокової частини бамперу (арки) автомобіля КІА Sportage могли утворитися лише під час руху автомобіля Citroen Jumper чи будь-якого іншого транспортного засобу під кутом до стоячого біля узбіччя КІА Sportage, що є неможливим, оскільки не відповідає схемі місця дорожньо-транспортної пригоди та обстановці події. У справі відсутні будь-які об`єктивні дані про причетність водія транспортного засобу Citroen Jumper ОСОБА_1 до сконання дорожньо-транспортної пригоди за обставин, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення. 21 травня 2021 року ОСОБА_1 уклав із ОСОБА_5 договір оренди транспортного засобу Citroen Jumper на одну добу з метою перевезення меблів та будівельних матеріалів. Цього дня, ОСОБА_1 здійснював перевезення частини дверної коробки з будинку під № 7Б, що знаходиться по бульвару Лесі Українки у місті Києві до будинку № 12, який знаходиться по вул. Героїв Оборони у місті Києві. Проте, не допускав зіткнення із автомобілем КІА Sportage. Ввечері 21 травня 2021 року ОСОБА_1 повернув транспортний засіб Citroen Jumper його володільцю ОСОБА_5 без будь-яких пошкоджень. Відеозапис з інформаційної системи «Безпечне місто» взагалі не містить будь-яких об`єктивних даних як про дорожньо-транспортну пригоду, так і пошкодження на автомобілі Citroen Jumper ОСОБА_5 .

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи адвоката Ковальчука С.М. щодо поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 27 серпня 2021 року з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Судом встановлено, що розгляд справи відбувся за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, призначений на 27 серпня 2021 року. Адвокат Ковальчук С.М. подав клопотання про відкладення розгляду справи, призначений на 27 серпня 2021 року, у задоволенні якого суд відмовив.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 258 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Зазначених вимог закону місцевий суд не дотримався та копію постанови ані ОСОБА_1 , ані адвокату Ковальчуку С.М. не направив. Копія оскаржуваної постанови була отримана адвокатом Ковальчуком С.М. лише 22 вересня 2021 року (а.с.44), а направлена судом ОСОБА_1 взагалі 06 жовтня 2021 року, тобто, через один місяць після закінчення строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин, право особи на апеляційне оскарження судового рішення, про ухвалення якого вона не знала, має бути забезпечене шляхом поновлення пропущеного з поважних причин строку.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 2.10а Правил дорожнього руху визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до ст. 122-4 КУпАП (в редакції закону на момент вчинення пригоди) залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 заперечує свою вину у вчинені зазначених правопорушень та вказує на те, що адміністративних порушень він не вчиняв.

В основу оскаржуваної постанови місцевий суд поклав додані до матеріалів справи протоколи про адміністративні правопорушення, схему дорожньо-транспортної пригоди, пояснення ОСОБА_4 , чий автомобіль зазнав пошкоджень, рапорти інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві Захаренка Д., Васяновича А.

У поясненнях ОСОБА_4 зазначено, що біля належного йому автомобіля, який був припаркований у дозволеному місці, знаходилася його дівчина ОСОБА_3 , яка бачила як мікроавтобус синього кольору, проїжджаючи повз, наніс пошкодження автомобілю.

Отже, пояснення потерпілого надані зі слів іншої особи. У той же час, сам потерпілий не був свідком пригоди, яка ставиться в провину ОСОБА_1 .

Згідно з рапортом старшого лейтенанта поліції Захаренка Д. від 21 травня 2021 року ОСОБА_4 пояснив, що близько 16:20 він побачив на своєму транспортному засобі, який був припаркований, пошкодження на лівому дзеркалі заднього вигляду, а також те, що дзеркало було складено на зовні. Також зі слів заявника пошкодження отримано в результаті недотримання безпечного інтервалу синім мікроавтобусом, що повідомила дівчина заявника, яка знаходилася в автомобілі, але номерних знаків не запам`ятала.

Зазначені в рапорті обставини викладені поліцейським також зі слів ОСОБА_4 , який, як було зазначено, також не сприймав безпосередньо зазначені події.

У той же час, у матеріалах справи відсутні пояснення дівчини водія транспортного засобу КІА Sportage ОСОБА_3 , яка, як вбачається з пояснень та рапорту, була присутня на місці скоєння дорожньо-транспортної пригоди та перебувала біля транспортного засобу, на що обґрунтовано посилається в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_1. Ковальчук С.М .

У матеріалах справи міститься диск з інформацією з системи «Безпечне місто». Проте, на наявних на вказаному диску фото зображено лише синій мікроавтобус Сітроєн, д.н.з. НОМЕР_1 , з подряпинами, автомобіль КІА, д.н.з. НОМЕР_2 , з подряпинами та вивернутим на зовні дзеркалом. На вказаному диску відсутнє фото чи відео, на якому було б зафіксовано момент зіткнення мікроавтобуса Сітроєн з автомобілем КІА.

Суду не були надані будь-які інші належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 21 травня 2021 року о 16 год. 20 хв. в м. Києві на вул. І. Павла ІІ 20, керуючи автомобілем Сітроєн, д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху не витримав безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль КІА, д.н.з. НОМЕР_2 , а також залишив місце пригоди, чим порушив п. 13.1, 2.10.а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд приходить висновку, що наявними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, 122-4 КУпАП, а тому постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 124, 245, ст. 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику ОСОБА_1 Ковальчуку Степану Миколайовичу строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 27 серпня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Ковальчука Степана Миколайовича задовольнити.

Постанову Печерського районного суду міста Києва від 27 серпня 2021 року скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП, закрити із підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв