Дата документу Справа № 937/1543/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №937/1543/21 Головуючий в 1 інст. Горбачова Ю.В.
Провадження №33/807/774/21 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 квітня 2021 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 18 лютого 2021 року о 21 годині 35 хвилин гр. ОСОБА_1 по вул. Чкалова в м. Мелітополі Запорізької області керував автомобілем Audi A4 д/н НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці що склалася). Від проходження огляду у встановленому законом порядку для встановлення стану наркотичного сп`яніння ухилився в медичному закладі, чим порушив п.2.5 ПДД України. Від керування транспортного засобу був відсторонений.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що він перебував на стоянці і його автомобіль не рухався, працівники поліції під`їхали до нього і пред`явили вимоги щодо порушення вимог ч. 6 ст. 121 КУпАП і у подальшому склали протокол. Після накладення адміністративного стягнення працівники поліції запідозрили його у наркотичному сп`янінні, на що він пояснив, що не керував автомобілем і це можуть підтвердити його син та дружина. У подальшому був доставлений до медичного закладу, в якому він фізично не зміг здати біологічний зразок, при цьому вважав, що огляд безпідставний так як автівкою не керував. Апелянт звертає увагу, що поліцейським у протоколі не коректно вказано ознаки сп`яніння, відсутні пояснення свідків та відеозапис щодо керування транспортним засобом, а наданий відеозапис не підписаний цифровим підписом працівника поліції, при цьому рапорт поліцейського не доказ. Крім того, матеріали справи не містять відомостей про пропозицію пройти огляд на місці. Також судом не враховано вимоги ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення.

Просить скасувати постанову суду, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна є безпідставними.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відображеного у протоколі про адміністративне правопорушення від 19.02.2021 року серії ОБ № 104820, в якому зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення (а.с. 4) підтверджується:

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.02.2021 року (а.с. 5);

- висновком № 130, складеного 18.02.2021 р. об 22 год. 10 хв. лікарем КНП «Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, в якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у повному обсязі (а.с. 6);

- відеозаписом події.

Вказані докази були повно та всебічно оцінені та досліджені судом першої інстанції.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку є належними та допустимими.

Відповідаючи на доводи апелянта щодо порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, оскільки не було запропоновано огляд на місці апеляційна інстанція виходить із наступного.

Згідно п. п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за№1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння-порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.

Наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння були вказані поліцейським в направленні на огляд водія від 18.02.2021 року, зокрема: зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці, що склалася (а.с.5).

Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З оглянутого відеозапису вбачається, що працівники поліції їдуть за автомобілем Audi A4 д/н НОМЕР_1 , який зупиняється і з нього виходить водій та надає документи для перевірки, який в подальшому виявився ОСОБА_1 , а тому посилання апелянта про те, що автомобіль не рухався та перебував на стоянці слід визнати неспроможними, оскільки повністю спростовуються відеозаписом.

Далі, під час перевірки документів та складання відносно ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення вимог ч. 6 ст. 121 КУпАП працівники поліції виявили у останнього ознаки наркотичного сп`яніння, що і було передумовою подальшого направлення його для проходження огляду в медичному закладі.

Натомість, думка апелянта, що йому мали запропонувати пройти огляд на місці зупинки, є помилковою, оскільки згідно з п.12 Розділу 2 вищевказаної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Доставлений до медичного закладу ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, при цьому, обставини, пов`язані із медичним оглядом водія були відображені у відповідному висновку із позначкою про відмову ОСОБА_1 від проходження у повному обсязі експертизи, що жодним чином не спростовує самого факту відмови.

Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 130 від 18.02.2021 року, відображає наступні обставини щодо обстежуваної особи: метушливість, роздратованість, прискорений темп мови, зіниці не реагують на світло, жвава міміка, не стійка поза Ромберга, у певних подробицях відображено спілкування із обстежуваним та його відповіді, зазначений висновок за результатами зовнішнього обстеження щодо підозри на наркотичне сп`яніння, вказано про відмову від проходження медичного огляду у повному об`ємі шляхом сдачі біоматеріалу (сечі).

Отже, факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння апеляційний суд вважає доведеним.

Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, ОСОБА_1 як водій, на виконання Правил дорожнього руху України повинен був на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд, а у разі відмови від проходження такого огляду, ОСОБА_1 , знаючи чинні Правила дорожнього руху, не міг не усвідомлювати наслідків такої відмови.

Доводи щодо відсутності пояснень свідків слід відхилити, оскільки положення ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» не містять вимоги щодо обов`язкової присутності свідків при проведенні огляду водія на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Твердження, що наданий відеозапис не підписаний цифровим підписом працівника поліції не є підставою для визнання процедури проведеного огляду таким, що не відповідає вимогам ст. 266 КУпАП, оскільки нормами КУпАП такої вимоги не передбачено.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАп справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 квітня 2021 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник