Справа№938/60/21
Провадження № 3/938/55/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року, селище Верховина, Верховинський район, Івано-Франківська область

суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Бучинський А.Б., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Атаманюка Р.І., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України,-

в с т а н о в и в:

з протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №458731 від 31.01.2021 вбачається, що ОСОБА_2 31.01.2021 о 02 год 01 хв, в селищі Верховина по вул.Гуцульського Повстання, керував транспортним засобом марки «AUDI-A6», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння - нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, суду пояснив, що 31.01.2021 його зупинили працівники поліції та попросили пред`явити посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. Після чого працівники поліції сказали, що у них виникла підозра про те, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти освідчення на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу "Драгер", що він і зробив. Результат освідчення показав, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, однак з таким він був не згідний, оскільки спиртне не вживав. Після цього його відпустили. Також зазначив, що свідків на місці проведення освідчення не було.

Адвокат Атаманюк Р.І. в судовому засіданні вказав, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч.1 ст.130 КпАП України, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням ст.256 КпАП України та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, так як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння зафіксована без присутності свідків, зазначені свідки в протоколі на місці події не були присутні, їх пояснення є шаблонними, а тому просить провадження у справі закрити.

Оглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, адвоката, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обовязок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обовязку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Згідно із ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, потерпілих, а також іншими документами.

За змістом ст.ст.279, 280 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проводиться відповідно до Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції" затвердженої наказом МВС від 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок).

Згідно п. 6-8 Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, доказом вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України, є протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №458731 від 31.01.2021, в якому відмова ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння засвідчена підписами двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В той же час, з оглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери відеоспостереження поліцейського, на СD-R диску, вбачається, що від моменту зупинки транспортного засобу та до моменту складання протоколу в справі про адміністративне правопорушення, на місці події були присутні лише двоє працівників поліції та ОСОБА_2 . При цьому, після того, як ОСОБА_2 не погодився з результатами освідчення технічного приладу "Драгер", йому було запропоновано присісти до службового автомобіля та проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження освідчення, на що ОСОБА_2 погодився. Працівник поліції в якого знаходилася нагрудна камера, присів до службового автомобіля, а інший працівник поліції разом з особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 знаходилися на вулиці. Після спливу деякого часу, відчинилися двері службового автомобіля і працівник поліції, що знаходився на вулиці повідомив про те, що ОСОБА_2 відмовляється від проходження освідчення в медичному закладі та роз`яснив останньому про складення відносно нього протоколу в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України за порушення ним п.2.5 ПДР, а саме відмову від проходження у встановленому законом порядку освідчення на встановлення стану сп`яніння. Будь-яких інших осіб на місці події не було.

Крім цього, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення долучено письмові пояснення свідків, які заповнені шаблонним методом та відрізняються лише підписами осіб, що в сукупності із іншими обставинами ставить під сумнів об`єктивність зазначених у них відомостей.

Також з матеріалів справи та відеозапису вбачається, що працівниками поліції в порушення зазначеного Порядку, після відмови особи на місці події пройти освідчення на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу "Драгер", направлення особі для проходження освідчення на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я не виписувалося, таке йому не вручалося, і таке в матеріалах справи відсутнє.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України»), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

За таких обставин є переконливим висновок, що вчинення адміністративного правопорушення особою повинно доводитися чіткими, узгодженими та неспростовними доказами.

Однак, як з показів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і з досліджених в судовому засіданні доказів, встановлено факт порушення встановленого Порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності за відмову пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки як під час фіксації відмови особи від проходження освідування на стан сп`яніння, так і під час складання протоколу в справі про адміністративне правопорушення свідки були відсутні, що виключає доведеність належними та допустимими доказами в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП.

А тому, слід провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України.

Керуючись ст. 130 ч.1, 247, 279, 280, 283, 284, 288 КпАП України,-

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КпАП України закрити, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Бучинський А.Б.