Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/66/21 Головуючий у суді І-ї інстанції Шкамерда К. С.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2021 року. Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою, з клопотанням про поновлення пропущеного строку, захисника Сироти Віктора Володимировича на постанову Голованівського районного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно постанови районного суду, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 10 жовтня 2020 року о 06 годині 36 хвилин на автодорозі н-24 57 км., керуючи автомобілем ВАЗ 21063 н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння білків очей, тремтіння пальців рук), відмовився в присутності двох свідків від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу та від проходження огляду в закладах охорони здоров`я, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням районного суду, захисник Сирота В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження по справі про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що протокол, як і оскаржуване рішення є неправомірними та протизаконними, виходячи із наступного.

Зокрема, у вказаному протоколі, як і у постанові районного суду неможливо всебічно повно та об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності з законом, а саме у зв`язку з тим, що адміністративний протокол складено не уповноваженою на те особою (старшим сержантом поліції Трофіменко В.В.), без надання будь-яких доказів наявності таких повноважень; протокол складено без присутності «так званого» правопорушника; в протоколі відсутня будь-яка інформація про приналежність, як транспортного засобу, так і наявність/відсутність посвідчення водія на право управління цим транспортним засобом (особа, яка притягнута до відповідальності взагалі транспортним засобом не управляла, вона кілька років, як позбавлена в судовому порядку водійського посвідчення); немає жодних підписів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; в протоколі та записаних працівниками поліції поясненнях свідків, зазначені видумані прізвища так званих свідків, які, до речі, в судове засідання не викликалися і не допитувалися; немає відомостей щодо роз`яснення прав і обов`язків, передбачених ст. ст. 55, 56, 59 Конституції України; в протоколі взагалі не вказано власника транспортного засобу; не зазначено відомостей щодо прибору, на який здійснювався відеозапис зазначеного інциденту, а тому його слід вважати недопустимим доказом.

Письмові пояснення свідків адмінправопорушення без їх допиту у судовому засіданні є неналежними.

Крім того, на думку захисника у постанові про порушення ПДР обов`язково має бути вказано технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото- чи відеозапис порушення. Оскаржувана постанова не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Верховний Суд зазначив, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст. 70 КАСУ (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі), не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. (Постанова Верховного Суду від 13.02.2020. у справі № 524/9716/16-а).

Захисник вважає, що особу притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченою ч. 1 ст. 130 КУпАП лише на підставі сфальсифікованих матеріалів адміністративної справи, навіть у її відсутність. Хоча так званим правопорушником повідомлялось суду про відсутність будь-якої провини з його боку та про його хворобу і не можливість взяття особистої участі у судовому засіданні для надання пояснень.

Захисник вважає, що, з огляду на наявність у матеріалах справи низки процесуальних недоліків, без усунення яких неможливо всебічно повно та об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності з законом, у їх системному зв`язку, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У судове засідання апеляційного суду, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисник, будучи належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, будь яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду від зазначених осіб не надходило. З урахуванням положень ст. 268 КУпАП, та прохання в апеляційній скарзі про розгляд справи за їх відсутності, приходжу до висновку, що неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи та можливо розглядати справу за відсутності зазначених осіб.

Дослідивши матеріали справи, зваживши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного строку, апеляційний суд доходить до висновку, що пропущений строк на апеляційне оскарження слід поновити, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 24.12.2020 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення присутнім не був.

Згідно заяви ОСОБА_1 він отримав копію постанови суду першої інстанції 29.12.2020. Водночас апеляційну скаргу подав 11.01.2021 року, тобто ( з урахуванням святкових та вихідних) в межах десятиденного строку на оскарження постанови суду першої інстанції з дня отримання ним копії постанови суду.

У зв`язку з цим, враховуючи обставини, на які посилається апелянт та враховуючи вимоги ст. 55 Конституції України про вільний доступ кожного до правосуддя для захисту своїх прав і свобод, з урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, приходжу до висновку, що захисник пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає, що адміністративна відповідальність настає в разі, як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Районний суд під час розгляду справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі, а висновки суду першої інстанції про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи, є законними, оскільки ґрунтуються на доказах зібраних по справі.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується доказами, які суд першої інстанції безпосередньо дослідив під час розгляду справи, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №209164 від 10.10.2020 року яким зафіксовано, що ОСОБА_1 10 жовтня 2020 року о 06 годині 36 хвилин на автодорозі н-24 57 км., керував автомобілем ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння білків очей, тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. У даному протоколі зазначені свідки: ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 . До протоколу додані відеозапис та письмові пояснення свідків;

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , з яких видно, що 10.10.2020 вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків під час складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 , який в їх присутності відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння шляхом продуття алкотестера "Драгер" та проходження огляду в закладі охорони здоров`я, від дачі пояснень та підпису в протоколі також відмовився ;

-відеозаписом доданим до протоколу, який міститься на оптичному диску, з якого убачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, на вимогу працівників поліції відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, відмовився під підписання протоколу та оримання його копії;

-довідкою старшого інспектора СП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області Т.Будкової про те, що згідно бази даних підсистеми «НАІС Посвідчення водія» інформаційно-аналітичної системи Національної поліції «ІПНП», ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 19.08.2009р.

Зазначені вище докази, всупереч доводів апеляційної скарги, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному законом порядку, а тому висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи. З такими висновками погоджується і апеляційний суд.

При цьому, в апеляційній скарзі будь яких інших переконливих доводів чи доказів, які-б могли вплинути на правильність прийнятого районним судом рішення не надано.

Апеляційні доводи з посиланням на норми Кодексу адміністративного судочинства України, як на підставу про визнання відеозапису не допустимими, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки розгляд даної справи провадиться у відповідності до вимог та положень Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також не приймаються до уваги апеляційні доводи щодо недопустимості письмових пояснень свідків, оскільки обґрунтованих доводів або доказів щодо упередженості вказаних свідків апелянтом не наведено.

Доводи про те, що ОСОБА_1 вже позбавлений права керування транспортними засобами також є не прийнятними, оскільки доказів у підтвердження даної обставини не надано, будь які відомості щодо позбавлення останнього в судовому порядку права керування транспортними засобами у матеріалах справи відсутні.

Непереконливими є і доводи апеляційної скарги щодо порушення права ОСОБА_1 через розгляд справи судом за його відсутності, оскільки судом першої інстанції вживалися заходи щодо забезпечення участі особи під час розгляду справи. Рішення про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 належним чином обґрунтоване, мотиви якого наведені у мотивувальній частині постанови. Між тим, доказів щодо перебування на лікуванні ОСОБА_1 до районного суду не надав. Не надано таких доказів і до апеляційної скарги.

Відтак, апеляційні доводи про відсутність у справі доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є безпідставним.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст.130 КУпАП та дотримався меж санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, вирішуючи справу, суд першої інстанції врахував вимоги ст.ст. 9, 251, 279, 280, 283 КУпАП, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження - задовольнити.

Поновити захиснику строк апеляційного оскарження постанови Голованівського районного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника захисника Сироти Віктора Володимировича залишити без задоволення, а постанову Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 29 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко