Справа № 930/121/21
Провадження №3-зв/930/2/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2021 року м.Немирів

Суддя Немирівського районного суду Вінницької області Войницька Т.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Немирівського районного суду Вінницької області Науменка Сергія Михайловича у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

В провадженні Немирівського районного суду Вінницької області перебуває адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, який у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 січня 2021 року розподілений судді Науменку С.М.

09 лютого 2021 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про відвід судді Науменка Сергія Михайловича.

Дана заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 працює на посаді начальника юридичного відділу Немирівської міської ради, у зв`язку з чим неодноразово приймав участь у судових справах під головуванням судді ОСОБА_2 . Позиція заявника не завжди співпадала з позицією судді Науменка С.М. і він був змушений звертатись до суду апеляційної інстанції, що могло вплинути на особисту неприязнь судді щодо нього.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій просив задовольнити заяву про відвід судді Науменка С.М., розгляд справи провести у його відсутність.

Дослідивши заяву ОСОБА_1 , суддя дійшла висновку, що подана заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Чинний КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачає порядку розгляду заяви про відвід.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід та порядку розгляду заяви про відвід по справам про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

17.07.1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» в спірних питаннях, або які не врегульовані національним законодавством, суди застосовують міжнародні договори, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Крім того, Рада суддів України пунктом 4 рішення №34 від 08.06. 2017 року роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Таким чином, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі кримінального процесуального права при вирішенні цього питання, а саме статтей 75,81 КПК України.

Вичерпний перелік обставин, які виключають участь судді у кримінальному провадженні, встановлений статтею 75 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно з ч. 5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 р. у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Такі обставини при розгляді заяви про відвід судді Науменка С.М. не встановлені, заявником не доведена наявність обставин, які б викликали сумніви в неупередженості судді та унеможливлювали ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі.

Незгода заявника з процесуальними діями та рішеннями судді Немирівського районного суду Науменка С.М., оскарження його рішень в апеляційному порядку, не може бути правовою підставою для відводу судді. Посилання заявника на особисту неприязнь судді Науменка С.М. у зв`язку з наведеними вище обставинами, є припущенням ОСОБА_1 , яке нічим не підтверджено.

Враховуючи, що жодних доказів, які б могли викликати сумнів у неупередженості чи необ`єктивності судді Науменка С.М. при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП суду не надано, заява ОСОБА_1 про відвід задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8,9 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. ст. 7, 246 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

п о с т а н о в и л а :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Немирівського районного суду Вінницької області Науменка Сергія Михайловича у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Немирівського

районного суду Т.Є.Войницька