Справа № 156/123/21
Номер провадження: 3/156/88/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року смт Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Малюшевська І.Є., у присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши матеріали справи, що надійшли з Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУ НП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іваничі Володимир-Волинського району, Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ст.ст. 185, 173 Кодексу України про адміністративне правопорушення (надалі КУпАП),

учасники справи:

особа, уповноважена на складення протоколу - ст. ДОП ВПД № 1 старший лейтенант поліції Атлас І.Б.

особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

про права передбачені ст. 268 КУпАП, ст.ст. 10, 63 Конституції України особі роз`яснено,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне:

в с т а н о в и в :

І. Фактичні обставини справи встановлені судом

На розгляд до Іваничівського районного суду Волинської області одночасно надійшли та розглядаються матеріали про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 185, 173 КУпАП.

03.01.2021 року близько 12 год. 40 хв. в смт. Іваничі по вул. Тарасова ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законним вимогам працівника поліції, а саме: відмовився присісти в службовий автомобіль для проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння.

Констатовано, що такими своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 185 КУпАП.

Окрім того, 03.01.2021 року близько 12 год. 45 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у громадському місці поблизу місцевого магазину «Людмила» за адресою: смт. Іваничі вул. Колгоспна висловлювався нецензурною лайкою на адресу перехожих, чим порушував громадський спокій громадян.

Констатовано, що такими своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП.

ІІ. Пояснення учасників справи

Особа, уповноважена на складення протоколу ст. ДОП ВПД № 1 старший лейтенант поліції Атлас І.Б. в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені у протоколах про адміністративні правопорушення.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та зазначив, що виходив з дому до магазину «Людмила» по сигарети. Повертаючись додому, був безпідставно зупинений працівниками поліції з невідомих йому причин біля хвіртки свого дому. По дорозі додому він нецензурними словами ні на кого не виражався.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що їхав додому та побачив, як ОСОБА_1 весь в багнюці лежав на землі, а зверху на ньому був поліцейський, здійснюючи дії по затриманню ОСОБА_1 . Що сталося перед тим і з якого приводу відбувалось затримання, він не знає, оскільки бачив лише те, що сталося опісля.

ІІІ. Застосоване судом законодавство

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушенняє охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержанняКонституції Україниі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно дост. 9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Уст. 251 КУпАПзазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідност. 280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція статті 185 КУпАП передбачено, що злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку - передбачає адміністративну відповідальність.

Диспозицією статті 173 КУпАП передбачено, що за вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян - настає адміністративна відповідальність.

ІV. Висновки суду

У даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 185 та ст. 173 КУпАП обґрунтовується:

1)за ст. 185 КУпАП: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 036622 від 03.01.2021 року; протоколом про адміністративне затримання серії АЗ № 174635 від 03.01.2021 року; рапортом поліцейського СРПП №3 Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області старшого сержанта поліції Мартинюка Н. від 03.01.2021 року, консультаційним висновком спеціаліста № 2 від 03.01.2021 року та відеозаписом з місця зупинки.

2)за ст. 173 КупАП: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 036627 від 03.01.2021 року; копією протоколу про адміністративне правопорушення серії АЗ № 174635 від 03.01.2021 року; рапортом поліцейського СРПП №3 Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області старшого сержанта поліції Мартинюка Н. від 03.01.2021 року, копією консультаційного висновку спеціаліста № 2 від 03.01.2021 року та відеозаписом з місця зупинки.

Однак, в контексті наведеного слід вказати на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. З урахуванням того, що такі докази мають випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто бути такими, що не залишать місце сумнівав, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Так, як стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях У даній ситуації зібрані матеріали, як докази, уповноваженою на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю залишають місце сумнівам, як наслідок, не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом , з огляду на таке.

Статтею 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, у тому числі за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Відповідно Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника міліції, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, військовослужбовця (стаття 185).

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року N 8 Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів).

Слово непокора означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.

Системний аналіз норм указаного Кодексу дає підстави для висновку, що в ньому встановлена відповідальність лише за злісну непокору законній вимозі працівника міліції (Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2011 року N 10-рп/2011).

Виходячи з наведеного, на наявність складу даного правопорушення в діях особи впливає не лише вимога, яка була поставлена працівниками поліції, але і у зв`язку з чим вона висувалась. Таким чином, для того щоб притягнути особу до відповідальності за ст. 185 КУпАП необхідно щоб були: законне розпорядження або вимога працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, злісна непокора порушника.

З урахуванням того, що ВСУ в узагальненні про Практику розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління (статті 185-185-2 КпАП) (надалі - Узагальнення) висловив позицію щодо того, що дане правопорушення обов`язково передбачає наявність правомірної вимоги поліцейського, саме законної, адже його вимоги та розпорядження - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, - мають бути законодавчо обґрунтовані, зокрема, про перебування його при виконанні службових обов`язків мають свідчити установлена форма одягу, нагрудний знак, а також пред`явлене відповідне посвідчення, у зв`язку з чим у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені які саме законні вимоги були висунуті поліцейським, дані про те, що він знаходився при виконанні службових обов`язків.

Однак, у даному випадку, доказів винуватості особи у справі недостатньо.

Так, в такій ситуації протоколи про адміністративне правопорушення не можуть бути визнаними належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вони не є самостійними беззаперечними доказами, а обставини викладені в них повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Щодо рапорту, то слід відмітити, що поліцейський є зацікавленою особою, а тому його рапорт не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення (див. позицію ВС КАС у справі № 524/5741/16-а в постанові від 20.05.2020 року).

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису не вбачається того, що ОСОБА_1 йшов по проїжджій частині дороги, тому викликає сумнів обґрунтованість підстав для здійснення вимоги працівника поліції про поміщення ОСОБА_1 в службовий автомобіль для проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння. Тому, суддя не вбачає в діях ОСОБА_1 злісної непокори законному розпорядженню/вимозі поліцейських при виконанні ними службових обов`язків.

Разом з тим, не знайшов свого підтвердження і той факт, що ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою на адресу перехожих, оскільки на відеозаписі такі взагалі відсутні, а у матеріалах справи відсутні будь-які пояснення перехожих, чий громадський спокій порушив ОСОБА_1 .

Тим самим, з огляду на обставини, встановлені під час судового розгляду, винуватість особи у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 185, 173 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не доведена. Однак, нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з недоведеністю винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який вказує на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких умов, на думку суду, суть вчинених правопорушень з кваліфікацією дій за ст.ст. 185, 173 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, та не кореспондується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, а тому оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності суддя вважає, що провадження у цій справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

VІ. Судові витрати

Згідно вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

В свою чергу, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 3 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору із ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 173, 185, п. 1 ч. 1 ст. 247, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. ст. 185, 173 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І. Є. Малюшевська