П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2021 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення що надійшла з ВП №1 Ужгородського РУП в Закарпатській області відносно гр. України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 », за ст. 173 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

З протоколу серії ВАБ 18 № 435765 від 18.08.2021 вбачається, що 18.08.221 о 10:55 год. гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою с. Оноківці дачний масив «Лісівник» на вулиці без назви висловлювався нецензурною лайкою в бік гр. ОСОБА_2 , чим порушив громадський, спокій та порядок громадян, які перебували на даній вулиці, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 173 КУпАП.

У попередньому судовому засіданні ОСОБА_1 , свою вину не визнавав, повідомив, що ним подано до Управління ДВБ України заяву на неправомірні дії працівників поліції, копію якої додано до матеріалів справи. Вказував що події відбувались не на вулиці, а в будинку.

У судове засідання призначене на 01.12.2021 року ОСОБА_1 повторно не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином про причини неявки не повідомляв, заяв на подавав. Про час та місце судового розгляду повідомлялася шляхом надіслання судової повістки та через повідомлення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням:https://court.gov.ua/sud0712/gromadyanam/csz/.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Суд не може самостійно збирати докази, позаяк обов`язок щодо збирання доказів, в силу положень ч. 2ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як передбачено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Згідно матеріалів справи, відносно гр. ОСОБА_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення від 18.08.2021 року, за те, що він перебуваючи за адресою с. Оноківці дачний масив «Лісівник» на вулиці без назви висловлювався нецензурною лайкою в бік гр. ОСОБА_2 , чим порушив громадський, спокій та порядок громадян, які перебували на даній вулиці.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані ч.1 ст. 173 КУпАП.

Згідно протоколу в якості свідка вказано ОСОБА_3 , а потерпілого ОСОБА_2 .

Згідно наявних у матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_2 від 18.08.2021, він знаходився біля дачного будинку на вулиці та в цей час гр. ОСОБА_1 знаходячись на вулиці у громадському місці висловлювався нецензурними словами на адресу гр. Рега та вів себе грубо, визиваючи. Чим порушував громадський спокій і спокій громадян.

Згідно наявних у матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_3 , від 18.08.2021, він знаходився на дачному масиві Лісівник та у громадському місці, на вулиці гр. ОСОБА_1 поводив себе грубо, визиваючи та виражався нецензурними словами на його адресу та його товариша гр. ОСОБА_2 чим порушував громадський спокій і спокій громадян.

При цьому в письмових поясненнях доданих до протоколу відсутні адреси місця події, не вказується де саме ОСОБА_1 вчинив вказані дії.

У фабулі протоколу вказано, що особа відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , висловлювався нецензурною лайкою в бік гр. ОСОБА_2 , який вказаний як потерпілий. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 , не значиться при цьому як потерпілим, а як свідком.

Окрім того, як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_2 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення зазначені одночасно в якості понятих, в присутності яких провадився особистий огляд та огляд речей, передбачених ст. 264 КУпАП гр. ОСОБА_1 .

Слід констатувати, що судом в якості свідків для надання пояснень викликались ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак на розгляд справи такі не з`явилися. До суду надійшла заява подана від імені ОСОБА_2 про розгляд справи у його відсутності.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

На адресу суду надійшли заяви, подані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в яких зазначається, що ОСОБА_1 , вчинив відносно них неправомірні дії, а саме відмовлявся виконати рішення суду та відмовлявся звільнити власність ОСОБА_6 при цьому ображав усіх, погрожував фізичною розправою.

Вказані особи не зазначені в протоколі в якості свідків, пояснення таких працівниками поліції не відбирались.

У попередніх судових засіданнях ОСОБА_1 , вказував, що подія мала місце на подвір`ї будинку. Зокрема зазначив, що 18.08.2021 року, в будинок в дачному масиві « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де він проживає без реєстрації, прийшли ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , разом із державним виконавцем. Вони хотіли вигнати його із житла. У зв`язку із чим між ним та вказаними особами виник конфлікт. Однак ОСОБА_1 , вказав, що жодних неправомірних дій він не вчиняв, вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 , не був присутнім при цьому, неправомірних дій відносно ОСОБА_2 не вчиняв.

ОСОБА_1 , вказав на те, що на місці події були присутні працівники поліції. Разом із тим, повідомив, що йому не було роз`яснено його прав, та що працівники поліції відмовилися приймати від нього заяву. В подальшому ОСОБА_1 звернувся із заявою до Управління ДБР у якій просить прийняти міри до поліцейських Ужгородського РУП, які 18.08.2021 о 11.00 год. склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому матеріали адміністративної справи не містять жодних відомостей щодо вказаної події та зазначених обставин.

У зв`язку із чим, суддя позбавлений можливості з`ясувати всі обставини справи, та усунути вказати протиріччя.

Положеннями ст. 276 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення повинен вирішити, у тому числі й питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення (п. 2), а в разі неправильного складання такого протоколу, у тому числі і про адміністративно-карне хуліганство, повернути матеріали адміністративної справи органу внутрішніх справ для належного (додаткового) оформлення (п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство»).

Згідно положень ст.ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення згідно ст. 256 КУпАП зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. Особа, яка вчинила правопорушення, має право подати пояснення та зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підпису. Власноручно викладені цією особою пояснення та зауваження додаються до протоколу, про що до нього вноситься відповідний запис із зазначенням кількості аркушів, на яких подано такі пояснення та/або зауваження. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дати пояснення і підписати протокол у ньому робиться запис про це. При складанні протоколу порушникові розяснюються його права і обов`язки , передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен провадитися їх, у тому числі, і судовий розгляд.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення складено відносно гр. ОСОБА_1 , за вчинення правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП.

Відповідальність за вчинення вказаного правопорушення наступає в разі вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Склад адміністративного правопорушення це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення належать ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіони (ст. 1 Закон України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення"» від 22.09.2005 p. № 2899-IV).

Таким чином визначальне значення для встановлення обставин вчинення адмінправопорушення та притягнення особи до відповідальності за ст. 173 КУпАП має місце його вчинення.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Разом з тим, матеріалами справи не доведено, що місцем скоєння правопорушення є громадське місце, адже наявні протиріччя між показами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . В судовому засіданні вказані розбіжності спростовані не були.

Крім того, дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до порушення громадського порядку і спокою громадян.

Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху і т. ін.).

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною нормою, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення, громадським місцем є частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Отже, для юридичної оцінки діяння за ст. 173 КУпАП обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього правопорушення у виді порушення громадського порядку, що супроводжується нецензурною лайкою та іншими подібними діями, які не утворюють особливої зухвалості чи виняткового цинізму, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

При розгляді справи ОСОБА_1 , вказував що конфлікт виник на території подвір`я будинку, внаслідок дій державного виконавця, між ним та ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ..

Як вбачається з досліджених матеріалів справи між вказаними особами існували певні неприязні стосунки, через які фактично мав місце конфлікт 18.08.2021 року, а тому в діях ОСОБА_1 відсутні такі суб`єктивні ознаки, як мотив і умисел, спрямовані на порушення громадського порядку, котрі є основними критеріями, які відрізняють дрібне хуліганство від суміжних правопорушень, тобто внутрішнього спонукання особи порушити не тільки громадський порядок, але й проявити неповагу до суспільства чи окремої особи без вагомих на те причин, що в даному випадку відсутнє.

Суддя вважає, що доказів, які б вказували на те, що дії гр. ОСОБА_1 були направлені на порушення громадського порядку та вчинені з хуліганських мотивів, які полягали у явній неповазі до моральних засад суспільства, демонстрації свої зневаги до існуючих правил і норм поведінки при вчиненні правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Справи про адміністративні правопорушення розглядаються судом в межах протоколу про адміністративне правопорушення, і суддя не вправі виходити за межі зазначеної у протоколі суті адміністративного правопорушення та його кваліфікації в сторону погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Судом неодноразово викликався працівник поліції, яким складено протокол про адміністративне правопорушення, однак такий не з`явився, причини неявки суду не повідомляв.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та загальних норм Конституції України та Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Чинне адміністративне законодавство не передбачає можливості органу, який розглядає адміністративну справу, самостійно визначати правову кваліфікацію складу вчиненого правопорушення.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та загальних норм Конституції України та Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За змістом наведених вимог закону висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, не може вважатися доведеною поза розумним сумнівом, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які достовірні докази про вчинення ним зазначеного адміністративного правопорушення у зв`язку з чим провадження у справі про адміністративне правопорушення належить закрити з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 173 ч. 3, 283, 274, 284, 285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно гр. України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- закрити на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути винесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови. Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош