Київський апеляційний суд
Провадження № 33/824/320/2021 Єдиний унікальний № 357/6972/20
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Гладій С.В.
Головуючий в суді першої інстанції: Ларіна О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гладій С.В., за участі захисника ОСОБА_1 - адвоката Святини І.А., розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу останнього на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2020 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 06 липня 2020 року о 20 год. 10 хв., рухаючись по вул. Я.Мудрого в м. Узині Білоцерківського району Київської області, керував транспортним засобом «OPEL ASTRA», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя і очей, нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» № 6810 відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , виявив бажання пройти огляд в найближчому медичному закладі, однак після приїзду до медичного закладу від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, адвокат Святина І.А., вважаючи постанову місцевого суду такою, що винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, в апеляційній скарзі просить постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційних вимог адвокат вказує, що судове засідання суду першої інстанції велось без його фіксування технічними засобами, хоча таке клопотання заявлялось. Звертає увагу, що оригінал протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 055436 від 06 липня 2020 року містить численні виправлення, не відповідає копії протоколу, яка була надана ОСОБА_1 працівниками поліції, оскільки в копії протоколу не зазначені свідки, що, в свою чергу, свідчить про відсутність останніх на місці події. Крім того, як далі зазначає адвокат: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів складений на невідому особу, без зазначення часу та в ньому відсутні підпис особи, на яку він складений; ОСОБА_1 було відмовлено у наданні сертифікату відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки; на час приїзду до медичного закладу, працівниками поліції вже був складений протокол про адміністративне правопорушення за відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, який не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 не відмовлявся від такого огляду і бажав його пройти, але у нього не було грошей для сплати грошових коштів в сумі 630 грн. за лабораторні дослідження; пояснення свідків не відповідають дійсним подіям та свідчать про їх відсутність, оскільки за протоколом вони нібито були запрошені працівниками поліції 06 липня 2020 року о 20 год. 15 хв., а протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП складений о 22 год. 10 хв.; в матеріалах провадження відсутній відеозапис досліджуваних подій, який би підтверджував дійсну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

А тому, все в сукупності, як зазначає адвокат, доводить факт відсутності правопорушення, за яким стосовно ОСОБА_1 працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вислухавши пояснення адвоката Святини І.А., який наполягав на задоволенні апеляційних вимог в повному обсязі щодо скасування постанови місцевого суду та прийняття нової постанови, якою ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з закриттям провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, пояснення поліцейського СРПП Узинського ВП Білоцерківського ВП сержанта поліції Ткаченко Т.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, слід дійти наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За результатами розгляду справи, зміст постанови органу (посадової особи) повинен відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП.

Системний аналіз вказаних норм процесуального закону вказує на те, що у разі визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, у постанові потрібно, зокрема, наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 в повній мірі не дотримані.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 055436 від 06 липня 2020 року, в означений день о 22 год. 10 хв., в м. Узині, вул. Я.Мудрого, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «OPEL ASTRA», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя і очей, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «DRAGER» 6810 відмовився в присутності двох свідків. Виявив бажання пройти огляд в найближчій стаціонарній лікарні, де, по приїзду, від проходження огляду відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Вказаний протокол складений уповноваженою на те особою - поліцейським Києво-Святошинського ВП сержантом Ткаченком Т.В. (на час складання протоколу працюючий в СРПП Узинського ВП Білоцерківського ВП), який в суді апеляційної інстанції підтвердив виклад фактичних обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 . Стверджував, що при складанні протоколу були свідки, але змістовно не міг пояснити щодо розбіжностей, наявних як в оригіналі протоколу, так і в його копії, а саме щодо виправлень та не зазначення в копії анкетних даних свідків. Зазначив працівник поліції і про те, що відеозапис досліджуваних подій вівся, але наразі даний відеофайл відсутній і надати його суду апеляційної інстанції не виявляється за можливе.

Згідно змісту постанови суду першої інстанції, в судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки поведінка працівників поліції здалася йому дивною, так як останні йому не представились, не пояснили причини зупинки, після чого запропонували пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння та повезли його до медичного закладу в м. Біла Церква, однак, на пів дорозі розвернулися та поїхали проводити вказаний огляд до медичного закладу в смт. Рокитне, де йому- ОСОБА_1 запропонували заплатити за проходження огляду кошти в сумі 630 грн., на що останній відмовився, оскільки не мав при собі таких коштів, після чого повернувся додому та пройшов огляд на стан сп`яніння сам в медичному закладі м. Ставище.

Дані пояснення ОСОБА_1 в повному обсязі були підтримані його захисником - адвокатом Святиною І.А. в суді апеляційної інстанції, який додатково зазначив, що свідки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 були відсутні, що є порушенням вимог ст. 266 КУпАП.

На підтвердження або спростування пояснень, наданих ОСОБА_1 в суді першої інстанції, та підтриманими адвокатом Святиною І.А. в суді апеляційної інстанції, неодноразово викликались свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які в суд апеляційної інстанції не з`явились.

Разом з тим, адвокат Святина І.А., відповідно до наданих йому повноважень, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», самостійно відібрав у свідка ОСОБА_4 пояснення, за змістом яких вбачається, що останньому відомий протокол про адміністративне правопорушення, складений стосовно ОСОБА_1 , але підписував його свідок 07 липня 2020 року о 08 год. 30 хв. в м. Узині, в час, коли він та ОСОБА_3 повертались з роботи додому та були зупинені працівниками поліції. Працівники поліції пояснили, що потрібно формально підписати протокол в якості понятих та в протоколі і поясненнях зазначити свої анкетні дані, що ними і було зроблено. Коли свідок ОСОБА_4 підписував протокол, то в ньому вже був наявний підпис виконаний ОСОБА_1 , якого свідок ніколи не бачив і в його присутності останній не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. Зі слів працівника поліції ОСОБА_1 начебто знаходився в службовому автомобілі поліцейського.

В поясненнях свідка ОСОБА_4 наголошується, що він не був присутнім, як і свідок ОСОБА_3 06 липня 2020 року о 20 год. 15 хв. при відмові водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та у лікаря нарколога в закладі охорони здоров`я.

Ставити під сумнів пояснення вказаного свідка у апеляційного суду підстав не має, оскільки пояснення свідка ОСОБА_4 узгоджуються з доказами у справі, зокрема, долученою копією протоколу про адміністративне правопорушення наданого ОСОБА_1 на місці його складання, який взагалі не містить записів про свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а звідси про їх присутність при відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та при складанні відповідного протоколу. Опосередковано це ж підтверджується оригіналом протоколу про адміністративне правопорушення згідно якого, та інших письмових доказів, свідки були запрошені для засвідчення відповідних процедур в 20 год. 15 хв. 06 липня 2020 року, при тому, що сам протокол складений 06 липня 2020 року в 22 год. 10 хв.

Положеннями ч. 1 ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17, візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише в тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Отже, для підтвердження порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, в т.ч. п. 2.5 цих Правил, органом поліції, відповідно до ст. 251 КУпАП, та відомчих актів, зокрема Наказу МВС № 1026 від 18 грудня 2018 року, мав би бути наданий відеозапис події. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути беззаперечним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному провадженні відсутній відеозапис досліджуваних подій, про що окремо зазначив працівник поліції ОСОБА_5 , у зв`язку з чим не можна дійти однозначного висновку про дотримання положень ст. 266 КУпАП працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за досліджуваних обставинах.

Згідно з приписами ст. 266 КУпАП, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином, дослідивши всі наявні в розпорядженні суду апеляційної інстанції матеріали провадження за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного 06 липня 2020 року стосовно ОСОБА_1 за порушенням ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України, з урахуванням презумпції невинуватості, слід прийти до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За наведеним, доводи апеляційної скарги адвоката Святини І.А. в зазначеній частині - є слушними та підлягають до задоволення, а постанова суду першої інстанції - скасуванню, із закриттям провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за протоколом про адміністративне правопорушення від 06 липня 2020 року, складеного стосовно ОСОБА_1 .

Щодо інших доводів апеляційної скарги, то вони не ґрунтуються на законі та матеріалах справи, а тому не заслуговують на увагу.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Святини Ігоря Андрійовича - задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - скасувати.

Провадження в справі за протоколом про адміністративне правопорушення - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.В.Гладій