Справа № 740/6915/21
Провадження № 3/740/2454/21
ПОСТАНОВА

іменем України

14 грудня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпусь І.М.,

за участю секретаря судового засідання Кубрак Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, зареєстрований і проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

До суду з Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №368476 від 29.11.2021, згідно з яким 29.11.2021 о 09 год 00 хв в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 чинив домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_2 , а саме нецензурно висловлювався, ображав честь та гідність, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, заяв та клопотань не подав. Відомості про розгляд справи Ніжинським міськрайонним судом зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення отримав, про що у відповідних графах протоколу містяться підписи.

Згідно ст.268 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173-2 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою. При цьому справа згідно ст.277 КУпАП повинна бути розглянута протягом доби, практика ж Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження», у зв`язку з чим суд вважає можливим розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Отже, із системного аналізу ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» в сукупності з положеннями ст. 173-2 КУпАП вбачається, що домашнє насильство передбачає дії фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, не будь-яка сімейна сварки супроводжується вчиненням домашнього насильства, як адміністартивного правопорушення, передбаченого ст. 172-3 КУпАП. Для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, необхідне настання наслідків від вчинення діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, а саме завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, що повинно бути відображено у фабулі адміністративного правопорушення при викладенні його обставин у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, не будь-які негативні емоції від образи свідчать про заподіяння шкоди психічному здоров"ю потерпілого у розумінні ст. 172-3 КУпАП. Сутність шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого необхідно розуміти з урахуванням визначення пчихологічного та фізичного насильства, закріпленого у ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Так, ознаками шкоди психічному здоров`ю є виникнення у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинення емоційної невпевненості, нездатності захистити себе.

Конституційний Суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням наведеного, суд розглядає справу в межах протоколу про адміністартивне правопорушення.

Оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та потерпілий ОСОБА_2 до суду не з`явилися, пояснень не надали, спростувань чи підтверджень викладених у протоколі обставин не подано, а протокол про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП є доказом у справі, суд доходить висновку про доведеність викладених у ньому обставин, а саме, що 29.11.2021 о 09 год 00 хв в м. ніжині по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 чинив відносно свого батька ОСОБА_2 нецензурні висловлювання, ображав честь та гідність.

Однак, встановлення в судовому засіданні цих обставин не свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністартивного прааопрушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-3 КУпАП, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, чи настали від дій ОСОБА_1 наслідки, існування яких необхідне для наявності в її діях складу інкримінованого їй адміністративного проступку, а саме, чи могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia", рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v.Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Інші матеріали справи, а саме додані до протоколу про адміністартивне правопорушення письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не містять відомостей про те, що від дій ОСОБА_1 фізичному або психічному здоров`ю ОСОБА_2 могла бути чи була завдана шкода.

Так, ОСОБА_2 у письмових поясненнях вказав, що сварка відбулася на побутовому грунті, а в подальшому син почав поводитися неадекватно, розмовляв з дзеркалом, намагався їсти ковдру, було викликано ЕМД і доставлено сина в неврологічне відділення.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначено, що в ніч на 29.11.2021 він зававжав батьку відпочивати, вчинив сварку з батьком, виражався в його бік нецензурною лайкою, що також відповідає поясненням ОСОБА_2 .

Таким чином, оскільки обов`язкова ознака об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме настання наслідків у вигляді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_2 у протоколі про адміністартивне правопорушення не зазначена, у судовому засіданні не підтверджена, дослідженими судом матеріалами справи не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Пунктом першим частини першої статті 247 КУпАП визначено, що за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Керуючись ст.7, 9, 41, 245, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.М. Карпусь