Справа № 357/881/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2021 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дорошенко С.І. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області батальйон патрульної поліції у м. Біла Церква відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм TOB «ТРАНССІТІ», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

У С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ГП № 121435 від 05.01.2021 року, 05.01.2021 року о 15 годині 23 хвилини, в м. Біла Церква по проспекту Князя Володимира, 5, водій ОСОБА_1 здійснював міське перевезення пасажирів за маршрутом №22 на транспортному засобі "Атаман", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з перевищенням встановленої кількості місць на перевезення кількості пасажирів, а саме: в кількості на 32 (тридцять дві) особи, що перевищує кількість місць для сидіння, передбаченою технічною характеристикою транспортного засобу, чим порушив вимоги п.п. 10 п.2 Постанови КМУ від 09.12.2020 р. №1236, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що працює водієм маршрутного таксі № 22 в TOB «ТРАНССІТІ». Зазначив, що він є найманим працівником та відповідно до норм чинного законодавства не є суб`єктом вказаного правопорушення. Просив закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Статтею 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Частиною 1 статтею 44-3 КУпАП, в редакції чинній на час вчинення інкримінованого правопорушення, було передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, адміністративним правопорушенням вважається порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Частина 1 стаття 44-3 КУпАП має бланкетний характер і відсилає до нормативно-правових актів, якими установлено правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", інших актів законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Частиною 1 ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: відомості про особу, яка притягається до відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Суддя оголосивши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши додані докази, а саме рапорт працівника поліції, фотокопію автобуса, фотокопію посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, письмове клопотання ОСОБА_1 , дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, відомостей, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів на маршрутному автобусі або на міському автобусі, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах, матеріали справи не міститься, так як і не містять реєстраційних документів на даний транспортний засіб щодо дозволеної для перевезення кількості пасажирів та технічної документації. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які пояснення свідків чи очевидців правопорушення, які б могли підтвердити те, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів на маршрутному автобусі або на міському автобусі, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах, так як ОСОБА_1 , відповідно до протоколу здійснював перевезення людей, які і могли б бути безпосередніми свідками.

При цьому суд, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дослідивши наявні у справі документи суддею не встановлено факту порушення ОСОБА_1 вимог Постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» і положень ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , є найманим працівником TOB «ТРАНССІТІ», тобто він не є суб`єктом господарювання, а тому в розумінні ч. 1 ст. 44-3 КУпАП не є суб`єктом вказаного правопорушення.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні в достатньому обсязі належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а також враховуючи, що останній не є суб`єктом вказаного правопорушення, суддя позбавлений можливості встановити факт вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення та наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський Суд з прав людини у справі "Кобець проти України" 14.02.2008 року зазначив, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Typeччини"(Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

При цьому відповідно з ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, будь які сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, сукупність вказаних обставин не дає можливості судді зробити висновок про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 44-3, 7, 221, 247, 252, 283-285, 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СуддяС. І. Дорошенко