Справа № 559/49/21
Провадження № 3/559/104/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2021 року місто Дубно Рівненська область

Cуддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Ралець Р.В. за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Ходак С.К., розглянувши матеріали, які надійшли від Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , жит. АДРЕСА_1 , працюючого ТзОВ «Меркур» водієм-екпедитором, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, роз`яснивши ст. 268 КУпАП, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №091110 від 08.01.2021, 08.01.2021 о 09 год. 35 хв. В м.Дубно по вул. Млинівська, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Trafic» н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Своїми діями порушив вимоги п. 2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні 05.02.2021 ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що 08.01.2021 їхав по харчування для дитини, зупинили працівники поліції, без будь-якої причини, він надав на їхню вимогу документи. Потім працівники поліції сказали пройти тест на визначення стану алкогольного сп`яніння, однак він продувати відмовився, оскільки, знає, що прилад «Драгер» має похибку, тому сказав працівникам поліції, що поїде до лікарні для проведення огляду методом відібрання біологічних зразків, однак працівники поліції відмовили йому у доставлені до медичного закладу, мотивувавши це тим, що кров у нього відбирати не будуть, а такий аналіз проводиться лише у випадку ДТП. Чи вівся відеозапис подій йому не відомо, працівники поліції не попереджали про таку фіксацію.

В судовому засіданні 05.02.2021 було допитано свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що 08.01.2021 близько 09 год. 35 хв. був зупинений працівниками поліції та запрошений у якості свідка, працівники поліції оформляли протокол відносно ОСОБА_1 за ст.. 130 КУпАП у зв`язку із відмовою від проходження огляду. Особисто він чув, що ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду за допомогою газоаналізатора, хотів в медичний заклад, працівники поліції говорили, що провезуть туди лише продувати газоаналізатор, кров здавати не повезуть. Окрім нього, ще був якийсь свідок, його привезли працівники поліції. Візуально ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 він не бачив, знаходився від нього на відстані близько 1 м., запаху алкоголю не чув.

В судовому засіданні 05.02.2021 захисник ОСОБА_1 адвокат Ходак С.К. заявив клопотання про відкладення розгляду справи з метою виклику до суду для допиту працівників поліції, які складали матеріали та свідка ОСОБА_3 .

Клопотання сторони захисту було задоволено, судове засідання було відкладено на 19.02.2021, в судове засідання викликано для допиту працівників поліції, свідка ОСОБА_3 та зроблено запит відеозапису.

В судовому засіданні 19.02.2021 ОСОБА_4 підтримав свої покази надані у судовому засіданні 05.02.2021, просив провадження у справі закрити.

В судовому засіданні 19.02.2021 було допитано поліцейського СРПП №2 Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області старшого сержанта поліції ОСОБА_5 , який пояснив, що 08.01.2021 він заступив на добове чергування, на мобільний телефон надійшов дзвінок з невідомого йому номеру, невідома особа повідомила, що водій т/з «Renault Trafic» може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, оскільки 07.01.2021 вживав алкоголь. Вподальшому було виявлено та зупинено даний транспортний засіб, у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, тому йому було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився. В медичний заклад ОСОБА_1 не доставляли, оскільки він хотів пройти медичний огляд методом відібрання зразків крові.

В судовому засіданні 19.02.2021 захисник Галети Н.Б.

В судове засідання викликався свідок ОСОБА_3 , однак будучи належним чином повідомлений про час дату та місце розгляду справи(а.с.22) не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відеозапис подій зафіксованих у протоколі серії ДПР18 №091110 від 08.01.2021 чи інформації про його відсутність, на запит суду(а.с.20, 21) Дубенським РВП ГУНП в Рівненській області надано не було.

Вислухавши всіх учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суддя приходить до наступного.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

За правилами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними признаками алкогольного сп`яніння, а сам: почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду в установленому законом порядку на виявлення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до п. 6 Постанови КМ України «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17 грудня 2008 р. N 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МВС України 09.11.2015 № 1452/735, Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

Разом з тим, відповідно до ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди воді на проведення зазначеного огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, законодавством передбачений порядок направлення водія на огляд, форма цього направлення. Належним і допустимим доказом відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння є направлення водія на огляд (Додаток 1 до Наказу МВС України 09.11.2015 № 1452/735В).

Так, в доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП, інспектором до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №091110 від 08.01.2021 (а.с.2), додано направлення водія на огляд до медичного закладу де зазначено в графі результати огляду - «відмовився, не направлявся».

Окрім того, відповідно до п.3 Порядку КМУ огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, лікарем закладу охорони здоров`я.

Згідно до п.6 Порядку КМУ та п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такій огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Із аналізу наведених вимог законодавчих актів слід зробити висновок, що огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння має бути проведеним поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, виключно в присутності двох свідків, і тільки у разі відмови особи від проходження такого огляду або незгоди із результатами такого огляду, лікарем закладу охорони здоров`я.

Як встановлено судом, у протоколі зазначено про пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, однак, під час судового засідання в ході допиту свідка ОСОБА_2 та працівника поліції, було встановлено, що ОСОБА_1 відмовлявся від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, однак наполягав на проведення медичного огляду у медичному закладі і йому було відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що процедура проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , була порушена.

Таким чином, оскільки будь-яких належних, допустимих доказів того, що працівником поліції було виконано вимоги ст.266 КУпАП та Інструкції №1452/735, слід вважати, що в такому випадку, через порушення положень зазначених нормативно-правових актів, які регулюють процедуру проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, відсутнє порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У зв`язку з вищевикладеним, суд згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП вважає за необхідне провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП з підстав недоведеності її вини.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ч.1 ст. 130, ст.ст. 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя Р.В.Ралець