ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/261/21 Справа № 193/1238/20 Суддя у 1-й інстанції - Кащук Д. А. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП в редакції Закону № 1446-VIII від 07.07.2016 та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

за участю:

особи, що притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника адвоката Мудраченка В.М.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

За обставин, детально викладених в постанові суду, 15 жовтня 2020 року о 22 годині 52 хвилин в смт. Софіївка, Софіївського району, вул. Чкалова, 33, Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Ніссан Блуєбірд, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, не виразна мова), в присутності двох свідків від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1. ст. 130 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на необґрунтованість постанови суду, порушення норм матеріального та процесуального права . Суд залишив поза увагою його покази, що він не був водієм автомобіля, а його пасажиром, на момент зупинки транспортного засобу патрульними він перебував саме на пасажирському сидінні і дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки не заперечував факт вживання алкоголю і при цьому неодноразово наголошував, що він не керував автомобілем, що підтверджується відеозаписом. У зв`язку з чим відсутній склад адміністративного правопорушення і суд безпідставно притягнув його до відповідальності.

Посилається також на порушення вимог Інструкції Про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ст. 252 КУпАП, оскільки протокол складений саме за відмову від проходження огляду і ніхто за керування транспортним засобом у стані сп`яніння протокол не складав, то висновки суду про керування у стані сп`яніння є необґрунтованими, а постанова суду незаконною і невмотивованою.

Крім того, відсутні докази про законність зупинки патрульними поліцейськими транспортного засобу.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

В судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його адвокат Мудраченко В.М. підтримали апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думки учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що ОСОБА_1 не був водієм на момент зупинки транспортного засобу і не керував ним, а тому відсутній склад правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що зазначених вимог закону суд дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи в їх сукупності, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №409091 від 15.10.2020 року, рапортом поліцейського від 15.10.2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які засвідчили факт відмови в їх присутності водія ОСОБА_1 від проходження медичного освідування на стан алкогольного сп`яніння.

Як в суді першої, так і в апеляційній інстанціях, ОСОБА_1 не заперечував факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки дійсно вживав алкоголь, проте категорично заперечував факт керування ним автомобілем і на момент зупинки транспортного засобу він перебував на пасажирському сидінні, що виключає склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проте, зазначені доводи сторони захисту були ретельно перевірені та спростовані в ході судового розгляду судом першої інстанції і така версія розцінена як спосіб уникнення адміністративної відповідальності, з чим погоджується і апеляційний суд.

Так, долученим до матеріалів справи відеозаписом з відеореєстратора патрульної машини зафіксовано момент переслідування поліцейським автомобілем із включеними проблисковими маячками транспортного засобу Ніссан, який не зупинявся і рухався по дорозі, виляючи то вліво, то вправо і в цей час зі сторони бокового водійського вікна видно як особа в білій куртці здійснює рух в салоні автомобіля Ніссан на водійському сидінні, спочатку закривши білою курткою більшу половину водійського бокового скла, а згодом видно як після зупинки транспортного засобу ця особа, сидить за кермом і її біла куртка ледь виглядає у вікні через невеликий її зріст.

Вказані обставини в сукупності свідчать про переміщення осіб в автомобілі, оскільки лише при пересіданні з пасажирського місця на водійське можливо було на невеликий проміжок часу закрити білою курткою бокове водійське скло.

Працівниками поліції після зупинки транспортного засобу встановлено, що за кермом особою в білій куртці була ОСОБА_4 - дружина ОСОБА_1 , останньому поліцейським повідомлено, що вони бачили і відеозаписом зафіксовано як ОСОБА_1 помінявся місцями з дружиною в ході руху автомобіля і пересів з водійського місця на пасажирське, ледь не зачепивши своїм автомобілем патрульну машину, після чого автомобіль Ніссан зупинився. Проте, незважаючи на пред`явлений відеозапис та вимоги поліцейського, ОСОБА_1 категорично заперечував цей факт, намагаючись ввести в оману працівників поліції. При цьому з відеозапису чітко видно ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та його неадекватну зухвалу поведінку.

Оцінюючи зазначені обставини, поведінку ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов висновку, що саме він керував транспортним засобом і, помітивши патрульну машину з увікненими проблисковими маячками, помінявся в ході руху місцями зі своєю дружиною, пересівши з водійського сидіння на пасажирське з метою уникнути відповідальності за адміністративне правопорушення, оскільки, як підтвердив сам ОСОБА_1 в судовому засіданні, дійсно вживав алкоголь.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Твердження в апеляційній скарзі про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю спростовуються дослідженими матеріалами справи.

Оцінюючи зазначені вище докази, апеляційний суд доходить висновку, що вони є належними, достовірними та допустимими, узгоджуються між собою і є достатніми для прийняття обґрунтованого рішення.

Доводи апеляційної скарги, що суд необґрунтовано дійшов висновку про керування у стані сп`яніння є неспроможними, оскільки суд першої інстанції розглянув справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння стосовно ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, і виніс постанову, яким визнав винним останнього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність в матеріалах справи доказів про законність зупинки поліцейськими транспортного засобу не спростовують його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, при розгляді справи порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону № 1446-VIII від 07.07.2016.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2021 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону № 1446-VIII від 07.07.2016 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Піскун