Справа №949/1505/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2021 року м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Оборонова І.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 28 квітня 2011 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу серії ДПР18 №090725 від 05 грудня 2020 року, ОСОБА_1 о 21-23 год. 05 грудня 2020 року на 10-км. автодороги Н-25 сполученням Городище-Рівне-Старокостянтинів, керував автомобілем марки "Volkswagen Passat" з номерним знаком НОМЕР_3 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою "Alcotest 6810" та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 від дачі пояснень та підпису у протоколі відмовився.

На розгляді справи в суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що 05 грудня 2020 року автомобілем він не керував. Того вечора до нього у двір приїхали працівники поліції, після чого вони посадили його до себе у службовий автомобіль і сказали, щоб він повідомив, на кого можна скласти протокол, і попросили ОСОБА_1 знайти для них таку людину, але він відмовився. Після цього ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, проте працівники поліції одягли йому на руки кайданки і сказали, що будуть складати протокол на нього та завезли у Дубровицький ВП. Знаходячись у відділі поліції, працівники поліції запросили двох свідків та запропонували ОСОБА_1 у їх присутності пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, але він відмовився, оскільки транспортним засобом він не керував.

Крім того, просив провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки зазначеним у протоколі автомобілем на білоруській реєстрації він не керував, а керувала інша не встановлена особа. А йому належить такий же автомобіль, також білого кольору і такої ж марки "Volkswagen Passat", але на українській реєстрації, на підтвердження чого просив долучити відповідні документи. Тому вважає, що на нього протокол складено помилково, так як він не є тією особою, що керувала таким автомобілем на білоруській реєстрації.

В судове засідання за клопотанням ОСОБА_1 було викликано свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зазначені інспектором поліції у протоколі, проте на розгляд справи вони не з`явилися, хоча про розгляд справи були повідомлені своєчасно та належним чином (а.с.24,25).

Ст.245 КУпАП, передбачається, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При оцінці доказів при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, уповноважені особи повинні з`ясувати, чи припустиме використання отриманих відомостей як доказів у цій справі, чи стосуються отримані фактичні дані до конкретної справи, чи вірогідний цей доказ і як він взаємопов`язаний з іншими доказами у справі, чи є достатньою вся сукупність отриманих фактичних даних для того, щоб прийняти законне, об`єктивне й обґрунтоване рішення з адміністративної справи.

Посадова особа, яка виносить постанову, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення « поза розумним сумнівом » ( рішення ЄСзПЛ « Авшар проти Туреччини » ). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту ( рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування « поза розумним сумнівом » ( рішення від 18 січня 1978 року у справі « Ірландія проти Сполученого Королівства » ( Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , всебічно, повно та об`єктивно дослідивши обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано перевіривши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з наступних підстав.

Частиною першою ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на суспільний порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління, за які законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Пунктом 27 вказаної постанови визначено, що відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

В судовому засіданні було оглянуто відеозаписи з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер, які були долучені працівниками поліції до матеріалів справи (а.с.7), з яких встановлено, що працівники поліції зупинили автомобіль "Volkswagen Passat" на білоруській реєстрації, який після зупинки відразу поїхав. Проте, із вказаного відеозапису неможливо пересвідчитись, що за кермом був ОСОБА_1 . Інший відеозапис, де працівники поліції заїхали у двір до ОСОБА_1 , не може бути взятий до уваги, оскільки на вказаному відеозаписі ОСОБА_4 не керував транспортним засобом, а вийшов із будинку та йшов по своєму подвір`ю назустріч автомобілю поліцейських.

Як доказ вини ОСОБА_4 у матеріалах справи наявні письмові пояснення свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , де зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, а саме: за допомогою газоаналізатора "Alcotest 6810" на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, а також підтвердили, що він знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Крім того, зазначено, що у їх присутності було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №090725 від 05 грудня 2020 року (а.с.2). Однак, дані пояснення свідків в частині відмови ОСОБА_4 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не можуть бути взяті до уваги, оскільки з оглянутого відеозапису встановлено, що дані свідки були присутні в відділі поліції м.Дубровиця при складанні протоколу, а факт керування в селі Городище та їх присутність при відмові від огляду на місці зупинки транспортного засобу, взагалі не зафіксовано.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_1 до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 від 27 вересня 2019 року на автомобіль "Volkswagen Passat" з державним номерним знаком НОМЕР_5 (а.с.26), а також копію довіреності від 28 вересня 2019 року на право керування ОСОБА_1 даним транспортним засобом (а.с.27), з яких встановлено, що у ОСОБА_4 знаходиться у користуванні автомобіль марки "Volkswagen Passat" білого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_5 на українській реєстрації.

Будь-які інші докази, які б беззаперечно вказували на те, що 05 грудня 2020 року автомобілем марки "Volkswagen Passat" на білоруській реєстрації з номерним знаком НОМЕР_3 , керував ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Вказані вище обставини у своїй сукупності свідчать про те, що викладені в протоколі обставини, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не знайшли в судовому засіданні свого підтвердження, а оскільки, керування особою транспортним засобом є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, й нічим іншим, крім змісту самого протоколу про адміністративне правопорушення цей факт не підтверджується, а тому виходячи з принципу презумпції невинуватості, не можна встановити наявність цього елементу, а, отже, й складу самого правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, встановити неможливо.

Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що Конституцією України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, особа не може бути визнана винуватою доки її вину не буде доведено в установленому законом порядку, при тому, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та керуючись ст. 245 КУпАП, згідно якої завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, суд приходить до висновку, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому провадження в даній справі слід закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст.284,287,294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, її захисником до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області Оборонова І.В.