справа № 415/9101/21
провадження № 3/415/2044/21

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" грудня 2021 р. місто Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Старікова М.М., розглянувши матеріали справи, що надійшли від Луганського зонального відділу військової служби правопорядку про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, командира першого відділення ВЧ А4279, який не є особою з інвалідністю, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

13 листопада 2021 року, ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем ВЧ А4279 м. Лисичанська, під час виконання службових обов`язків, в умовах особливого періоду, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

У судове засідання, призначене на 09 грудня 2021 року ОСОБА_1 не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується телефонограмою помічника судді. В телефонному режимі справу про адміністративне правопорушення просив розглянути без його участі, оскільки знаходиться за межами міста Лисичанська, провину не визнає.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що, не дивлячись на невизнання своєї провини правопорушником при повідомленні в телефонному режимі, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, підтверджується встановленими та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами у їх сукупності, які не викликають у суду сумнівів у їх достовірності, та які відповідно до ст. 251 КУпАП суд визнає належними, допустимими, котрі повністю доводять провину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у протоколі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ДНС № 2/2125 від 13.11.2021 складеного начальником групи проведення службових розслідувань Луганського зонального відділу Військової служби правопорядку старшим лейтенантом Кривулею О.О., ОСОБА_1 пояснень по суті правопорушення не надав. Від надання пояснень, ознайомлення та підписання протоколу відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.1).

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підтверджується протоколом № 476 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння, згідно якого, останній від проходження огляду відмовився (а.с.3);

Статус військовослужбовця, підтверджується дослідженим в судовому засіданні, військовим квитком серії НОМЕР_1 , виданим 25.05.2005 Дзержинським ВК м. Харкова.

Згідно вимог ч. 5 ст. 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно - правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Всі перераховані вище докази у своїй сукупності повністю підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні за обставин, викладених у протоколі, так як є послідовними, узгоджуються один з одним, відповідають фактичним обставинам справи, будь-які протиріччя в них відсутні, що свідчить про їх об`єктивність та правдивість.

Судом в межах повноважень, були створені всі необхідні умови для реалізації правопорушником його процесуальних прав, в тому числі отстоювати свою правову позицію та подавати докази, які свідчили б на його користь, при цьому жодних клопотань про виклик до суду певних осіб для їх допиту чи витребування певних речей чи документів від правопорушника не надійшло.

Таким чином, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважає, що провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП знайшла своє повне підтвердження у суді і його дії кваліфіковані правильно, оскільки останній, являючись військовослужбовцем, в умовах особливого періоду, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Інших доказів, які б ставили під сумнів кваліфікацію дій правопорушника, суду надано не було.

Невизнання своєї провини правопорушником суд визнає як спосіб захисту з метою уникнути відповідальність за вчинене правопорушення.

Вирішуючи питання про застосування до правопорушника виду адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд керується ст. 23 КУпАП, відповідно до якої, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами.

При призначенні стягнення, суд відповідно до ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність: ОСОБА_1 є військовослужбовцем, не є особою з інвалідністю, свою провину визнав, відомості про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в матеріалах справи відсутні.

Обставин, що, згідно зі ст.ст. 34, 35 КУпАП, пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

На підставі вищевказаного, з урахуванням особи та майнового стану правопорушника, ступеню його вини, відсутності обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність, а також з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у виді штрафу передбаченого санкцією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, що, на думку суду, є достатньою мірою відповідальності з метою виховання, а також, запобігання вчиненню нових правопорушень.

Підстав для призначення правопорушнику стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, суд не вбачає.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Керуючись ст. 33, ч.3 ст. 172-20, ст. 221, ст. 284, ст. 289, ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 215 (двохсот п`ятнадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд Луганської області.

Суддя М.М. Старікова