Справа № 199/8712/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 лютого 2021 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Сенчишин Ф.М., за участі захисника Яненка Ю.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого менеджером в ТОВ «Артвудкомпані LTD»,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

26 листопада 2020 року о 14 год. 40 хв. ОСОБА_2 в районі будинку № 131-м по вул. Каруни у м. Дніпрі керував транспортним засобом «FORD FOCUS», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

ОСОБА_2 прибув в судове засідання 28 грудня 2020 року, однак судовий розгляд було відкладено за клопотанням захисника Коваленка В.С. для надання часу захиснику ознайомитися з матеріалами справи. Після цього ОСОБА_2 , належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, в жодне з наступних судових засідань не прибув. Так, судове засідання 14 січня 2021 року було відкладено за клопотанням захисника Коваленка В.С. через погане самопочуття його підзахисного (головний біль, температура). Судове засідання 25 січня 2021 року було відкладене за клопотанням захисника Коваленка В.С. через його погане самопочуття. Наступне судове засідання 04 лютого 2021 року було відкладене за клопотанням ОСОБА_2 у зв`язку з припиненням договірних відносин з адвокатом Коваленком В.С. та перебуванням на лікарняному з 03 лютого 2021 року. Судове засідання 09 лютого 2021 року було відкладене за клопотанням нового захисника Клименко О.І. для надання часу захиснику ознайомитися з матеріалами справи. Судове засідання 11 лютого 2021 року було відкладене за клопотанням нового захисника Яненко Ю.Ю. для надання часу захиснику ознайомитися з матеріалами справи. Наступне судове засідання 15 лютого 2021 року було відкладено за клопотанням захисника Яненка Ю.Ю. через перебування ОСОБА_2 на лікуванні. В судове засідання 18 лютого 2021 року ОСОБА_2 не прибув. Захисником Яненком Ю.Ю. було заявлене клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки ОСОБА_2 перебуває на стаціонарному лікуванні в КП «Слобожанська центральна лікарня» Слобожанської селищної ради. На підтвердження своїх доводів захисником надано відповідну довідку лікувального закладу, за якою ОСОБА_2 з 15 лютого 2021 року перебуває під наглядом лікаря-травматолога.

Вирішуючи відповідне клопотання, суд враховує, що статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08 листопада 2005 року, в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Діючим законодавством закріплено загальне положення, згідно з яким особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. У Конвенції про захист прав людини і основних свобод зловживання правом визначається як діяльність або дії, спрямовані на скасування прав і свобод, визнаних у Конвенції, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Наслідки подання індивідуальної скарги у Європейський Суд з прав людини при зловживанні правом на подачу скарги передбачені в ст. 35 Конвенції, і полягають у визнанні такої скарги неприйнятною. При розгляді адміністративного провадження, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою безпідставного отримання необхідного їм рішення суду, затягування процесу або для інших недобросовісних цілей використовують належні їм процесуальні права всупереч з їх дійсним призначенням. Дане явище виступає чинником, що дестабілізує правосуддя і створює серйозні перешкоди для ефективного вирішення спорів.

Сукупність встановлених судом обставин (неодноразова заміна захисників, неявки в судове засідання та численні клопотання про відкладення розгляду справи) дають підстави суду для обґрунтованого висновку про те, що сторона захисту зловживає своїми процесуальними правами з метою затягування процесу та безпідставного отримання необхідного їй рішення суду (закриття провадження в справі у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення).

Клопотання сторони захисту про відкладення розгляду справи через перебування ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні є логічним продовженням зловживання сторони захисту своїми процесуальними правами, оскільки з доданого до клопотання документа не вбачається, що ОСОБА_2 перебуває не те, що на стаціонарному, а взагалі на будь-якому лікуванні, як і те, що стан здоров`я ОСОБА_2 перешкоджає його явці до суду.

З огляду на викладене у черговому клопотанні сторони захисту про відкладення розгляду справи судом відмовлено і справу на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП розглянуто у відсутність ОСОБА_2 , але за участі його захисника Яненка Ю.Ю.

Захисник Яненко Ю.Ю. в судовому засіданні зазначив, що за відсутності ОСОБА_2 він не може озвучити позицію останнього стосовно викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин. Зазначив, що, на його думку, свідки відмови ОСОБА_2 від огляду на стан сп`яніння не мали ставити свої підписи в протоколі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши докази та оцінивши їх за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення внаслідок винних дій останнього повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, що узгоджуються між собою та не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та об`єктивності:

?протоколом про адміністративне правопорушення, який оформлений повноважною особою згідно вимог КУпАП;

?письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння;

?направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26 листопада 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_2 в зазначений день о 15 год. 20 хв. на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, відмовився;

?протоколом серії АЗ № 122642 про адміністративне затримання ОСОБА_2 для складання відносно нього матеріалів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

?переглянутим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудних камер працівників патрульної поліції, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. На зазначеному відеозаписі також зафіксовано, як ОСОБА_2 повідомляє працівникам патрульної поліції про те, що він дійсно вживав алкогольні напої, після чого сів за кермо автомобіля, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на бордюр. В процесі складання протоколу ОСОБА_2 неодноразово звертався до поліцейських з проханням вирішити все «по-людськи», пропонував гроші.

Заперечення сторони захисту ґрунтуються на довільній оцінці приписів чинного законодавства та судом відхиляються.

Суд виходить з того, що ОСОБА_2 вважається таким, що ознайомлений зі змістом, як ст. 130, ст. 266 КУпАП, так і Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, оскільки відповідні нормативно-правові акти були офіційно оприлюднені. Стороною захисту не надані докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 має будь-які вади психічного чи розумового розвитку. Таким чином, ОСОБА_2 поза розумним сумнівом, діючи розсудливо, міг співставити свої дії в частині відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з їх наслідками у виді складення протоколу про адміністративне правопорушення та подальшого накладення адміністративного стягнення.

Надаючи адміністративно-правову кваліфікацію діянням ОСОБА_2 , суд враховує, що за протоколом про адміністративне правопорушення діяння останнього кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року передбачала відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак зазначена норма з 01 липня 2020 року згідно Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року зазнала змін та передбачала відповідальність за керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В той же час, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17 червня 2020 року, відповідні положення з Закону України № 2617-VII від 22 листопада 2018 року були виключені. Вказаний закон набрав законної сили 03 липня 2020 року.

Згідно роз`яснень від 20 липня 2020 року Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності, з 03 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII.

Таким чином, суд кваліфікує ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року), оскільки він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, істотність наслідків вчиненого правопорушення. За перелічених фактичних обставин, суд дійшов переконання, що необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_2 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, є адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_2 до доходу держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, визначеному законом на час надходження протоколу про адміністративне правопорушення до суду.

Керуючись ст.ст. 33-35, 252, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року), та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 до доходу держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя:

18.02.2021