Справа № 510/1888/21
Провадження № 3/510/929/21

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 грудня 2021 року Ренійський районний суд Одеської області
у складі: головуючого судді - Бошков І.Д.,
за участю: секретаря - Березенко С.П.,
прокурорів - Чемоширянов О.В., Завальнюк Д.В.,
особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рені Одеської області протокол про адміністративне правопорушення № 21/2021 від 22.08.2021 р., пов`язане з корупцією та матеріали до нього, що надійшли від Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, який працював на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції № 3 Ренійського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресом: АДРЕСА_1 ,
за ч.1ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
зміст ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП роз`яснено,
В С Т А Н О В И В:

Протоколом № 21/2021 від 22.08.2021 р. встановлено, що ОСОБА_1 , з 07.11.2015 р. перебував на службі в Національній поліції України, з 23.05.2017 р. призначений на посаду начальника сектору реагування патрульної поліції № 3 Ренійського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, мав спеціальне звання - капітан поліції, спеціальний жетон з індивідуальним номером - 0042418, згідно п.п. «з» п.1ч.1ст.3 Закону України (далі ЗУ) «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII був суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, з 06.03.2020 р. звільнений зі служби в поліції, тим самим припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, всупереч вимогам фінансового контролю, передбаченим абз.2ч.2ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, наступного за звітним після звільнення роком, несвоєчасно подав без поважних причин декларацію після звільнення.
На думку органів поліції, вказані дії ОСОБА_1 , містять ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Прокурор, у судовому засіданні, підтримав протокол про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією, відносно ОСОБА_1 . Просив суд визнати ОСОБА_1 винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.
У судовому засіданні, під фіксацію, ОСОБА_1 , винним себе визнав. Пояснив, що він забувся, що після звільнення необхідно подавати декларацію.
У судовому засіданні досліджені та вивчені наступні докази: копія листа Департаменту внутрішньої поліції Національної поліції України від 03.06.2021 р.; копія повідомлення НАЗК від 13.04.2021 р.; копія витягу з наказу ГУ НП в Одеській області № 317/ос від 06.03.2020 р.; копія виписки послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 за період 01.01.2021 р. по 22.04.2021 р.; копія листа Департаменту внутрішньої безпеки НПУ від 09.06.2021 р.; копія листа Управління кадрового забезпечення ГУНП в Одеській області від 22.06.2021 р.; копія витягу з наказу ГУНП в Одеській області № 904/ос від 23.05.2017 р.; копія витягу з наказу ГУНП в Одеській області № 179/ос від 07.02.2019 р.; копія витягу з наказу ГУНП в Одеській області № 1303/ос від 14.08.2017 р.; копія витягу з наказу ГУНП в Одеській області № 1779/ос від 22.11.2018 р.; копія витягу з наказу ГУНП в Одеській області № 5/ос від 02.01.2020 р.; копія біографічної довідки ОСОБА_1 ; копія витягу з наказу ГУНП в Одеській області № 317/ос від 06.03.2020 р.; копії присяги працівника поліції; копія паспорту громадянина ОСОБА_1 ; рапорт начальника ВМЗК Одеського управління ДВБ НПУ від 23.09.2021 р., тощо.
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що приймає рішення по адміністративній справі, виключно на підставі наявних у ній доказів.
Суд уважно, ретельно вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи, надані докази, заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, позицію прокурора, прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 , вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1ст.172-6 КпАП України несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи за 2020 р., виходячи з наступного.
Згідно п.10ч.1ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, правопорушення, пов`язане з корупцією, є діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до п.14ч.1ст.1 З.У «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, суб`єктом декларування є особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Статтею 68 Конституції України від 28 червня 1996 року № 254к/96-ВР передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
У відповідності до п.1ч.3ст.49 Закону України (далі ЗУ) «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII, незалежно від професійних та особистих якостей, рівня фізичної підготовки та стану здоров`я на службу в поліції не можуть бути прийняті особи у випадках, визначених частиною другою статті 61 цього Закону, а також особи, які відмовляються від взяття на себе зобов`язань дотримуватися обмежень та/або від складання Присяги поліцейського, визначених законом.
Згідно ч.1ст.61 ЗУ «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII, на поліцейських поширюються обмеження, визначені ЗУ «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, цим та іншими законами України.
Підпунктом «з» пункту 1 частини 1 статті 3 ЗУ «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII передбачено, що суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є поліцейські.
Відповідно до ст.17 ЗУ «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції, якому присвоєно спеціальне звання поліції, а також має службове посвідчення та спеціальний жетон.
Встановлено, що наказом начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області від 23 травня 2017 року № 904 о/с, капітана поліції ОСОБА_1 призначено на посаду начальника сектору реагування патрульної поліції № 3 Ренійського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, тим самим наділено владними повноваженнями на час проходження державної служби.
15 травня 1996 року ОСОБА_1 склав Присягу працівника органів внутрішніх справ України, яку після складання власноручно підписав. Після прийняття на службу в Національну поліцію України, у порядку ст.64 ЗУ «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII, ОСОБА_1 також склав Присягу на вірність Українському народові, яку після складання власноручно підписав.
Таким чином, під час перебуванням на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції № 3 Ренійського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, маючи спеціальне звання - капітан поліції, спеціальний жетон з індивідуальним номером - 0042418, ОСОБА_1 був поліцейським, у зв`язку з чим на нього поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII.
Згідно ч.1ст.19 ЗУ «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-УІІІ, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність, відповідно до закону.
У свою чергу, ОСОБА_1 був ознайомлений з вимогами статей 22, 23, 25, 26, 27, 28, 45, 60 та 65 ЗУ «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, про що власноручно підписав витяг з цього Закону.
Також, ОСОБА_1 власноручно підписав Пам`ятку - застереження працівника органів внутрішніх справ України про спеціальні обмеження, передбачені законодавствам України, у зв`язку з чим взяв на себе обов`язок дотримуватися встановлених ЗУ «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII обмежень.
Відповідно до п.2ч.1ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-УІІІ, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.
24.02.2020 р. ОСОБА_1 власноручно написав рапорт з приводу звільнення зі служби в поліції через хворобу, до якого додав довідку військово-лікарської комісії № 55/2 від 20 лютого 2020 року.
На підставі рапорту ОСОБА_1 від 24 лютого 2020 року, подання т.в.о. начальника Ренійського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області від 24 лютого 2020 року та свідоцтва про хворобу № 55/2, виданого ВЛК ДУ ТМО МВС України по Одеській області від 20 лютого 2020 року, видано наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 06 березня 2020 року № 317 о/с, відповідно до якого, начальника сектору реагування патрульної поліції № 3 Ренійського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області капітана поліції Савчака О.І. звільнено зі служби в поліції через хворобу.
16.03.2020 р. ОСОБА_1 отримав витяг з наказу про звільнення, трудову книжку, військовий квиток та обліково-послужну картку, про що зробив власноручний підпис.
Згідно ч.2ч.3ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-УІІІ, днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.
Таким чином, 06 березня 2020 року є останнім днем служби в поліції, коли наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 06 березня 2020 року № 317 о/с, у порядку п.2ч.1ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-УІІІ, звільнено зі служби в поліції через хворобу ОСОБА_1 , який по завершенню цього дня припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави.
Відповідно до абз.2ч.2ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Згідно ч.1ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб - сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Пунктом 5 частини 1 статті 12 ЗУ «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII встановлено, що Національне агентство з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти. Нормативно - правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно - правових актів, що перебачено ч.9ст.12 цього Закону.
У відповідності до статей 251-253 Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 р. № 435-ІУ, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Він може визначатися рокам, місяцями, тижнями, днями або годинами. Його перебіг починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
У 2021 р. вперше вхід до персонального електронного кабінету ІТС «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» ОСОБА_1 здійснено лише о 12 годині 37 хвилині 21 квітня 2021 р., а заповнення необхідних полів форми декларації після звільнення за звітний 2020 р. мало місце у період з 12 години 37 хвилини 21 квітня 2021 р. по 13 годину 02 хвилину 21 квітня 2021 р. При цьому, ОСОБА_1 здійснено підписання шляхом накладання особистого кваліфікованого електронного підпису та подачу декларації після звільнення за звітний 2020 р. лише о 13 годині 02 хвилині 21 квітня 2021 р.
- 02 березня 2020 року о 11 годині 59 хвилині подано декларацію перед звільненням, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями;
- 27 січня 2020 року о 14 годині 52 хвилині подано щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за звітний 2019 рік;
- 17 січня 2019 року о 11 годині 32 хвилині подано щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за звітний 2018 рік;
- 19 березня 2018 року о 11 го; 33 хвилині подано щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за звітний 2017 рік;
- 26 лютого 2017 року о 11 годині 00 хвилині подано щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за звітний 2016 рік.
Заповнення та успішна подача вищевказаних декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, свідчить про обізнаність ОСОБА_1 з приводу встановлених вимог фінансового контролю, зокрема щодо подачі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Під час збору матеріалів, поважних причин для несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації після звільнення за звітний 2020 рік не встановлено.
Відповідно до рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 № 223-934/0/4-17 під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетруси), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребування відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (тримання) під вартою, тощо.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1ст.172-6 КУпАП, а саме: всупереч вимогам абз.2ч. 2ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-УІІ, несвоєчасно подав без поважних причин декларацію після звільнення за звітний 2020 рік, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави.
Склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП є формальним, тобто таким, який не передбачає наслідків, як обов`язкового елементу об`єктивної сторони, в той час як обов`язковим елементом об`єктивної сторони формального складу завжди є діяння, тобто порушення без поважних причин встановлених абз.2ч.2ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-УІІ строків під час виконання зобов`язань щодо подачі наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, декларації після звільнення, за минулий рік.
Одним із основоположних принципів діяльності щодо запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, тому таке правопорушення не може бути визнане, як малозначне.
Отже, відсутність суспільної шкоди від адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, так само як і відсутність шкідливих наслідків від нього не є тими необхідними та достатніми підставами для застосування вимог ст.22 КУпАП. Підстав для застосування ст.22 КУпАП, суд не вбачає.
Місцем вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП, є місце мешкання особи: АДРЕСА_1 .
Часом вчинення вказаного адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є 13 година 02 хвилина 21 квітня 2021 року, коли в супереч встановленим абз.2ч.2ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII строкам, ОСОБА_1 несвоєчасно подано без поважних причин декларацію після звільнення за звітний 2020 рік, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави.
Фактичним моментом виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП, слід вважати дату закінчення перевірки, зібрання відповідних матеріалів та складання протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, тобто - 22 вересня 2021 року.
Згідно ч.1ст.172-6 КУпАП, відповідальність за цією статтею передбачена за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 без поважних причин декларації після звільнення за звітний 2020 рік, підтверджується:
- роздруківкою з офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції декларації після звільнення за звітний 2020 рік на 5 арк.;
- роздруківкою з офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції публічної частини поданих ОСОБА_1 декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування на 1 арк.;
- витягом з наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 06 березня 2020 року № 317 о/с на 1 арк.;
- копією послідовності дій ОСОБА_1 з ІТС «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» на 1 арк.;
- копією Присяги працівника органів внутрішніх справ України від 15 травня 1996 року на 1 арк.;
- копією Присяги на вірність Українському народові на 1 арк.;
- копією витягу із ЗУ «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-УІІ на 1 арк.;
- копією Пам`ятки - застереження працівника органів внутрішніх справ України про спеціальні обмеження, передбачені законодавствам України на 1 арк.;
- витягом з наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 23 травня 2017 р. о 904о/с на 1 арк.;
- копією біографічної довідки на 1 арк.;
- рапортом від 24 лютого 2020 року на 1 арк.;
- копією фотографії з особистої справи на 1 арк.;
- іншими матеріалами адміністративної справи.
Згідно з ч.2ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Ст.8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія ч бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 11 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла ї передбачити.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
З системного аналізу норм КУпАП встановлено, що його завдання полягає у встановленні винних і забезпеченні правильного застосування законодавства з тим, щоб до кожного правопорушника судом були прийняті справедливі заходи адміністративного примусу.
Отже, незалежно від виду суб`єкту та його службової діяльності, рангу та інших характеристик його обов`язком є діяти лише в рамках закону.
Відповідно до ч.4ст.38 КУпАП «Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення».
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. В даному випадку, ОСОБА_1 не бажав настання таких наслідків, тому суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини у формі непрямого умислу.
Відповідно до ч.1ст.40-1 КпАП України, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.
Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.22,38,ч.1ст.172-6,245-246,248-252,268,276-279,280,283,284-285,287,289,294 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:
Визнати ОСОБА_1 винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. на користь держави.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. в дохід держави.
Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст.ст.32,321 КпАП України.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяця.

Суддя І.Д. Бошков