ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/127/21 Головуючий в 1-й інстанції Яцун О.С.
Єдиний унікальний №332/3078/20 Доповідач в 2-й інстанції Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Горлова Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06 січня 2021 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06 січня 2021 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 гривні.

Як зазначено в постанові, 24.10.2020 о 21-00 год. поблизу буд. 67 по вул. Історичній у м. Запоріжжі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога та підтверджується висновком медичного закладу № 5294 від 24.10.2020 року. Від керування транспортним засобом відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що при складанні протоколу він повідомив працівникам поліції, що має бажання мати адвоката для захисту його прав та інтересів, про що є відмітка у протоколі, однак захисник не був йому наданий у зв`язку з чим він був змушений захищати свої права самостійно.

Вказує, що при оформленні протоколу ніяких свідків не було, що також підтверджується відеозаписом подій. У зв`язку з цим, ним було подане клопотання про допит свідків в судовому засіданні для з`ясування фактичних обставин справи, але судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у задоволенні його клопотання, пославшись на зловживання ним процесуальними правами.

Таким чином, складений відносно нього протокол не відповідає вимогам закону, що унеможливлює прийняття у справі законного та обґрунтованого рішення.

Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Горлова Д.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 провину свою не визнав та заперечував, що під час зупинки працівниками патрульної поліції перебував у стані алкогольного сп`яніння. Не пам`ятав, чи проходив огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, результат тесту у 3,17 проміле пояснити не зміг. Також зазначив, що не бачив, чи були присутні свідки, зазначені у протоколі, у медичному закладі та під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення працівниками патрульної поліції.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 надав аналогічні показання, зазначивши, що на його вимогу працівниками поліції не було надано йому захисника, чим було порушено його право на захист.

Разом з цим, доводи, зазначені ОСОБА_1 на свій захист, спростовуються наданими матеріалами справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №147926 від 24 жовтня 2020 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, однак від підпису протоколу та отримання його копії відмовився (а.с.2); актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та роздруківкою результатів приладу «Драгер», з яких вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Драгер», та результат тестування склав 3,17 проміле (а.с.5-6); направленням на огляд водія до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24 жовтня 2020 року та висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР №5294 від 24 жовтня 2020 року, в якому зазначено результат проведеного огляду, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.4, 8); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а також факт його проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», його результати (а.с.10-11); відеозаписом, який міститься на доданому до матеріалів справи оптичному носії DVD-R, на якому зафіксовані обставини події від 24.10.2020 року.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №147926 від 24 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_1 , містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, однак від підпису та отримання копії відмовився.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки при його складанні були відсутні свідки, є непереконливими. В наявному в матеріалах справи протоколі докладно викладена суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші необхідні відомості. Будь-які виправлення в протоколі відсутні. Зі змістом протоколу останній був ознайомлений, в протоколі наявні підписи свідків, які були присутні на місці події. Присутність свідків на місці зупинки також підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом, а тому доводи ОСОБА_1 про відсутність свідків на місці події є безпідставними.

Крім того, зауважень до протоколу та до акту від ОСОБА_1 не надійшло. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час огляду, що підтверджується відеозаписом, з якого вбачається, що працівниками поліції були роз`яснені права, передбачені ст.268 КУпАП., пояснена процедура та спосіб проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, були запропоновані тестові трубки у запечатаному вигляді на вибір, одну з яких ОСОБА_1 обрав власноруч. Огляд проводився у присутності двох свідків. З результатом огляду ОСОБА_1 був не згодний, зазначивши, що випив всього дві пляшки пива, а тому був доставлений працівниками поліції до закладу охорони здоров`я для проходження повторного огляду. Проведеним у закладі охорони здоров`я оглядом було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Посилання ОСОБА_1 на порушення його права на захист через те, що на його вимогу надати йому адвоката працівники поліції відповіли відмовою, є необґрунтованими, оскільки при перегляді відеозапису було встановлено, що ОСОБА_1 на вимагав забезпечити участь адвоката при його огляді ні на місці зупинки, ні у закладі охорони здоров`я, а зазначив про це лише після складання протоколу відносно нього.

Доводи апелянта про те, що відсутність свідків, які повинні були бути під час його огляду у закладі охорони здоров`я, вказує на невідповідність протоколу вимогам інструкції, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки згідно з положенням ч.4 ст.266 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. У відповідності до вказаної норми присутність двох свідків при огляді на стан сп`яніння в медичній установі не передбачено.

Також є безпідставними і доводи апелянта, що судом першої інстанції було допущено спрощений підхід при розгляді справи, у зв`язку з тим, що судом відмовлено у задоволенні клопотання про допит свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для з`ясування фактичних обставин, оскільки норми закону про адміністративну відповідальність не містять обов`язкового допиту свідків під час судового розгляду, натомість письмові пояснення свідків є самостійними доказами, і тому матеріали справи містять достатньо доказів, які свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та для прийняття законного та обґрунтованого рішення достатньо було пояснень свідків.

Таким чином, порушення, на які звертав увагу ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення, до того ж останній не заперечував факт керування ним транспортним засобом, тобто фактичні обставини справи не оскаржував взагалі.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06 січня 2021 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду В.А. Фомін
Дата документу Справа № 332/3078/20