Справа № 309/3273/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

27.01.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 09 грудня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, директора Закарпатського базового державного медичного коледжу, раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 510 гривень.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути порушення вимог ст. 41 КУпАП щодо відновлення педагогічного навантаження ОСОБА_2 .

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 384,20 гривень судового збору.

Згідно постанови, Інспектором Управління держпраці в Закарпатській області Юртин В.Ф. 11.10.2019 складено протокол про адміністративне правопорушення № ЗК 379/221/АВ/П/ПТ про те, що ОСОБА_1 , 11.10.2019 вчинив правопорушення трудового законодавства, що має триваючий характер і на день перевірки має місце. За вказане правопорушення передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 41 КУпАП. Зокрема, ОСОБА_2 , викладачу української мови та літератури - спеціалісту вищої категорії з педагогічним званням старший викладач Закарпатського базового державного медичного коледжу, згідно наказу № 56-о від 30.08.2019 встановлено педагогічне навантаження всього 311 годин, із яких: українська мова за професійним спрямуванням - 81 година та зарубіжна література - 230 годин, що значно менше педагогічної ставки та в порівнянні із попереднім навчальним роком, згідно наказу № 62-о від 30.08.2018, в якому педагогічне навантаження становило 754 години. Від педагогічного навантаження залежить оплата праці викладача. Години викладання української мови та літератури на умовах сумісництва було надано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Про зміну істотних умов праці директор коледжу ОСОБА_1 не повідомив ОСОБА_2 не пізніше, ніж за два місяці, чим порушено положення ч. 3 ст. 32 КЗпП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною, тому має бути скасована. Зазначає, що суд першої інстанції повно та всебічно не дослідив всі обставини справи, не надав належну оцінку письмовим матеріалам, що призвело до прийняття хибних висновків. Стверджує, що дата складання та підписання акту не відповідає датам, які відображають тривалість перевірки. Також зазначає, що в постанові суду не вірно зазначено посада ОСОБА_1 , а саме замість «т.в.о. директора» вказано «директор». Вказує і на те, що суд безпідставно не врахував клопотання представника апелянта про закриття провадження за спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки дане правопорушення не є триваючим і сплили строки притягнення до адміністративної відповідальності. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Апеляційний суд, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, за порушення вимог законодавства про працю - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що ОСОБА_2 , викладачу української мови та літератури - спеціалісту вищої категорії з педагогічним званням старший викладач Закарпатського базового державного медичного коледжу, згідно наказу № 56-о від 30.08.2019 встановлено педагогічне навантаження всього 311 годин, із яких: українська мова за професійним спрямуванням - 81 година та зарубіжна література - 230 годин, що значно менше педагогічної ставки та в порівнянні із попереднім навчальним роком, згідно наказу № 62-о від 30.08.2018, в якому педагогічне навантаження становило 754 години. Від педагогічного навантаження залежить оплата праці викладача. Години викладання української мови та літератури на умовах сумісництва було надано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Про зміну істотних умов праці директор коледжу ОСОБА_1 не повідомив ОСОБА_2 не пізніше, ніж за два місяці, чим порушено положення ч. 3 ст. 32 КЗпП України. З указаного протоколу також убачається, що своїми підписами в протоколі, ОСОБА_1 підтвердив, що права та обов`язки йому роз`яснено, зі змістом протоколу ознайомлений, його копію отримав, від надання інспектору пояснень відмовився (а. с. 1-2).

Викладені в протоколі обставини також підтверджуються Актом інспекційного відвідування від 11.10.2019 (а. с. 3-6), письмовими пояснення ОСОБА_1 (а. с. 8), копіями Наказів (а. с. 9-12, 15-16).

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП адміністративного правопорушення, так як ними підтверджено той факт, що ОСОБА_2 було зменшено кількість годин викладання в Закарпатському базовому державному медичному коледжі й ОСОБА_1 не повідомлено ОСОБА_2 про зміну істотних умов праці не пізніше, ніж за два місяці.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор праці Юртин В. Ф. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.

Тому, апеляційний суд доходить висновку про те, що інспектор праці Юртин В. В. при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Крім того, в ході апеляційного розгляду не встановлено й даних про те, що в гр. ОСОБА_2 були підстави для обмови ОСОБА_1 - на такі відомості також не вказується в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про те, що дата складання та підписання Акту не відповідає датам, які відображають тривалість перевірки, а також про те, що в постанові суду не вірно зазначено посада ОСОБА_1 , а саме замість «т.в.о. директора» вказано «директор», - апеляційний суд не бере до уваги, оскільки такі жодним чином не впливають на доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні законодавства про працю за наведених у протоколі обставин, і в свою чергу не спростовують висновку суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного вище, як такі, що не знайшли свого підтвердження та не спростовують висновків суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції повно та всебічно не дослідив всі обставини справи, не надав належну оцінку письмовим матеріалам, що призвело до прийняття хибних висновків. При цьому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам і дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не врахував клопотання представника апелянта про закриття провадження за спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки дане правопорушення не є триваючим і сплили строки притягнення до адміністративної відповідальності, - апеляційний суд також відхиляє. Відхиляючи вказані доводи апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення є триваючим, оскільки ним порушуються права викладача ОСОБА_2 щодо належного педагогічного навантаження її і ці права не відновлені, а триваючим адміністративним правопорушенням є порушення, пов`язані з довготривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила які-небудь встановлені дії або бездіяльність, і далі перебуває в стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності), ці дії безперервно порушують закон протягом деякого часу, іноді такий стан триває протягом значного часу, і весь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодними чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

На підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 09 грудня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП ОСОБА_1 залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан