Номер провадження 33/816/458/21 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 471 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 грудня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про порушення митних правил № 592/12008/21 за апеляційною скаргою представника Сумської митниці ДМС КОВАЛЕНКО Н. В. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 22.09.2021, якою справа про порушення митних правил відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1

закрита у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 471 КУпАП,

учасників провадження в справі про порушення митних правил:

представника митниці Федірко Я. С.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі представник Сумської митниці ДМС КОВАЛЕНКО Н. В. просить скасувати постанову суду, визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК, і накласти стягнення в межах санкції цієї статті, оскільки він здійснював переміщення монет через митний кордон України без відповідного на те дозволу.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 22.09.2021 справа про порушення митних правил відносно ОСОБА_2 закрита у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 471 МК.

Згідно протоколу про порушення митних правил № 0074/80500/21 від 14.08.2021, 14.08.2021 о 22:15 на митному посту «Бачівськ» Сумської митниці під час проведення митного контролю автомобіля «MITSUBISHI PAJERO SPORT» р. н. НОМЕР_1 у ОСОБА_2 , який слідував в якості пасажира вказаного т/з та обрав формою проходження митного контролю при виїзді з України в Росію проходження через зону спрощеного митного контролю (зелений коридор), в підлокітнику автомобіля без ознак приховування було виявлено монети з металу жовтого кольору у кількості 6 штук, а саме: монета номіналом 1/2 копійки 1912 р. карбування; монета номіналом 1 копійка 1901 р. карбування; монета номіналом 3 копійки 1915 р. карбування; монета номіналом 1 копійка 1912 р. карбування; монета номіналом 2 копійки 1908 р. карбування; монета номіналом 3 копійки 1912 р. карбування, відносно яких при переміщенні через митний кордон України встановлені обмеження згідно ст. 197 МК і п. 12 додатку № 1 інструкції, затвердженої Наказом Мінкультури і мистецтв України № 258 від 22.04.2002.

Розглянувши справу, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що вказані в протоколі монети не є тим товаром, переміщення якого через митний кордон України обмежено законодавством України, а тому під час проходження ОСОБА_2 митного контролю вони не підлягали обов`язковому декларуванню.

Вислухавши доводи представника митниці Федірко Я. С., яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Будучи відповідно ст. 526 МК, ст. 277-2 і 294 КУпАП, своєчасно сповіщеним в установленому законом порядку про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_2 в судове засідання 09.12.2021 не з`явився і будь-яких клопотань, у тому числі і про відкладення розгляду справи, від нього не надходило, а тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд справи без його участі.

Відповідно ч. 1 ст. 486 МК, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, а згідно ч. 2 цієї статті провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у ст. 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням. Провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до МК, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення (ст. 487 МК).

Порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, т/з комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність (ч. 1 ст. 458 МК).

Розглянувши протокол про порушення митних правил № 0074/80500/21 від 14.08.2021 суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що вказані в протоколі монети не є тим товаром, переміщення якого через митний кордон України обмежено законодавством України, а тому під час проходження ОСОБА_2 митного контролю вони не підлягали обов`язковому декларуванню.

Такий висновок судді відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на досліджених та перевірених в суді доказах.

Відповідно ч. 1 ст. 365 МК громадяни за умови дотримання вимог цього Кодексу та інших актів законодавства України можуть переміщувати через митний кордон України будь-які товари, крім тих, що заборонені до ввезення в Україну (у тому числі з метою транзиту) та вивезення з України.

Згідно ч. 1, 2 ст. 197 МК у випадках, передбачених законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України. Пропуск таких товарів через митний кордон України та/або їх випуск залежно від вимог відповідного закону здійснюються органами доходів і зборів на підставі отриманих від державних органів, інших установ та організацій, уповноважених на здійснення дозвільних або контрольних функцій щодо переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, з використанням механізму «єдиного вікна» відповідних дозвільних документів та/або відомостей про включення (виключення) товару до (з) відповідного реєстру у формі електронних документів, засвідчених електронним цифровим підписом, які підтверджують дотримання встановлених обмежень щодо переміщення таких товарів через митний кордон України, якщо використання таких дозвільних документів та/або відомостей для здійснення митних формальностей передбачено законами України.

Диспозицією ст. 471 МК передбачена відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

З протоколу про порушення митних правил вбачається, що 14.08.2021 на митному посту «Бачівськ» Сумської митниці під час проведення митного контролю у ОСОБА_2 , який обрав формою проходження митного контролю при виїзді з України в Росію проходження через зону спрощеного митного контролю (зелений коридор), в підлокітнику автомобіля без ознак приховування було виявлено монети з металу жовтого кольору у кількості 6 штук, а саме: монета номіналом 1/2 копійки 1912 р. карбування; монета номіналом 1 копійка 1901 р. карбування; монета номіналом 3 копійки 1915 р. карбування; монета номіналом 1 копійка 1912 р. карбування; монета номіналом 2 копійки 1908 р. карбування; монета номіналом 3 копійки 1912 р. карбування, відносно яких при переміщенні через митний кордон України встановлені обмеження згідно ст. 197 МК і п. 12 додатку № 1 інструкції, затвердженої Наказом Мінкультури і мистецтв України № 258 від 22.04.2002.

Інструкція про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України, (затв. наказом Міністерства культури і мистецтв України № 258 від 22.04.2002) визначає порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства) та юридичними особами (суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності будь-якої форми власності, державними та громадськими установами, представництвами іноземних компаній, дипломатичними представництвами, міжнародними організаціями тощо).

Культурні цінності це визначені у ст. 1 ЗУ «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» об`єкти матеріальної та духовної культури, що мають художнє, історичне, етнографічне та наукове значення і підлягають збереженню, відтворенню та охороні відповідно до законодавства України.

Додатком 1 до вказаної Інструкції визначено перелік сувенірних виробів, предметів культурного і ужиткового призначення серійного і масового виробництва, на вивезення (тимчасове вивезення) яких дозвіл Державної служби контролю не потрібен. Зокрема не потрібен дозвіл на вивезення значків, пам`ятних знаків, настільних медалей, ювілейних та пам`ятних монет, банкнот, які не є засобом платежу (крім вітчизняних та зарубіжних монет із дорогоцінних і недорогоцінних металів, паперових грошових знаків до 1960 р. включно) (п. 12).

З наведеного слідує, що дія Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України розповсюджується виключно на вивезення саме культурних цінностей, при цьому зазначені в додатку 1 предмети для вивезення не потребують дозволу Державної служби контролю незалежно від того є ці предмети культурною цінністю чи ні.

У той же час вказана Інструкція не визначає порядку отримання дозволу Державної служби контролю для предметів, які не є культурною цінністю, хоча і не підпадають під перелік предметів, вказаних в додатку 1 Інструкції, а регулює порядок вивезення культурних цінностей та не стосується предметів, які такими не являються.

Так, згідно експертного висновку про культурну цінність та матеріальну вартість предметів, зазначених у справі про порушення митних правил № 0074/80500/21 заведеної 14.08.2021 у відношенні ОСОБА_2 , надані для проведення державної експертизи культурних цінностей монети номіналом 1/2 копійки 1912 р., 1 копійка 1901 та 1912 рр., 2 копійки 1908 р., 3 копійки 1912 та 1915 рр. карбування не становлять культурної цінності. Монети карбувалися масовими тиражами, використовувались у грошовому обігу на початку XX ст., і відносяться до кола таких, що не є рідкісними та унікальними. За своїми ознаками монети не входять до переліку культурних цінностей, визначеного у Розділі 1 ст. 1 ЗУ «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей».

З огляду на викладене, вказані в протоколі монети не є товаром, переміщення якого через митний кордон України обмежено законодавством України, а тому їх переміщення з обранням зони (коридору) спрощеного митного контролю не становить складу порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі від 26.02.2019 № 1-р/2019).

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, так як належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винним у порушенні митних правил не встановлено.

Оскаржувана постанова судді суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ч. 5 ст. 529 МК України,

постановив:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 22.09.2021 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Сумської митниці ДМС КОВАЛЕНКО Н. В. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов