ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/676/20 Суддя суду 1 інстанції: Кісь Д.П.
Провадження № 33/818/155/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Савенко М.Є., за участю ОСОБА_1 , розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.03.2020, -

ВСТАНОВИВ :

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1987 року народження,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з конфіскацією продукції, яка була безпосереднім предметом адміністративного правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп.

Як зазначено в постанові суду першої інстанції, 24.01.2020 о 15 год. 10 хв. ОСОБА_1 здійснював незаконну реалізацію лікеро-горілчаних виробів в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , без державної реєстрації як суб`єкта господарської діяльності, без наявності правовстановлюючих та дозвільних документів (ліцензії на право здійснення торгівельної діяльності алкогольними напоями), надання яких передбачено чинним законодавством України.

Не погодившись з постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.03.2020 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що постанова підлягає скасуванню з підстав судом не з`ясовано всіх обставин по справі та не надано їм належної оцінки.

Разом з тим, ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.03.2020, оскільки під час розгляду справи він не був присутнім, а про постанову дізнався лише після арешту коштів його банківського рахунку Міжрайонним відділом ДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним суд першої інстанції послався на письмові пояснення ОСОБА_1 від 24.01.2020, протокол про адміністративне правопорушення № 5 від 24.01.2020, опис оглянутих та вилучених товарно-матеріальних цінностей до протоколу від 24.01.2020, реалізацію яких здійснював ОСОБА_1 , рапорт оперуповноваженого ВПНОПТ ОУ ГУ ДФС у Харківській області Баглаєнка С.Е. від 24.01.2020, та надав їм належну правову оцінку.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством ним не оскаржувалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Статтею 7 Закону України «Про ліцензування господарської діяльності» містить перелік видів господарської діяльності, які потребують отримання ліцензії.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування господарської діяльності» ліцензуванню підлягають, виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, яка ліцензується відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 5 від 24.01.2020, 24.01.2020 вбачається, що о 15 год. 10 хв. ОСОБА_1 здійснював незаконну реалізацію лікеро-горілчаних виробів в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , без державної реєстрації як суб`єкта господарської діяльності, без наявності правовстановлюючих та дозвільних документів (ліцензії на право здійснення торгівельної діяльності алкогольними напоями), надання яких передбачено чинним законодавством України.

Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, повністю доведена, а тому постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Суб`єктивні висновки апелянта щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення належним чином не підтверджені і не базуються на матеріалах справи, а тому не можуть бути прийняті до уваги судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Апелянтом не доведено, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Посилання захисника на необхідність застосування при розгляді апеляційної скарги Рішень ЄСПЛ «Лучанінов проти України», «Молофєєва проти Росії», «Карелін проти Росії» «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Volokhy v. Ukraine», «Al-Nashif v. Bulgaria», «Гефген проти Німеччини», «Нечипорчук і Йонкало проти України», «Рисовський проти України», заслуговує на увагу, натомість колегія суддів вважає, що прийняте судом рішення цілком узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеному рішенні.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.03.2020 щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду М.Є. Савенко