ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника Іванічека О.І. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Хотинського районного суду Чернівецької області від 11 листопада 2021 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі - 454,00 грн..

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 , 18.10.2021 року о 00:21 год. в м. Хотин по вул. Олімпійська, 62, керував транспортним засобом Ауді 100, д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора «DRAGER» №6810, результати огляду 1,22‰. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР України.

ЄУНСС №724/2121/21 Головуючий у І інстанції: Єфтеньєв О.Г.

Провадження №33/822/665/21 Доповідач: Станковська Г.А.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Захисник Іванічек О.І. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає постанову та висновки суду щодо обставин справи незаконними та необґрунтованими.

Стверджує, що його підзахисний взагалі не керував транспортним засобом, із наданих відеофайлів, як доказу вчинення адміністративного правопорушення, чітко видно, що транспортний засіб марки Ауді 100 д.н.з. НОМЕР_2 інспектором поліції не зупинявся.

Звертає увагу, що у наданих поясненнях ОСОБА_1 чітко вказав на те, що він не згідний із результатами драгеру по тій причині, що він не керував транспортним засобом.

Більше того, ч.1 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Окрім цього, суд, також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника Іванічек О.І., який просив скасувати постанову районного суду й закрити провадження за відсутності в діях його довірителя складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 294 ч.7 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Так, згідно до п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за невиконання зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Заперечення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не можуть бути взяті судом до уваги та доводяться наступними доказами.

Так, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №098354, згідно якого 18.10.2021 о 00 год. 21 хв. в м. Хотин по вул. Олімпійська, 62, останній керував транспортним засобом Ауді 100, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Drager 6810» результат якого склав 1.22‰.

Протокол складено в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що засвідчено їх підписами. ОСОБА_1 від підписання протоколу відмовився.

На думку суду, даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, чітко викладено суть правопорушення.

Відповідно до розділу І п.6. Інструкції №1452/735 - огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager 6810» на місці зупинки транспортного засобу, результат якого склав 1.22 ‰, відповідно до направлення та роздруківки, від підписання вказаних документів відмовився.

Згідно акту, огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів проводився у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 таких ознак: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Вказаний акт підписано свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

Так, в своєму поясненні ОСОБА_1 з результатами огляду на стан сп`яніння не погодився, у зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд в ЧОНД, проте він відмовився від проходження огляду в медичному закладі, про що свідчить направлення на такий огляд.

Такі пояснення ОСОБА_1 узгоджується із поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили, що громадянин ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, який було виявлено за допомогою газоаналізатора «Drager 6810», результат якого склав 1.22 ‰, а від проходження огляду в медичному закладі відмовився.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази є належними та допустимими й доводять ту обставину, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у зазначеному місці та у зазначений в протоколі час в стані алкогольного сп`яніння.

Твердження апелянта в частині того, що в діях його довірителя - ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України, не заслуговують на увагу суду та є нічим іншим, як способом уникнення відповідальності останнього.

Отже, вина ОСОБА_1 повністю доведена матеріали справи, які підтверджують стан його сп`яніння. Будь-яких зауважень, доповнень чи пояснень, правопорушником та стороною захисту надано не було. Крім того, дії працівників поліції, з огляду на заперечення стороною захисту порушення порядку огляду на стан сп`яніння її довірителя, не були ним оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Більш того, матеріали справи не містять жодних клопотань про те, що ОСОБА_1 не згідний із результатами проведеного огляду та бажає повторно пройти дослідження на стан сп`яніння.

Підстав не довіряти наявним в матеріалах справи доказам немає.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Обґрунтовуючи своє рішення, суддя приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, працівниками поліції проведено огляд у відповідності до ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу чи швидкість реакції.

Районним судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а висновки суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи, зокрема і відео з бодікамер поліцейських та спростовують доводи апелянта викладені в скарзі.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 , про що апелює захист - немає.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Іванічек О.І. - залишити без задоволення, а постанову Хотинського районного суду Чернівецької області від 11 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 , - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська