П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2021 м. Бар Вінницької області

Суддя Барського районного суду Вінницької області Салдан Ю. О., розглянувши за участі секретаря судового засідання Цвень М.О., Гаврищук К.М., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Жунку Д.С., справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює водієм, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

У С Т А Н О В И Л А :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 21.11.2020 серії ДПР18 № 406611, складеного інспектором взводу №1 роти №4 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенантом поліції Крочак О.Р., ОСОБА_1 ставить за вину те, що 21.11.2020 о 04 год. 20 хв. в м. Вінниця, вул. 600-річчя, 5 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Accent державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці; від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 КУпАП.

Свідками огляду у протоколі зазначені ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ). Підписати протокол ОСОБА_1 відмовився. Додатками до протоколу вказані рапорт та пояснення свідків, які наявні в матеріалах справи.

Частиною 1 статті 130 КУпАП, передбачено відповідальність, серед іншого, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Із ст. 280 КУпАП, вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, повідомивши, що не відмовлявся від проходження огляду у встановленому законом порядку. ОСОБА_1 пояснив, що його зупинили поліцейські, причиною зупинки вказали те, що анонім повідомив, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Спочатку поліцейські запропонували пройти огляд за допомогою приладу Драгер, на що ОСОБА_1 погодився, а потім поліцейські змінили свою думку і повідомили, що він знаходиться у стані наркотичного сп`яніння, тому потрібно пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 зазначив, що він не відмовлявся проходити тест на алкогольне чи наркотичне сп`яніння, але поліцейські запропонували одразу їхати в лікарню, а він хотів пройти тест на місці, і якби з результатами тесту на місці не погодився, то тоді б поїхав в лікарню. Поліцейські почали виписувати протокол в машині без свідків, тобто свідки з`явились при виписуванні протоколу, але ОСОБА_1 його не підписав і не був ознайомлений, і в той момент, коли відбувалась розмова з поліцейськими, коли поліцейські пропонували пройти огляд свідків не було. Коли з`явились свідки ОСОБА_1 не бачив, однак бачив, як свідки підписали протокол. Направлення на огляд працівники поліції не виписували.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомила, що 21.11.2020 близько 5-ї ранку їхала в автомобілі із ОСОБА_1 як пасажир, їх зупинили поліцейські і сказали, що анонім повідомив, що водій знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 запропонували пройти тест, він не відмовився, однак тест не проводився. Потім поліцейські сказали, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння і потрібно їхати в лікарню на огляд. Водій сказав, що хоче пройти тест на місці, поліцейські відмовили і почали писати протокол, при цьому поліцейські попередили, якщо ОСОБА_1 відмовиться їхати в лікарню, то буде складений протокол. Свідок повідомила, що поліцейські нічого не пояснювали стосовно причин неможливості пройти тест на стан наркотичного сп`яніння на місці. Також свідок повідомила, що не бачила інших осіб, які були присутні під час спілкування ОСОБА_1 із поліцейськими, під час того, як вони пропонували пройти огляд. Чи видавали поліцейські направлення на огляд в медичний заклад свідок не бачила, ОСОБА_1 поводився нормально.

У судовому засіданні адвокат Жунку Д.С., позицію якого підтримав ОСОБА_1 , відмовився від допиту заявлених ним свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та вважав достатніми для вирішення справи щодо суті наявні досліджені судом матеріали справи.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, та її захисника адвоката Жунку Д.С., дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Щодо правого регулювання порядку проходження огляну на стан сп`яніння та застосування правових норм до обставин цієї справи.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регулюється статтею 266 КУпАП. За нормами частин 2,3 цієї статті: огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків; у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до частини 4 статті 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Норми статті статті 266 КУпАП є бланкетними, оскільки не встановлюють детальної процедури проходження огляду, а відсилають до підзаконних нормативно-правових актів, які деталізують положення цієї статті. Такий висновок підтверджується положеннями частини 6 цієї статті, в якій зазначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання статті 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: згаданим Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (надалі Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735).

Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем в закладі охорони здоров`я.

Згідно з пунктом 12 Інструкції № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У пункті 4 розділу I Інструкції № 1452/735 перелічені такі ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно з пунктом 8 Порядку №1103 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З аналізу підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють процедуру проведення огляду, вбачається, що огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не проводиться. Для проведення огляду водій відразу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я, де такий огляд проводиться з використанням експрес-тестів для дослідження біологічних матеріалів особи, яка оглядається.

Суд зауважує, що принцип верховенства права вимагає врахування соціального контексту, в якому застосовується правова норма, а також реальних суспільних відносин, що склалися.

Суд враховує, що станом на момент складення протоколу, що розглядається, українські поліцейські забезпечені спеціальними технічними засобами для проведення огляду водіїв транспортних засобів лише на стан алкогольного сп`яніння. Це алкотестери («Драгери») прилади для швидкого визначення концентрації алкоголю в крові людини шляхом аналізу повітря, яке вона видихає. Поліцейські не забезпечуються спеціальними технічними засобами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння водіїв транспортних засобів, тому зробити такий огляд на місці зупинки фактично не мають можливості.

Отже, огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише в медичному закладі.

Щодо оцінки аргументів сторін і досліджених судом доказів.

Суд приймає аргумент адвоката Жунку Д.С. про те, що рапорт поліцейського не може бути доказом вини особи. Однак суд враховує інформацію, яка викладена у рапорті інспектора ОСОБА_6 , як пояснення особи, яка склала протокол і є фактично стороною обвинувачення.

Суд частково приймає аргумент адвоката Жунку Д.С. стосовно того, що письмові пояснення свідків, які не допитані у судовому засіданні, не є належним джерелом доказів. Суд вважає, що такі пояснення не можуть бути джерелом доказів щодо тих обставин, які оспорюються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, з тих мотивів, що за стандартами справедливого судового розгляду показання повинні бути заслухані судом усно. Суд враховує наявність цих пояснень як підтвердження дотримання поліцейськими положень відомчих інструкцій про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення (а саме: пункту 15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 06.11.2015 № 1376, пункту 1 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ 07.11.2015 № 1395), а також в сукупності із дослідженими у судовому засіданні відеозаписами враховує на підтвердження факту присутності свідків на місці події.

У судовому засіданні були досліджені відеозаписи з портативних відеореєстраторів поліцейських ОСОБА_6 (особа, яка склала протокол) і ОСОБА_7 . До достовірності відеозаписів в адвоката Жунку Д.С. та ОСОБА_1 зауважень не було, ОСОБА_1 підтвердив, що це дійсно він на відеозаписі.

Оцінюючи досліджені відеоматеріали, з урахуванням висловлених стороною захисту зауважень та аргументів, суд зазначає таке.

Під час перегляду відеозаписів встановлено, що на відео з обох відеореєстраторів порушений принцип безперервності в момент часу з 4 год 40 хв. по 4 год. 58 хв., отже 18 хв. відеозапису відсутні. Адвокат зауважив, що таке є порушенням відомчої Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справи України від 18.12.2018 № 1026. Водночас, адвокат Жунку Д.С. зазначив, що йому невідомо, чи у цей момент відбувались якісь важливі події, а ОСОБА_1 вказав, що не пам`ятає, чи в цей момент відбувалось щось важливе для справи.

З відеозапису видно, що відеореєстратори обидва поліцейські вимкнули одночасно, перебуваючи в машині, тобто не в момент спілкування із ОСОБА_1 . Зі слів поліцейського ОСОБА_6 у відповідь на неможливість прийняти інший виклик, вона якраз намагалась внести дані щодо оформлення адміністративних матеріалів в інформаційну систему. Після виходу з автомобіля поліцейські одразу увімкнули відеореєстратори.

Суд вважає, що порушення принципу безперервності відеозапису в описаному моменті не впливає на належність і допустимість відеозапису як доказу в цілому, оскільки сторона захисту підтвердила достовірність обставин, зафіксованих на відео, не повідомила суду інших важливих для справи обставин, які залишись поза межами відеозйомки. Суд відхиляє цей аргумент також з тих мотивів, що визнання недопустимим вагомого доказу, який фіксує повну картину розвитку подій через недотримання принципу безперервності лише в один момент часу, про який не заявлено, що він приховує важливі обставини, є занадто формальним підходом і суперечить суті права на справедливий судовий розгляд.

Змістом досліджених відеозаписів підтверджується, що причиною зупинки автомобіля ОСОБА_1 , яка була йому озвучена, було наявність звернення в поліцію про те, що водій вказаного автомобіля перебуває у стані сп`яніння. Змістом відеозапису підтверджується, що спочатку ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився.

Сторона захисту звернула увагу суду на те, що за змістом відео огляд на стан сп`яніння не проводився через відсутність приладу Драгер. На відео зафіксовано, як в момент часу 04 год. 24 хв. ОСОБА_1 запитує, чи є у поліції Драгер, на що інспектор ОСОБА_6 відповідає ствердно і каже, що зараз зупинять свідків і він пройде огляд. Не зважаючи на те, що з відео не можна достовірно встановити, чи був у наявності алкотестер, ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_4 зазначили, що приладу не було, ця обставина, на думку суду не входить до предмету доказування, оскільки протокол складено про відмову в проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Сторона захисту вказувала, що поліцейські спочатку запропонували пройти тест на алкогольне сп`яніння, а потім на наркотичне, відтак у них не було точної інформації, у стані якого сп`яніння перебуває ОСОБА_1 .

Зі змісту відеозапису, а також пояснень інспектора ОСОБА_6 , наданих у рапорті, суд встановив, що ознаки наркотичного сп`яніння були виявлені під час безпосереднього спілкування зі ОСОБА_1 . За обставин, коли причиною зупинки було анонімне звернення про наявність у водія стану сп`яніння, яке поліцейські були зобов`язані перевірити, така зміна позиції поліцейських є обґрунтованою.

Не відеозаписі ОСОБА_1 кілька разів стверджує, що не розуміє, чому він повинен проходити огляд, заявляє, що не повинен проходити огляд на підставі підозри, викликаної зверненням до поліції, і наполягає на тому, щоб огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився на місці зупинки.

Адвокат Жунку Д.С. зауважив, що поліцейські не повідомили ОСОБА_1 про те, які ознаки наркотичного сп`яніння у нього виявлені.

Оскільки у судовому засіданні сторона захисту не піддала сумніву законність причини зупинки і не оскаржила наявності звернення, суд вважає, що зупинка транспортного засобу була законною.

Суд також вважає, що наявність підстав для огляду була оцінена поліцейськими відповідно до вищезазначеного порядку, що підтверджується відеозаписом з відеореєстраторів: поліцейського ОСОБА_7 (04 год. 33 хв.), який каже свідку, що він може побачити, що в ОСОБА_1 зіниці не реагують на світло, на що свідок ОСОБА_2 відповідає, що бачить це; поліцейського ОСОБА_8 (04 год. 27 хв.), де поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 , що під час спілкування з ним він виявив такі ознаки наркотичного сп`яніння (жвавість рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 про те, що огляд на стан наркотичного сп`яніння можливий лише в лікарні лікарем з використанням експрес-тестів для дослідження біологічних матеріалів (04 год. 26 хв. відеозапис з реєстратора ОСОБА_8 ), ОСОБА_1 було також роз`яснено, що відмова від проходження огляду тягне за собою адміністративну відповідальність, однак він відмовився їхати до медичного закладу, оскільки вважав, що поліцейський має забезпечити йому огляд на місці.

З урахуванням вищенаведених норм права щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння, встановлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння (а саме, розширені зіниці, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, а саме жвавість рухів) вимога поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі була висунута в порядку, встановленому законом і ОСОБА_1 зобов`язаний був пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Саме такі ознаки сп`яніння були вказані в протоколі. З цих мотивів суд відхиляє аргументи, наведені у клопотанні про закриття справи стосовно того, що поліцейські повинні були запропонувати проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки як такі, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Крім того, з відео видно, що поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що він може пройти огляд в порядку самозвернення протягом двох годин (05 год. 06 хв., відеореєстратор ОСОБА_7 ), однак такого огляду ОСОБА_1 не пройшов.

Сторона захисту також звернула увагу суду, що часом складення протоколу є 4 год. 59 хв., тоді як в протоколі час його складення зазначений 04 год. 40. Отже, часом складення протоколу поліцейський зазначила момент початку заповнення бланку протоколу, що підтверджується відеозаписом з її відеореєстратора, а сторона захисту вважає часом складення протоколу момент здійснення останнього запису у ньому. Оцінюючи ці аргументи, суд вважає, що моментом складення протоколу слід вважати момент здійснення останнього запису у ньому, однак за цих обставини справи розуміння моменту складення протоколу не впливає на достовірність викладених у ньому даних і не є істотним порушенням порядку складення протоколу.

Доводи сторони захисту, висловлені у судовому засіданні і викладені у клопотанні про закриття справи, про те, що поліцейський повинен був видати ОСОБА_1 направлення на проходження огляду, суд відхиляє з тих мотивів, що відеозаписом і поясненнями самого ОСОБА_1 підтверджується, що він з самого початку відмовлявся їхати до медичного закладу і вимагав проведення огляду на місці, тому за таких обставин таке направлення не повинно було видаватись.

Стосовно доводів сторони захисту про те, що свідки не були присутні під час спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими, що вони не були присутніми під час того, коли водій висловив відмову пройти огляд у медичному закладі, то такі доводи спростовуються дослідженим відеозаписом з відеореєстратора поліцейського ОСОБА_7 . З відео видно, що з самого початку спілкування ОСОБА_1 дійсно свідків, крім пасажирів його автомобіля, не було, оскільки їх пошук зайняв певний час (на відео видно процес пошуку свідків поліцейським ОСОБА_7 : о 04 год. 27 хв. він зупиняє першого свідка, о 04 год. 30 хв. зупиняє другого свідка). З відео також встановлено, що спілкування з поліцейським тривало певний час, протягом якого ОСОБА_1 кілька разів оголосив, що не бажає їхати до медичного закладу, і заява про відмову проходити огляд в лікарні, після якої почався процес складання протоколу була проголошена в присутності двох свідків ( ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ), що зафіксовано на відео о 04 год. 33 хв.

Суд звертає увагу, що приписи Порядку №1103 (пункт 8) передбачають присутність двох свідків під час складання протоколу про відмову від проходження огляду. Присутність свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_2 під час висловлення ОСОБА_1 відмови пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, яка виразилась в усному твердженні про те, що він не поїде до медичного закладу для проходження огляду, і присутність їх під час складання протоколу підтверджується дослідженими відеозаписами. Аргумент сторони захисту про те, що свідків відпустили раніше, ніж був складений протокол, оскільки інспектор ОСОБА_6 після того, як свідки пішли, дописала в протокол анкетні дані ОСОБА_1 , суд відхиляє з таких мотивів: чинним законодавством не передбачено алгоритму заповнення бланку протоколу (які записи повинні бути першими, які останніми); протокол заповнюється на місці події, свідки були випадково зупиненими водіями і заповнення документів ними в першу чергу мало легітимну мету уникнення невиправданих затримок випадкових свідків і непорушення їх прав на вільне пересування; після того, як свідки заповнили призначені для них графи протоколу, інспектор заповнила лише анкетні дані ОСОБА_1 , однак на відео видно, як інспектор оголошує свідкам суть правопорушення, протягом усієї процедури свідкам роз`яснювалось, що відбувається і про що складаються адміністративні матеріали, відтак не можна стверджувати, що протокол складено за відсутності цих свідків.

На підставі викладеного суддя дійшла висновку, що відомості, викладені у протоколі, повністю підтверджені дослідженими у судовому засіданні відеозаписами, які є належними і допустимими доказами, що спростовують доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. Отже, клопотання про закриття справи на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП відхиляється.

Згідно з даними протоколу та довідки, доданої до нього, ОСОБА_1 має посвідчення водія і протягом останніх 12 місяців до адміністративної відповідальності не притягувався.

З приводу майнового стану ОСОБА_1 з відеозаписів встановлено, що він має роботу і працює водієм.

З врахуванням характеру вчиненого правопорушення, а саме його високого ступеню суспільної шкідливості, особи порушника, який до адміністративної відповідальності не притягувався, невизнання своєї вини, його майнового стану, суд вважає, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП і призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Керуючись статтею 130, статями 245, 280, 283-285 КУпАП, статтею 4 Закону України «Про судовий збір», суддя -

П О С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні на користь держави, який підлягає сплаті за такими реквізитами рахунку для зарахування до державного бюджету надходжень за кодом класифікації доходів бюджету 22030101 «Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)»: отримувач коштів ГУК у Вінницькій області/м.Бар/22030101; код отримувача ; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA1302784; код класифікації доходів бюджету 22030101.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду, через Барський районний суд Вінницької області, протягом 10-ти днів з дня її винесення.

Суддя Ю. О. Салдан