Провадження № 3/127/9625/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №197156 від 11.10.2021 року, під час перевірки 11.10.2021 року о 15.00 год закладу «Лідер», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 8/1, виявлено, що ОСОБА_1 не розмістив на вході інформацію про максимально допустиму кількість осіб в закладі, чим порушив карантинні обмеження, визначені постановою КМУ №1236 від 09.12.2020 року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано працівниками поліції за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав, категорично заперечив проти притягнення його до адміністративної відповідальності. Пояснив, що 11.10.2021 року в магазин «Лідер» зайшли дві жінки, які представилися працівниками СЕС, в супроводі двох працівників поліції, та почали перевірку закладу на предмет дотримання санітарно протиепідемічних вимог. До нього звертали вимоги щодо пред`явлення антисептичних засобів для відвідувачів, задавали запитання з приводу періодичності вологого прибирання, вимірювання температури тіла у працівників закладу (хоча в магазині працює він один) та вимагали пред`явлення термометру. На всі питання перевіряючих він пред`являв відповідні документи, інформаційні таблички, антисептичні засоби. Внаслідок, як виявилось в суді, на нього було складено протокол про порушення вимог постанови КМУ № 1236, щодо відсутності інформаційної таблички, щодо максимально допустимої кількості відвідувачів у закладі, хоча на місці таких вимог йому не пред`являли. Він категорично заперечує відсутність у нього в магазині такої інформаційної таблички. Він показував перевіряючим інформаційні листи з цього приводу, однак перевіряючі не взяли його доводів до уваги та склали відносно нього протокол у справі про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні було оглянуто DVD диск з відеозаписом (2 відеофайли тривалістю 14.58 хв. та 5.40 хв), з якого судом встановлено, що 2018/02/11 о 05.50 год в приміщення взуттєвого магазину зайшли 2 працівники СЕС та 2 поліцейських. Працівники СЕС, керуючись листом головного лікаря України від 2019 року та постановами КМУ, здійснювали перевірку магазину. В ході перевірки до ОСОБА_1 працівники СЕС звертали вимоги щодо пред`явлення антисептичних засобів для відвідувачів, задавали запитання з приводу періодичності вологого прибирання, вимірювання температури тіла у працівників закладу та вимагали пред`явлення термометру.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та надані докази, заслухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 не вбачається складу адміністративного правопорушення, з огляду на наступне.

Виходячи із положень ч.1 ст.44-3 КУпАП адміністративним правопорушенням, визнається порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, зі змісту положень ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Відповідно до вимог пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №1236 від 09.12.2020, зі змінами та доповненнями від 13.09.2021, на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється: діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких, серед іншого: на вході, де встановлено обмеження щодо максимальної кількості осіб залежно від площі, не розміщені інформаційні матеріали із зазначенням можливої максимальної кількості відвідувачів.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Як докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, суду надано: протокол серії АПР18 №197156 від 11.10.2021, копію свідоцтва про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , неповну копію виписки з ЄДРЮОФОП серії НОМЕР_3 , свідоцтва платника податку ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 , рапорт капітана поліції Глембоцького А, CD відеозаписом поліцейського.

Оцінюючи вказані докази, суд зважає на те, що обставини правопорушення, викладені в протоколі, не підтверджуються іншими доказами, зокрема відеозаписом, дослідженого в судовому засіданні.

Так, з оглянутого в судовому засіданні відеозапису, вбачається, що вказаний запис зроблено 2018/02/11 о 05.50 год, тоді як, згідно протоколу, ОСОБА_1 вчинив правопорушення 11.10.2021 року, а тому цей доказ не є належним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, тому до уваги судом не приймається.

Окрім наведеного суд звертає увагу й на те, що з оглянутого в судовому засіданні відео судом не встановлено факту звернення працівниками поліції, якими складено протокол у справі про адміністративне правопорушення, до ОСОБА_1 вимоги щодо пред`явлення інформаційної таблички з інформацією, щодо максимально допустимої кількості осіб відвідувачів під час дії карантинних обмежень (Постанова КМУ № 1236 від 09.12.2020), місця її розташування, тощо. Факту відсутності такої таблички на інформаційному стенді, на вхідних дверях чи в іншому місці оглянутим відеозаписом не зафіксовано).

Щодо рапорту капітана поліції Глембоцького А. від 11.10.2021 року як доказу в даній справі суд зазначає, що згідно постанови від 20.05.2020 р. у справі № 524/5741/16-а Касаційного адміністративного суду Верховного Суду, рапорт працівника поліції не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

При цьому, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, суду не надано.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого звинувачено у вчинені адміністративного правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу адмінправопорушника, що є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Зазначені принципи повинні бути застосовані під час розгляду адміністративних справ за ч.1 ст.44-3 КУпАП, за якою санкція передбачає накладення штрафу в розмірі від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, враховуючи тяжкість можливого покарання, притягнення до відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП носить кримінально-правовий зміст у розумінні ЄСПЛ, тому при розгляді справи про адміністративне правопорушення слід, крім іншого, забезпечувати дотримання принципу презумпції невинуватості.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Враховуючи, що у матеріалах справи про адміністративну відповідальність відсутні належні та допустимі докази адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальності, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст.247 КУпАП України, відсутність складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення і провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Отже, провадження у справі на підставі ст.247КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 44-3, 245, 247, 256, 280, 283, 284КУпАП суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.44-3 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: