Справа № 456/184/21
Провадження № 3/456/287/2021
ПОСТАНОВА

іменем України

18 лютого 2021 року місто Стрий Львівської області

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитин В.Я., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника адвоката Бабія Б.М., а також особи, яка є потерпілим, та його представника адвоката Мундяка М.М., розглянувши матеріали, котрі надійшли від Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у АДРЕСА_2 , розлученого, пенсіонера, фізичної особи-підприємця, раніше протягом року до адміністративної відповідальності не притягався,

за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 10.12.2020 року о 09 год. 40 хв., керуючи належним йому транспортним засобом марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_1 , та здійснюючи рух територію гаражного колективу «АВТОМОБІЛІСТ-1», що по вул. Січових Стрільців, 24 у м. Стрий Львівської області, не був уважним до дорожньої обстановки та не відреагував на її зміну, не вибрав при цьому безпечної швидкості руху керованого ним автомобіля, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , а зазначений автомобіль отримав технічні пошкодження, пішохід ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, чим порушив вимоги п. п. 2.3 «б», 12.1., 12.3. Правил дорожнього руху України.

Він же, 10.12.2020 року о 09.45 год., будучи водієм транспортного засобу марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_1 , котрий є учасником дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце на території гаражного колективу «АВТОМОБІЛІСТ-1» у м. Стрий Львівської області по вул. Січових Стрільців, 24, залишив зазначене місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10. «а» Правил дорожнього руху України.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4 та 124 КУпАП, у судове засідання з`явився та, у присутності свого захисника адвоката Бабія Б.М., надав пояснення, згідно з котрими він дійсно 10.12.2020 року близько 09 год. 40 хв. керував належним йому транспортним засобом марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Стрий Львівської області по вул. Січових Стрільців, так як мав намір заїхати на територію розташованого там гаражного колективу «АВТОМОБІЛІСТ-1» за згодою свого товариша ОСОБА_3 , який є власником одного із гаражів у цьому гаражному колективі. Проїзджаючи прохідну, під час руху свого автомобіля до нього вибіг працівник ОСОБА_2 з метою зупинки автомобіля для встановлення обставин, необхідних нібито для його пропуску на приватну територію гаражного колективу. На такі дії ОСОБА_2 він не вважав за необхідне реагувати та щось йому пояснювати, а тому продовжив на незначній швидкості рух свого автомобіля у напрямку необхідного йому гаража. Оскільки керований ним автомобіль продовжував рух без зупинки, то ОСОБА_2 , очевидно образившись на такі його дії, умисно натрапив на цей рухомий транспортний засіб, зокрема ударив праве бокове дзеркало заднього виду, котре від зазначеного удару відламалось та впало на дорогу. Після цього, проїхавши ще декілька метрів, він зупинив свій автомобіль, вийшов з нього, повернувся та підняв відламане дзеркало з його складовими, а, у подальшому, сів в автомобіль та продовжив рух на територію гаражного колективу, де перебував у гаражі свого товариша. Зазначив також, що не вважає таку подію дорожньо-транспортною пригодою, у зв`язку з чим не повідомляв про неї уповноважений підрозділ поліції, залишив місце цієї події та поїхав до місця призначення, що близько сімдесяти метрів від прохідної до гаражного колективу, де його у подальшому й знайшли працівники поліції, котрі, як згодом виявилось, були викликані на місце події ОСОБА_2 .. Тому не визнає своєї провини у порушенні Правил дорожнього руху України, котрі значаться у складених відносно нього протоколах про адміністративні правопорушення, та просив провадження у справі про адміністративні правопорушення за ст. ст. 122-4 та 124 КУпАП закрити за відсутністю події та відсутністю у його діях складу зазначених адміністративних правопорушень.

Особа, яка значиться потерпілим у протоколах про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. ст. 122-4 та 124 КУпАП, у судове засідання з`явився та, будучи у присутності свого представника адвоката Мундяка М.М. опитаним як свідок відповідно до положень ст. 272 КУпАП, надав пояснення, згідно з котрими він 10.12.2020 року здійснював чергування на прохідній гаражного колективу «АВТОМОБІЛІСТ-1», що у м. Стрий Львівської області по вул. Січових Стрільців, 24, та знаходився на території зазначеного гаражного колективу, членом котрого являється. Близько 09 год. 30 хв. до прохідної під`їхав автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , однак на його вимогу водій ОСОБА_1 , який не є членом зазначеного гаражного колективу, не зупинився для встановлення обставин, необхідних для пропуску керованого ним автомобіля на приватну територію гаражного колективу, а, обурившись, під час продовження руху та, очевидно, не контролюючи керований ним автомобіль, здійснив на нього наїзд, зокрема зачепив його правим боком бампера та правим боковим дзеркалом заднього виду, внаслідок чого таке дзеркало відламалось та впало на дорогу, а він отримав тілесні ушкодження коліна лівої ноги та тілесні ушкодження лівої руки. Після наїзду на нього, водій, проїхавши ще декілька метрів, зупинив керований автомобіль, вийшов з нього, підняв з дороги пошкоджене дзеркало й деталі від нього, після чого сів назад в автомобіль та продовжив свій рух до необхідного йому гаража, а він викликав на місце події працівників поліції. Тому вважає, що саме ОСОБА_1 повинен нести відповідальність за такі свої дії, оскільки він порушив Правила дорожнього руху України, здійснивши на нього наїзд автомобілем, після чого поїхав з місця події, не дочекавшись працівників поліції.

Суддя, заслухавши пояснення вищевказаних осіб, пояснення свідків, а також дослідивши усі зібрані матеріали адміністративної справи, дійшов такого висновку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, відповідно до пунктів 2.3. «б», 12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Визначення дорожньо-транспортної пригоди наведене у пункті 1.10 Правил дорожнього руху України, за змістом котрого дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Дорожньо-транспортні події класифікують за видами і за ступенями тяжкості наслідків. Розрізняють кілька видів дорожньо-транпортних пригод, одним з котрих є наїзд на пішохода подія, за якої: рухомий транспортний засіб наїхав на людину, людина натрапила на рухомий транспортний засіб, людина постраждала від вантажу (або частин транспортного засобу), що перевозиться транспортним засобом, та виступає за габарити транспортного засобу.

Згідно пунктів 2.10 «а» та 2.10. «д» Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, водій зобов`язаний, зокрема, негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, а також повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

Відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна , встановлює стаття 124 КУпАП. У свою чергу, відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, встановлює стаття 122-4 КУпАП.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів цієї справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи водієм, у вказаній вище дорожній обстановці, вимог наведених вище Правил дорожнього руху України не дотримався, так як його вина у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4 та 124 КУпАП, у розумінні наведених вище приписів ст. ст. 245, 251-252 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами, зокрема підтверджується:

- протоколами про адміністративні правопорушення серії БД № 321393 та серії БД № 321394, котрі складені після завершення перевірки усіх обставин події 20.12.2021 року о 14 год. 00 хв. та о 14 год. 05 хв. у чіткій відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містять необхідні у них відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самих адміністративних правопорушень, які призвели до порушення Правил дорожнього руху України;

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, котра сталася 10.12.2020 року о 09 год. 40 хв. на території гаражного колективу «АВТОМОБІЛІСТ-1» у м. Стрий Львівської області по вул. Січових Стрільців, 24, за участі транспортного засобу марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та пішохода ОСОБА_2 ;

- письмовими поясненнями водія транспортного засобу марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 від 20.12.2020 року, а також його ж поясненнями, наданими у судовому засіданні у цій справі у тій частині, що він, з-поміж іншого, підтвердив обставину щодо нездійснення вранці 10.12.2020 року на вимогу ОСОБА_2 зупинки руху керованого ним автомобіля при проїзді прохідної на приватну територію гаражного колективу «АВТОМОБІЛІСТ-1» і, як наслідок, наїзду на ОСОБА_2 , який вибіг з приміщення прохідної, й пошкодження при цьому керованого автомобіля у виді відламки правого бокового дзеркала заднього виду, після чого залишення місця цієї події до приїзду працівників поліції;

- письмовими поясненнями пішохода ОСОБА_2 від 20.12.2020 року, а також його ж поясненнями, наданими у судовому засіданні у цій справі, згідно з котрими він повністю підтвердив обставину щодо здійснення на нього вранці 10.12.2020 року на території гаражного колективу «АВТОМОБІЛІСТ-1» наїзду автомобілем марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 й пошкодження внаслідок цього зазначеного транспортного засобу у виді відламки правого бокового дзеркала заднього виду, а також нанесення йому ушкоджень лівого колінного суглоба та лівої руки;

- фототаблицею транспортного засобу марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_1 після дорожньо-транспортної пригоди, на котрій відображене пошкоджене праве бокове дзеркало заднього виду та його тимчасове облаштування на місце за допомогою клейкої прозорої стрічки;

- поясненнями поліцейського СРПП № 2 ПП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, капрала поліції Бучковського В.І., який складав протоколи про адміністративні правопорушення, наданими ним у судовому засіданні у цій справі, згідно з котрими, він із напарником, прибувши на місце події за викликом керівника гаражного колективу «АВТОМОБІЛІСТ-1», не застали там транспортний засіб, причетний до дорожньо-транспортної пригоди, як і його водія, а на місці був лише пішохід ОСОБА_2 , який у подальшому поїхав, очевидно у медичний заклад, так як скаржився на болі у лівому колінному суглобі та лівій руці. У подальшому ним, за заявою потерпілого ОСОБА_2 , у визначений законом десятиденний термін, здійснювалась перевірка щодо встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди, у тому числі й щодо розшукування причетного до цієї події автомобіля, встановлення винних осіб, відібрання відповідних пояснень, за результатами чого й було складено два протоколи про адміністративні правопорушення відносно водія ОСОБА_1 , так як перевіркою підтверджено, що дорожньо-транспортна пригода дійсно мала місце, як і те, що саме водій ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху України, котрі призвели до наїзду на пішохода ОСОБА_2 та пошкодження керованого ним же транспортного засобу, а також залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, не дочекавшись приїзду працівників поліції. При цьому, суддя не приймає до уваги пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в іншій частині щодо обставин згаданої вище події, а також пояснення свідка ОСОБА_4 , який був присутнім на час цієї події в його автомобілі, а саме про умисний удар пішоходом ОСОБА_2 правого бокового дзеркала заднього виду керованого ОСОБА_1 автомобіля й заподіяння, таким чином самому собі тілесних ушкоджень, а автомобілю механічних пошкоджень, так як такі пояснення ОСОБА_1 у наведеній частині та аналогічні пояснення свідка ОСОБА_4 є неспроможними із зібраними у матеріалах справи доказами, не наділені логічним змістом. Суддя вважає, що такі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у наведеній частині, як і його позиція по справі у цілому, спрямовані на уникнення ним встановленої законом відповідальності та можливості призначення йому адміністративних стягнень, а також викликані побоюваннями понести у подальшому можливу цивільно-правову відповідальність.

Щодо наданих у судовому засіданні у цій справі пояснень свідком ОСОБА_3 , то такі є поза межами інкримінованих ОСОБА_1 правопорушень, так як зазначений свідок не був очевидцем ані дорожньо-транспортної пригоди за участі водія ОСОБА_1 та пішохода ОСОБА_2 , ані залишення після цього водієм ОСОБА_1 зазначеного місця події до чи після приїзду працівників поліції.

Крім того, як неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини (рішення у справах «Руїс Торіха проти Іспанії» («Ruiz Torija v. Spain») від 09.12.1994 року, «Проніна проти України» від 18.07.2006 року та «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року), хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною у залежності від характеру рішення.

Виходячи із положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та протоколів до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також застосовуючи при розгляді даної адміністративної справи вищевказану практику Європейського суду з прав людини як джерело права, суддя не надає відповідей на питання водія ОСОБА_1 та його захисника щодо обставин працевлаштування ОСОБА_2 у гаражному колективі «АВТОМОБІЛІСТ-1» та наявності у нього повноважень на зупинку й перевірку транспортних засобів, котрі здійснюють в`їзд на територію згаданого гаражного колективу, як і на питання щодо правомірності в`їду на таку територію автомобіля за згодою одного із власників гаража без надання будь-яких пояснень особі на прохідній та обов`язку зупинки автомобіля, а також на інші питання, котрі виникали у них при розгляді справи, оскільки запитувані обставини не відносяться до предметів дослідження у межах даного судового розгляду при встановленні вини особи у порушенні п. п. 2.3 «б», 2.10. «а», 2.10 «д», 12.1., 12.3. Правил дорожнього руху України.

Відтак, дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ст. 124 КУпАП, оскільки він як учасник дорожнього руху, порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження належного йому транспортного засобу.

Його ж дії вірно кваліфіковані за ст. 122-4 КУпАП, оскільки він, будучи водієм транспортного засобу, на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої є причетним.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, оскільки вказані вище адміністративні правопорушення вчинені однією і тією ж особою і підлягають одночасному розгляду одним і тим же органом, то зазначені справи слід об`єднати в одне провадження, відповідно до положень ст. 36 КУпАП, а також на виконання Інструкції з діловодства у місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України № 814 від 20.08.2019 року.

При накладені адміністративного стягнення, на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя враховує обставини, визначені у ст. 33 КУпАП, та не вбачає, у розумінні ст. ст. 34-35 цього Кодексу обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність останнього, у зв`язку з чим вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкцій, визначених у ст. ст. 122-4 та 124 КУпАП, у виді штрафу. При цьому суддя приймає до уваги також ту обставину, що технічні пошкодження, котрі мають місце внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, були спричинені лише автомобілю, належному особі, винній в її вчиненні.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі ухвалення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Так, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, у матеріалах справи відсутні будь-які дані, котрі б підтверджували звільнення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, від сплати судового збору, а, відтак, слід стягнути судовий збір за винесення постанови про накладення на таку особу адміністративного стягнення, у розмірі 454 грн..

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 9, 36, 40-1, 122-4, 124, 245, 251-252, 268-269, 272, 280, 283-285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Справи про адміністративні правопорушення № 456/184/21 (провадження № 3/456/287/2021) та № 456/185/21 (провадження № 3/456/288/2021) відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП, об`єднати в одне провадження, присвоївши об`єднаній справі єдиний номер провадження 3/456/184/2021 та номер справи 456/287/21.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн..

Його ж визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн..

Відповідно до ст. 36 КУпАП на ОСОБА_1 остаточно накласти адміністративне стягнення за вчинені ним адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 122-4 та 124 КУпАП, у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн..

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови, - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, а також витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок сплати судового збору встановлюється Законом України «Про судовий збір».

Копію постанови протягом трьох днів вручити або вислати особі, щодо якої її винесено , про що зробити відповідну відмітку у справі.

Копію постанови у той же строк вручити або висилати особі, яка є потерпілою, на її прохання.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Строк пред`явлення даної постанови до виконання становить три місяці.

Суддя В.Я. Микитин