Справа№938/634/20
Провадження № 3/938/1/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов з Верховинського відділення поліції Косівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Пробійнівка Верховинського району Івано-Франківської області, зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, приватного підприємця, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, інваліда третьої групи,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю:

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 ;

захисника: Атаманюка Р.І. (адвокат),

в с т а н о в и в:

на розгляд Верховинського районного суду Івано-Франківської області 09.12.2020 надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №535190 від 06.12.2020 відносно ОСОБА_1 , згідно якого 06.12.2020 близько 04 год.40 хв. в с.Яблуниця Верховинського району працював ресторан «Сині Гори», громадянин ОСОБА_1 не припинив роботу закладу після 22-ї години, чим порушив п.11 п.10 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України №1100 від 11.11.2020, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

В судовому засіданні при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав. Пояснив, що йому дійсно належить ресторан «Сині Гори», який знаходиться в с. Яблуниця Верховинського району, однак на даний час всі документи щодо права власності на нього, ще не оформлені. Заклад працює тільки в суботу та неділю, як дискотека. Як ресторан, заклад не працює, клієнтів не обслуговує, кухня не працює, їжа не готується. Зазначив, що 05.12.2020 заклад працював до 22-ї години. Близько 22год. 10хв. у закладі зникло світло, тому він зателефонував своєму брату, щоб той знайшов електрика, який починить світло. Близько 4-ї години ранку 06.12.2020 приїхала поліція, яка вказала, на те, що заклад не припинив роботу після 22-ї години. Однак, в цей час заклад не працював, музика не грала, в закладі був тільки він, його брат та електрик, і вони ремонтували світло. Жінки які зафіксовані на відео долученому до матеріалів справи, йому не відомі, спочатку їх не було, однак зазначив, що можливо одна із них це дружина електрика, яка спочатку очікувала на нього в машині і пізніше могла зайти в заклад, а інша жінка можливо її подруга. Звернув увагу на те, що світло вони ремонтували досить довго, оскільки не могли знайти причину поломки. Для вияснення причини поломки ходили навіть на підстанцію.

В підтвердження своїх пояснень, ОСОБА_1 долучив до справи копію свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, копію витягу з реєстру платників єдиного податку.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Атаманюк Р.І. заперечив вину ОСОБА_1 , просить справу закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Захисник звертає увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не чітко визначено час вчинення правопорушення, не зазначено свідків даної події, хоча на відео видно, що в приміщенні перебували інші особи, крім ОСОБА_1 , а протокол особа підписала ще до моменту його заповнення, тобто ОСОБА_1 було підписано чистий бланк. Також захисник звертає увагу на те, що пояснення ОСОБА_1 долучені до матеріалів справи не містять твердження особи, що з її слів записано вірно, такі записані працівником поліції, та містять тільки підпис ОСОБА_1 .

Підтримуючи позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що ресторан «Сині Гори» не працював 06.12.2020 близько 04 год 40 хв. та не обслуговував клієнтів, захисник звертає увагу на те, що заклад не може надавати відвідувачам послуг громадського харчування, оскільки ОСОБА_1 не здійснює такого виду діяльності, що вбачається із витягу з реєстру платників єдиного податку.

Окрім того, захисник звертає увагу на те, що положення на підставі п.10 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 втратили чинність Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що він працює начальником сектору реагування патрульної поліції №3 Верховинського відділення поліції Косівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області.

06.12.2020 близько 04год. 40хв. він разом із іншими працівниками групи реагування прибули до ресторану «Сині Гори», який знаходиться в с. Яблуниця Верховинського району, так, як на номер 102 поступив дзвінок, що цей ресторан працює після 22-ї години, грає музика та є відвідувачі. Коли автомобіль патрульної поліції під`їхав до ресторану, то у ньому вимкнулось світло. Зайшовши у приміщення він побачив, що ресторан працював, за столиком сиділи люди, які побачивши поліцію пішли у невідомому напрямку. На столиках залишились пляшки із випивкою та стакани, однак їжі не було. Також розбіглись і працівники, які працювали на кухні.

Зазначив, що відеозапис даної події, який долучено до справи, знімала його нагрудна камера, однак чому на відео не зафіксовано факт перебування на кухні працівників закладу (кухарок), а також відвідувачів, які сиділи за столиками та спиртні напої зі стаканами, які залишились на цих столиках, пояснити не зміг. Вказав, що протокол про адміністративне правопорушення від 06.12.2020 №535190 складав він, та пояснив, що у протоколі не зазначено свідків даної події, оскільки всі відвідувачі та працівники закладу залишили його різними виходами одразу після приїзду поліції. Пояснив, що ОСОБА_1 не надав йому для огляду жодних правовстановлюючих документів на заклад, однак в усній розмові він підтвердив що заклад належить саме йому. Також зазначив, що він не перевіряв, чи може заклад надавати послуги громадського харчування.

Щодо відібрання пояснень від ОСОБА_1 , то ОСОБА_2 пояснив, що письмові пояснення ОСОБА_1 від 06.12.2020 долучені до справи, відбирав він та записував їх із слів ОСОБА_3 . Пояснення підписані самим ОСОБА_3 , якого було ознайомлено із змістом ст. 63 Конституції України. Щодо відсутності в поясненнях запису «з моїх слів записано вірно, мною прочитано», то зазначив, що просто забув це записати.

Оглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, захисника, свідка, дослідивши наявні у справі письмові докази, та відеозаписи з нагрудної камери працівника поліції, суддя приходить до наступного.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010№ 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно із ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статей 245,280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, окрім іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, тобто при розгляді справи суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються наявними у справі доказами, оцінка яких здійснюється відповідно до ст. 252 КУпАП.

Разом з тим, за змістом ст.ст.279,280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на обставини, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають протоколу, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. ст.213,221 КУпАП є лише розгляд справи. Недотримання цих вимог порушує право на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, потерпілих, а також іншими документами.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України»), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

За таких обставин є переконливим висновок, що вчинення адміністративного правопорушення особою повинно доводитися чіткими, узгодженими та неспростовними доказами.

Згідно зі ст.254 КУпАП єдиним документом, в якому може бути зафіксований зміст адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення. Дана норма Закону є імперативною і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно з положеннями, викладеними у справах ЄСПЛ «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, на підтвердження вини у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3КпАП України, органом внутрішніх справ надано:

-протокол у справі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №535190 від 06.12.2020;

-письмові пояснення ОСОБА_1 від 06.12.2020;

-рапорт начальника СРПП №3 Верховинського відділення поліції Косівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області;

-відеозапис з нагрудної камери поліцейського, записаний на CD-R диск, досліджений в судовому засіданні з участю учасників судового розгляду.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №535190 від 06.12.2020, ОСОБА_1 , звинувачується у тому, що він не припинив роботу належного йому закладу після 22-ї години чим порушив п.11 п.10 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України №1100 від 11.11.2020, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 44-3 КУпАП. Адміністративне правопорушення вчинене 06.12.2020 о 04год.40 хв.

Частиною 1 статті 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами .

Відповідно до пп.11 п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України №1100 від 11.11.2020, в редакції чинній на 06.12.2020, на території України на період дії карантину забороняється робота після 22-ї та до 7-ї години суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

Однак, до матеріалів справи не долучено належних та достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, яке описано у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №535190 від 06.12.2020;

Зокрема відсутні докази, які б підтверджували факт обслуговування закладом «Сині Гори» відвідувачів, немає доказів відібрання будь-яких пояснень у відвідувачів чи працівників закладу. Наведені в протоколі дані не підтверджено поясненнями свідків.

Долучений до протоколу рапорт працівника поліції не може бути однозначним доказом винуватості особи та факту здійснення прийому відвідувачів.

Суддя також критично оцінює письмові пояснення ОСОБА_1 від 06.12.2020, оскільки з таких вбачається, що ОСОБА_1 відчинив свій ресторан «Сині Гори» 06.12.2020 після 22-ї години, а згідно протоколу про адміністративне правопорушення АПР18 №535190 від 06.12.2020, часом вчинення правопорушення є 4год 40хв. 06.12.2020 тобто за 17 годин до часу, як зазначено в поясненнях. Більше того, такі пояснення хоча містять підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак не містять запису про те, що пояснення записані зі слів ОСОБА_1 та ним прочитані, а в судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив факт роботи його закладу після 22-ї години 05.12.2020 та о 04год. 40хв. 06.12.2020.

В судовому засіданні також було оглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, долучений до протоколу, та встановлено, що на ньому не зафіксовано ні факту надання закладом «Сині Гори» послуг громадського харчування відвідувачам 06.12.2020 о 04год.40хв., ні факту роботи закладу, як дискотеки в цей час. Наявність певних осіб на відео, серед яких, як встановлено судом в судовому засіданні, був власник закладу, його брат та електрик, які ремонтували світло, а також дві невідомі особі жіночої статі, які працівниками поліції не були встановлені та не були опитані, не свідчить про надання в цей час закладом «Сині Гори» послуг громадського харчування та обслуговування клієнтів.

Щодо пояснень працівника поліції наданих в судовому засіданні про те, що на момент приїзду поліції у закладі «Сині Гори» перебували відвідувачі, які сиділи за столиками та розпивали спиртні напої, то такі не заслуговують на увагу суду, оскільки не підтверджені жодними іншими доказами, дані обставини з невідомих причин не зафіксовіані на оглянутому судом відеозаписі, працівниками поліції не проведено опитування осіб, які за їх твердженнями перебували в приміщенні закладу.

В той же час, суд також критично оцінює посилання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на те, що провадження у справі слід закрити у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність. Так захисник посилається на те, що п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» у порушенні якого звинувачується ОСОБА_1 втратив чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236, яка набрала чинності 12.12.2020.

В ході розгляду справи було встановлено, що п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 втратив чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236, яка набрала чинності 12.12.2020.

Однак станом на 06.12.2020 положення п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641, зокрема і пп.11, були чинними та передбачали на території України на період дії карантину заборону роботи після 22-ї та до 7-ї години суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

Натомість відповідальність за порушення цих правил передбачена ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Суддя звертає увагу на те, що вказана норма закону є бланкетною (вид норми права яка не встановлює певних правил поведінки, а передбачає існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки).

Як зазначив Конституційний суд України у своєму рішенні від 19.04.2000 №6-рп/200, у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення положень статті 58 Конституції України,статей 6, 81 Кримінального кодексу України (справа про зворотну дію кримінального закону в часі), конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює кримінально-правову норму більш конкретним змістом. Зміни, що вносяться до нормативно-правових актів інших галузей права, посилання на які містить бланкетна диспозиція, не змінюють словесно-документну форму кримінального закону. Така диспозиція кримінально-правової норми залишається незмінною. Кримінальний закон і за наявності нового, конкретизованого іншими нормативно-правовими актами змісту бланкетної диспозиції кримінально-правової норми не можна вважати новим - зміненим - і застосовувати до нього положення частини першої статті 58 Конституції України.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно з п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність протоколу, без підтвердження іншими доказами, залишається припущенням, яке трактується на користь обвинувачуваної особи і само по собі не може бути покладено в основу висновку про винуватість. Тому приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. В зв`язку з цим провадження в даній справі слід закрити.

Керуючись статтями 7, 9, 10, 247, 44-3, 283, 285,287 КпАП України, суддя,

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Верховинський районний суд Івано-Франківської області або безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Повний текст постанови складено та підписано 22.02.2021.

Суддя Джус Р.В