Справа № 206/5607/20
Провадження № 3/206/40/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Бубісь А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який є ОСОБА_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

за участю сторін адміністративного правопорушення:

особи стосовно якої складено протокол

про адміністративне правопорушення ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 106359 від 29.11.2020 встановлено, що водій ОСОБА_1 29.11.2020 о 12 год. 45 хв. в м. Дніпро, вул. Туркменська, буд. 18/3, керував транспортним засобом ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, невиразна мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП .

В судовому засіданні особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вину у вказаному адміністративному правопорушенні не визнав в повному обсязі та суду показав, наступне. 29.11.2020 приблизно о 12.00 год., він знаходився в своєму автомобілі, який був припаркований біля буд. 18/31 по вул. Туркменська в м. Дніпро, двигун в автомобілі був вимкнений. В цей час до нього підійшли співробітники поліції та запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі він відмовився, оскільки минулого разу він був зупинений співробітниками поліції, які також запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі та зазначили, що вказаний огляд буде тривати годину, на що він погодився. Проте, проходив він вказаний огляд на протязі п`яти годин у зв`язку з чим був звільнений з роботи, оскільки на роботі його відмовились, так довго чекати. Разом з тим зазначив, що співробітниками поліції 29.11.2020 йому не було запропоновано пройти огляд на місці за допомогою приладу «Драгер», в присутності двох свідків. Враховуючи зазначені обставини просив справу відносно нього закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 який є інспектором взводу № 1 роти №1 батальйону № 3 УПП в Дніпропетровській області, лейтенант поліції, суду показав, що 29.11.2020 він разом з напарником здійснювали патрулювання, під час якого поблизу кладовища в Самарському районі м. Дніпра, точної вулиці не пам`ятає, виявили автомобіль. Під час зупинки вказаного автомобіля, було виявлено водія, а саме ОСОБА_1 та на пасажирському сидінні в автівці перебувала ще жінка. Вони вдвох виживали алкогольні напої, в автівці також були пляшки з під алкогольних напоїв та поводили себе зухвало, на запитання «Що вони роблять і чому вживають алкоголь?», останні зазначили, що вони були на поминальному обіді. Після чого, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився, про що було складено зазначений протокол.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показала, що ОСОБА_1 є її чоловіком. 29.11.2020 вранці, чоловік приїхав додому та попрохав її вийти до співробітників поліції, які приїхали разом з ним та поставити підпис в поясненнях, про те що він відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, що вона і зробила. Після цього, чоловік випив каву та поїхав на роботу, оскільки вже запізнювався. Чоловік ( ОСОБА_1 ) не перебував у стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння.

Суд, вислухавши пояснення особи стосовно, якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , допитавши свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , дослідивши повно та всебічно матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступного.

Згідно зі ст.245КУпАП України суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Згідно ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

За змістомст.252КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.2.5.Правил дорожньогоруху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно положень ч.1 ст.130КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, чинне законодавство передбачає, що до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, може бути притягнена особа, яка являється водієм і керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, або якщо особа, що керує транспортним засобом відмовиться пройти, відповідно до встановленого порядку, огляд на стан сп`яніння.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від23грудня 2005року №14«Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247,280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 24 Постанови звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Пунктом 27 вказаної постанови визначено, що відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння. Керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв незалежно від того,керує особа транспортним засобом,який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Переконливих доказів того, що ОСОБА_1 , керував 29.11.2020 о 12 год. 45 хв. в м. Дніпро, вул. Туркменська, буд. 18/3, транспортним засобом ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, невиразна мова, матеріали справи не містять. За таких підстав суд приходить до висновку, що викладені в протоколі обставини того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не знайшло в судовому засіданні свого підтвердження.

Таким чином, оскільки, керування особою транспортним засобом є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення за ч. 1ст. 130 КУпАП, а керування самим ОСОБА_1 транспортним засобом в той період категорично заперечується, й нічим іншим, крім змісту самого протоколу про адміністративне правопорушення цей факт не підтверджується, суд, виходячи з принципу презумпції невинуватості, не може встановити наявність цього елементу складу правопорушення, а, отже, й складу самого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановити неможливо.

Крім того, згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а якщо вони є, то повинні толкуватись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності.

Згідно пункту 27 постанови Пленуму ВСУ від 23грудня 2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Так, згідно з пунктом 6 розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція 2) передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Відповідно до ч. 2, ч.3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків.

Так, відповідно до п.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння, підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Тобто, у поліцейського повинні бути обґрунтовані підстави вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, щоб висувати пропозиції для проходження відповідного огляду.

Так, у протоколі складеному відносно ОСОБА_1 , інспектором взводу № 1 роти №1 батальйону № 3 УПП в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 , зазначено що у ОСОБА_1 на час зупинки транспортного засобу, під його керуванням, мали місце ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, невиразна мова, нестійка хода, проте як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 кульгає та пересувається за допомогою палиці.

Окрім того, з показів свідка ОСОБА_4 , наданих останньої під присягою в судовому засіданні, встановлено, що її чоловік ОСОБА_4 29.11.2020 разом з співробітниками поліції приїхав додому, і співробітники поліції надали їй на підпис, вже заповнені пояснення свідка про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, складене на ім`я її чоловіка ОСОБА_4 , які вона підписала, за проханням чоловіка, оскільки той поспішав на роботу, тобто безпосередньо відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в її пристуності не відбувалось, як і в присутності іншого свідка ОСОБА_5 .

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису,який міститься на DVD-R диску для лазерних систем зчитування в матеріалах справи, не встановлено факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі ОСОБА_1 , в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на які посилаються співробітники поліції в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки вказані особи взагалі відсутні на зазначеному відеозапису.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що при оформленні матеріалів даної справи відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, співробітниками поліції було допущено грубе порушення вимог чинного законодавства, в яких закріплено порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки вказане спростовуються показами свідка ОСОБА_4 та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Разом з тим суд, зазначає, що не приймає покази свідка ОСОБА_3 , щодо керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки вказані покази не узгоджуються з іншими доказами та спростовуються дослідженим в судовому відеозаписом, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_1 на час його зупинки співробітниками поліції перебував біля свого автомобіля, який був припаркований на узбіччі дороги, будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 виконував функцій водія матеріали справи не містять.

Так, наявність двох свідків зазначених у протоколі, у присутності яких нібито було запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп`яніння, та в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, належними дослідженими у судовому засіданні доказами, поза розумним сумнівом суду не доведена.

Крім того, суд зазначає, що, згідно до п.8,12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку №1103, пункт 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення матеріалів №1395).

Проте, у матеріалах справи відсутнє направлення встановленої форми на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Разом з тим суд зазначає, що у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

При цьому матеріали справи та сам протокол про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування 29.11.2020, транспортним засобом ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 та передачі цього автомобіля для керування іншій особі, проте містять відомості про вилучення посвідчення водія з зазначенням про видачу тимчасового дозволу на керування транспортним засобом.

З огляду на викладене відповідно до ч. 5 ст.266КУпАП відомості, викладені в протоколі про адміністративні правопорушення суд оцінює критично, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена, а обставини вказані в протоколі про адміністративні правопорушення є суперечливими та не відповідають дійсності.

Згідно ч.1ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіямист.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій вст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідност.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Крім того, в порушення вимог ст.251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених в протоколі. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 1ст. 130 КУпАП.

За таких обставин суд вважає, що відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушень

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.130,245,247,251,252,266,280,283-285 КУпАП,Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В. Поштаренко