ЄУН № 337/252/21
Провадження № 3/337/149/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2021 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючої судді Ширіної С.А.,

за участю: секретаря Бикової С.Б.,

особи, яка притягаєтся до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

Захисника - адвоката Коломоєць І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя справу, яка надійшла з що надійшла з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 12.05.2020 р. постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя притягнений до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

Роз`яснені права передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 023182 від 17.01.2021 року, водій ОСОБА_1 , будучи особою, яку протягом року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, 17.01.2021 року о 12-22 годині керуючи транспортним засобом марки «ИЖ-21251», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. В.Сергієнка в м. Запоріжжя, перебував з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей погано реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законодавством порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.130 КУпАП. Водій від керування відсторонений, про повторність попереджений. При цьому, відносно ОСОБА_1 складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, якою передбачено керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння, а відмовлявся їхати до медичного закладу. Автомобіль, яким він керував, перебував не в робочому стані, автомобіль рухався без двигуна на буксируванні. В судовому засіданні поліцейський взводу 1 роти 1 батальйону 3 УУП в Запорізькій області ДПП сержант поліції ОСОБА_2 пояснив, що 17.01.2021р. під час патрулювання він зупинив транспортний засіб, який буксирувався іншим транспортним засобом. Причиною зупинки послугувало незадовільний технічний стан автомобіля. Голова водія автомобіля була висунута з вікна. Водій надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Під час спілкування з водієм, у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. Водію було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння в медичному закладу, на що водій відмовився. Водій керував транспортним засобом в розумінні ПДР, оскільки транспортний засіб мав державний номерний знак та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. У відношенні водія було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, так як ОСОБА_1 на протязі року вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Водій був відсторонений від керування транспортним засобом, попереджений про повторність.

Під час судового розгляду захисник ОСОБА_1 - адвокат Коломоєць І.В. подала до суду письмове клопотання прозакриття провадження по справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП на підставі :

-П.6 ст.247 КУпАП ,оскільки протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 023182 від 17.01.2021 року ОСОБА_1 ставиться у провину скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП в редакції на час його вчинення,адміністративну відповідальність за яке виключено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII, який набрав чинності 01.07.2020 року;

-п.1 ст.247 КУпАП, оскільки відсутні події і склад адміністративного правопорушення, так як ОСОБА_1 не перебував за кермом транспортного засобу,а перебував в металевому корпусі від автомобіля з колесами без двигуна, який рухався за допомогою буксиру та який необхідно було переправити до сусіднього двору на металолом. В розумінні п.1.10 ПДР України, металевий корпус, на якому рухався ОСОБА_1 за допомогою буксиру, не є транспортним засобом, так як він не мав двигуна;

-п.4 ст.247 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, що за ст. 17 КУпАП є обставиною, що виключає адміністративну відповідальність. ОСОБА_1 відмовився від проходження в медичному закладі огляду на стан сп`яніння для усунення небезпеки, яка загрожувала громадському порядку, власності, правам громадян -мешканцям будинку, а також установленому порядку управління, адже ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами. В разі погодження ОСОБА_1 на огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, йому б довелося б залишити металевий корпус,який рухався за допомогою буксиру на дорозі посеред подвір`я з однією дорожньою смугою, що спричинило б затор.

В судовому засіданні за участі ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Коломоєць І.В., було досліджено відеофайли з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративні стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Про те покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «При розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Суд, також враховує практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися до кримінальним цілей, застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 39 рішення «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року, заява № 16347/02, п. 1 резолютивної частини рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року, заява № 17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.

Під час розгляду справи, суттєвих порушень допущених працівниками поліції при його складанні не виявлено. Протокол про адміністративне правопорушення містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Кодексом про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови) , що приймається в конкретній справі. В ній зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення , отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації .

Відповідно до вимог ст.245, ст.280, ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення , одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні а також інші обставини, які мають значення для справи.

У рішенні ухваленому 29.06.2007 року у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати, постановив, що будь яка особа яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У рішенні ухваленому 29.06.2007 року у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати, постановив, що будь яка особа яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Стаття 9 КУпАП передбачає винність діяння, як обов`язкову ознаку складу правопорушення.

Надаючи адміністративно-правову кваліфікацію діянням ОСОБА_1 , суддя враховує, що за протоколом про адміністративне правопорушення діяння останнього кваліфіковані за ч. 2 ст.130 КУпАП, яка в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року передбачала відповідальність за дії особи , яка повторно протягом року повторно протягом року вчинила будь-яке з порушень передбачених частиною першою цієї статті, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак зазначена норма з 01 липня 2020 року згідно Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року зазнала змін та передбачає відповідальність за керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-ІХ від 03.07.2020р. було внесено зміни до Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII, який набрав чинності 01.07.2020 року,якими ,зокрема, виключено з Кримінального кодексу України ст. 286-1 «керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування» та повернуто колишню редакцію ст.130 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, на підставі викладеного клопотання адвоката Коломоєць І.В. прозакриття провадження по справі у відношенні ОСОБА_1 на підставі п.6 ст.247 КУпАП задоволенню не підлягає. складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП на

Також не підлягає задоволенню клопотання адвоката Коломоєць І.В. прозакриття провадження по справі у відношенні ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП, а саме те, що ОСОБА_1 керував металевим корпусом від автомобіля з колесами без двигуна, який рухався за допомогою буксиру,оскільки відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005,керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом,який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Посилання адвоката Коломоєць І.В. як на підставу закриття провадження у відношенні ОСОБА_1 на підставі п.4 ст.247 КУпАП, оскільки останній діяв в стані крайньої необхідності під час керування металевим корпусом на колесах,який рухався за допомогою буксиру , суддя вважає безпідставними, так як відповідно до наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який рухався за допомогою буксиру здійснювалося не у стані крайньої необхідності,а отже у ОСОБА_1 були відсутні перешкоди для медичного огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи:

- обставинами викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 023182 від 17.01.2021 року у відповідності до якого, водій ОСОБА_1 17.01.2021 року о 12-22 годині, керуючи транспортним засобом марки «ИЖ-21251», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. В.Сергієнка в м. Запоріжжя, перебував з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей погано реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законодавством порядку в присутності двох свідків;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в присутності яких ОСОБА_5 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння ;

- даними направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- рапортом поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону 3 УУП в Запорізькій області ДПП сержант поліції Харченко К.С., згідно якого 17.01.2021 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ИЖ-21251» ,державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей погано реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці, звужені зіниці очей) . Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння водій відмовився у встановленому законодавством порядку в присутності двох свідків ;

Дані відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУАП, долученого до матеріалів справи, повністю підтверджують викладені у протоколі обставини.

Суд зазначає, що положення пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, встановлюють обов`язки водіїв механічних транспортних засобів на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння , впливу наркотичних чи токсичних речовин, а стаття 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.1.3. та п.1.9. ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність, згідно із законодавством.

Слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

На підставі викладеного, суд визнає показання ОСОБА_1 щодо відсутності його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, суперечливими, та непереконливими, оскільки вони не спростовують встановлених в судовому засіданні обставин справи.

З урахуванням наведеного, вина ОСОБА_1 у порушенні п.2.5. ПДР України та скоєнні правопорушення доведена повністю, суддя його дії кваліфікує за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення , оскільки він, особа, яка повторно протягом року вчинила будь-яке з порушень передбачених частиною першою цієї статті, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із ч.2 ст.130 КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень передбачених ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

У ч.2 ст.33 КУАП зазначено, що при накладенні стягнення має враховуватись характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Тобто, санкція ч.2 ст.130 КУАП є безальтернативною, а ч.2 ст.33 КУпАП не дозволяє при розгляді справ про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Об`єктивно з`ясувавши обставини справи, повно та всебічного дослідивши надані суду докази,встановлено, що ОСОБА_1 будучи особою яку протягом року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП України, під час керування транспортними засобами був зупинений поліцейськими, однак відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, обставин які б пом`якшували відповідальність ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні під час судового розгляду не виявлено , тому суддя вважає стягнення слід визначити необхідним та достатнім для досягнення ст.23 КУпАП мети, зокрема виховання в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень, адміністративне стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення у вигляді штрафу з позбавленням права керування.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП та ЗУ «Про судовий збір» у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Керуючись ст.ст.9,33,40-1,130, 221, 283, 284 КУАП,суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3(три) роки.

Згідно ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником в прибуток держави не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу за наступними реквізитами: Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Отримувач коштів: ГУК у Зап.обл/Запорізька обл/21081300, Код ЄРДПОУ отримувача: 37941997, Код банку (МФО): 899998, Рахунок: UA0008001,Код класифікації доходів бюджету: 21081300

У разі несплати впродовж 15 днів з дня отримання постанови про накладення штрафу, на підставі ст. 308 КУпАП стягнути у примусовому порядку з гр.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,подвійний розмір штрафу, тобто 40800,00 гривень.

Стягнути з гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,на користь держави ( Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Отримувач коштів : ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; Код ЄДРПОУ отримувача : 37993783; Номер рахунку отримувача : UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106)судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 454,00 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Хортицький районний суд м. Запоріжжя на протязі 10 днів з дня її постановлення.

Суддя

Хортицького районного суду С.А. Ширіна

м. Запоріжжя

19.02.2021