Справа № 314/5169/20
Провадження № 3/314/72/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2021 м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Кіяшко В.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працює, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області 21.04.2005, РНОКПП НОМЕР_2 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення, гр. ОСОБА_1 , 20.11.2020 ухилилася від виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній 20.11.2020 підпалив сміття в підвалі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Обставини правопорушення викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 284522 від 01.12.2020.

ОСОБА_1 в судовому засіданні факт вчинення адміністративного правопорушення визнала в повному обсязі, просила суд суворо її не карати, пояснила, що з сином провела виховну бесіду, завдані збитки у розмірі 1009 грн. відшкодувала в повному обсязі, про що надала до суду копію квитанції, обіцяла в майбутньому не допускати подібних порушень.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, суд приходить висновку про те, що в діях останньої є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання неповнолітніх дітей.

Так, її вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, підтверджена дослідженими судом доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 284522 від 01.12.2020;

-рапортом поліцейського про реєстрацію порушення;

-довідкою про результати ІТС ІПНП № 9456, № 9628;

-протоколом про прийняття заяви про вчинене правопорушення (копія);

-письмовими поясненнями ОСОБА_3 (копія);

-актом про нанесення матеріальних збитків (копія);

-письмовими поясненнями ОСОБА_4 (копія);

-письмовими поясненнями ОСОБА_5 (копія);

-письмовими поясненнями ОСОБА_6 (копія);

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 ;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 ;

-заявою ОСОБА_1 , яка міститься в матеріалах справи.

З урахуванням досліджених доказів, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 винна у скоєному правопорушенні.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, оцінка доказів по адміністративній справі ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваження.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, враховуючи вимоги ст. 22 КУпАП, приходить до висновку про можливість звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, при цьому, суд враховує особу порушниці, ступінь її вини, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, а також той факт, що ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні визнала в повному обсязі, щиро розкаялася, запевнила, що більше не буде вчиняти правопорушень та пояснила, що з сином провела виховну бесіду та відшкодувала матеріальні збитки.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 22, 23, 33, 34, 35, ч. 1 ст. 184, 284 КУпАП,-

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю правопорушення звільнити від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя В.О. Кіяшко

29.01.2021