Номер провадження: 33/813/13/21
Головуючий у першій інстанції Передерко Д. П.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Дубрянської Н.О.,

осіб, які з`явилися до судового засідання:

-ОСОБА_1 ,

-захисника ОСОБА_1 адвоката Левіна Владислава Володимировича,

-представника Одеської митниці Держмитслужби Пташинської Аліни Олександрівни,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Заславського Володимира Михайловича на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару, а саме 166 800 гривень, з конфіскацією на користь держави товару, вилученого за протоколом про порушення митних правил № 0439/50000/20 від 27.03.2020 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 коп.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Заславський В.М. подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року та закрити провадження у справі про порушення митних правил за ст. 472 МК України відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована наступним:

-підтвердження у декларації та акті кількості заявлених міст та ваги з урахуванням розрахунку митних платежів, згідно яких було встановлено, що ні вказані коди товарів у митної декларації у відповідності до (УКТВЄП), ні загальна кількість (вага) вказаного у декларації товару - не впливають (не зменшують суму митних нарахувань) на нарахування митних платежів, що спростовує наявність порушення недекларування товарів ОСОБА_1 та будь якого збитку державі;

-твердження представника митного органу про те, що у митній декларації № UA500070/2020/210932, від 24.03.2020 відсутні відомості про товар у 9 вантажних місцях (тобто були не задекларовані) у митній декларації документально не підтверджуються;

-декларантом була заповнена митна декларація форми МД-2 з № UA500070/2020/210932 від 24.03.2020 року, відповідно до якої вказано 150 місць. В подальшому декларантом подано додаткову митну декларацію (форма МД-3) за № UA500070/2020/211781 від 31.03.2020 року, в якій вказано 138 місць, що на 12 місць менше у порівнянні з декларацією № UA500070/2020/210932 від 24.03.2020 року. Разом з тим, у матеріалах справи відсутній документ, а саме уніфікована митна декларація МД1 серії РА № 277212 від 30.03.2020 року на ім`я ОСОБА_1 , згідно якої вилучено митним органом та прийнято на зберігання домашні халати для жінок у кількості 600 шт., які містять об`ємний знак (маркування), схожий на торгівельний знак «Chanel», що містяться в Реєстрі прав інтелектуальної власності за номером 000475. Вказаний товар у кількості 600 шт. вилучений на підставі протоколу, у зв`язку з чим апелянт наголошує, що усі 12 місць знаходяться у митному органі на зберіганні. Інші документи щодо недекларування товару відсутні;

-прибуткова накладна № 44 та опис предметів від 09.04.2020 року є недопустимими доказами, оскільки оформлені в порушення вимог Закону та наказу №1 від 04.01.2005 року Державної митної служби України «Про затвердження Порядку застосування уніфікованої митної квитанції МД-1»;

-Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу та дії посадових осіб митного органу були виконані з порушенням процедури митного огляду;

-твердження суду першої інстанції, що під час судового засідання представник ОСОБА_1 заявив, що недекларування товару у митній декларації відбулось внаслідок помилки, не відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином посилаючись на такі обґрунтування, захисник вказує про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Представником Одеської митниці Держмитслужби до суду апеляційної інстанції подано заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначено про факт, що декларант не задекларував найменування та кількість товару в графі 31 МД, як того вимагає законодавець. Крім того, сторона захисту маніпулює поняттями «вантажні місця» та «кількість товару». Згідно інвойсів товар придбався за шт., а не за місця. Обов`язок зазначення у деклараціях точної та повної інформації про товар, який переміщається через митний кордон України, покладений саме на декларанта, яким у даному випадку виступає ОСОБА_2 . При цьому, розміщення товарів на склад митного органу не впливає на суть правопорушення (об`єкт, суб`єкт, об`єктивна сторона, суб`єктивна сторона), а уніфікована митна декларація МД1 не застосовується щодо товарів, які вилучені митним органом в рамках провадження. Порядок зберігання товарів вилучених митним органом передбачено Наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 № 627. Представник митного органу вказує, що вилучений товар за протоколами про порушення митних правил не розміщується на склад митниці за МД1. Щодо посилань апелянта на іншу митну декларацію та протокол про порушення митних правил № 0532/50000/20, то представник митного органу вказує про наявність судового рішення з цього приводу, а саме постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 03.12.2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення, що передбачено ст. 476 МК України. Отже, на думку представника митниці, декларантом ОСОБА_1 порушено процедуру декларування, передбачену ст. 257 МК України, а тому митний орган заперечує проти апеляційної скарги.

05.02.2021 року на адресу Одеського апеляційного суду від іншого захисника ОСОБА_1 адвоката Левіна В.В. надійшли додаткові пояснення та уточнення до апеляційної скарги, згідно яких захисник зазначає, що незадекларований товар не був прихований та перебував без використання спеціально виготовлених сховищ та інших засобів, що утруднюють його виявлення, що в свою чергу свідчить про відсутність зі сторони апелянта будь-якого протиправного наміру та мети на скоєння порушень митних правил, тобто свідчить про відсутність суб`єктивної сторони, як обов`язкового елементу адміністративного правопорушення. В протоколі про порушення митних правил зазначено, що протокол складено у присутності особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_1 , проте це не відповідає дійсності. Пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не було оцінено судом першої інстанції, що свідчить про неповноту судового розгляду, неповне з`ясування обставин справи та формальний підхід судді при розгляді даної справи. В поясненні апелянт вказує, що ОСОБА_3 не являється уповноваженою ним собою і що огляд було проведено без присутності власника товару та декларанта. ОСОБА_3 являється представником ОСОБА_1 для оформлення фітосанітарних сертифікатів.

Захисник наголошує, що декларант заповнив митну декларацію на підставі представлених компанією продавця комерційних документів, в яких з вини відправника не було внесено коригування, про що декларант не знав та не міг знати. Посадова особа митного органу навмисно проводила огляд без уповноваженої особи, адже якби було дотримано положень законодавства України в сфері митної справи, то декларант би спочатку перед оглядом сам оглянув товар і скористався би правом на корегування митної декларації та дозадекларував іншій товар. На думку захисника, такі обставини виключають умисел та взагалі суб`єктивну сторону правопорушення.

Також захисник вказує, що Одеською митницею Держмитслужби не надано жодних даних про зміну розміру митних платежів, а лише зазначено про невідповідність даним щодо найменувань товару та розподілу місць, заявленим у товаросупровідних документах. Крім того, вага заявлена в документах і кількість місць співпадали, при цьому декларант не знав про похибку відправника, але оскільки це не вплинуло би на вартість декларування (оскільки вага й кількість місць відповідають фактичним), то він не міг навіть передбачити чи допустити жодних негативних наслідків чи порушення правил декларування.

Крім того, захисник заперечує також проти порядку встановлення вартості предметів правопорушення згідно листа ТОВ «Експоцентр - Одеса» від 02.04.2020 №0639-inf, зазначаючи, що в даному випадку повинна була бути проведена експертиза відповідно МК України. Крім того, захисник вказує на відсутність в матеріалах справи довіреності представника митного органу, що є порушенням законодавства.

Отже, захисник Левін В.В. наголошує, що зазначені обставини в своїй сукупності вказують на відсутність наміру особи на вчинення недекларування декількох позицій товарів із загальної товарної партії у митній декларації, що свідчить про відсутність суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з`явилися до судового засідання, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Частиною першою статті 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок провадження у справах про порушення митних правил встановлений розділом ХІХ Митного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За приписами статті 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Оскаржувана постанова судді першої інстанції мотивована тим, що декларанту перед подачею митної декларації № UА500070/2020/210932 надавалось право здійснити фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеним у товаросупровідних документах, однак останній не скористався своїм правом, тобто декларант міг передбачати або свідомо допускати настання шкідливих наслідків своїх дій, які полягали у незаявленні в митній декларації точних та достовірних відомостей про товари, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками районного суду з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено наступне.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0439/50000/20 від 27.03.2020 року установлено, що 24 березня 2020 року о 10 год. 47 хв. до відділу митного оформлення № 6 митного поста «Одеса» Одеської митниці Держмитслужби (Одеська обл., Біляєвський р-н, с. Усатове, вул. Новомосковська дорога, 23) фізичною особою-підприємцем -декларантом ОСОБА_1 подано митну декларацію типу «ІМ40ДЕ», яка прийнята та зареєстрована митним органом за номером № UA500070/2020/210932.

Відповідно до митної декларації № UA500070/2020/210932 з Республіки Узбекистан від компанії відправника/продавця «ООО Best Textile Group» (Республика Узбекистан, г.Ташкент, Учтепинский р-н, Чиланзар - 23, ул. Ширин д. 5 0А) на адресу одержувача/покупця «ФОП РАШИДОВ ОЗОД МАЖИДОВИЧ» ( АДРЕСА_1 ) автомобільним транспортом з р.н.з. НОМЕР_1 /010274BA надійшов вантаж загальною вагою брутто - 5 412 кг, нетто - 5 302 кг, загальною кількістю місць - 150, загальною вартістю 27 281,38 дол. США.

В графах 31 (опис товару), 33 (код товару), 35 (вага брутто), 38 (вага нетто) митної декларації типу «ІМ40ДЕ» від 24.03.2020 № UA500070/2020/210932 ОСОБА_1 задекларував наступні відомості:

Товар № 1 - сорочки трикотажні х/б, з бавовни: Піжама жіноча - 942 шт. (6 мішків). Сорочка жіноча 1000 шт. (10 мішків). Фірма-виробник - ООО "Best Textile Group" Узбекистан. Країна виробництва - UZ, загальною кількістю 16 місць, вагою брутто - 608,15 кг, вагою нетто - 600,15 кг, загальна кількість - 1942 шт., код товару - (ставка мита - 12%);

Товар № 2 - домашні халати, трикотажні, для жінок, з бавовни: Жіночій халат- 6920 шт. (65 мішків). Жіночій халат 2220 шт. (18 мішків). Фірма- виробник - ООО "Best Textile Group" Узбекистан. Країна виробництва - UZ., загальною кількістю 83 місця, вагою брутто - 3002,35 кг, вагою нетто - 2960,85 кг, загальна кількість - 9140 шт., код товару - (ставка мита - 12%);

Товар № 3 - сукні короткі, трикотажні, для жінок, з бавовни: Туніка 2304 шт. (16 мішків). Фірма - виробник - ООО "Best Textile Group" Узбекистан. Країна виробництва - UZ., загальною кількістю 16 місць, вагою брутто - 435,2 кг, вагою нетто - 427,2 кг, загальна кількість - 2304 шт., код товару - (ставка мита - 12%);

Товар № 4 - труси трикотажні, для жінок або дівчат, з бавовни: Трусики- 13200 шт. (35 мішків). Фірма-виробник - ООО "Best Textile Group" Узбекистан. Країна виробництва - UZ, загальною кількістю 35 місць, вагою брутто - 1366,3 кг, вагою нетто - 1313,8 кг, загальна кількість - 13 200 шт., код товару - (ставка мита - 12%).

Разом з митною декларацією митному органу, в тому числі, надано наступні товаросупровідні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 24.01.2020 №UZ-1; рахунки-фактури (інвойси) від 06.03.2020 №№ 0006, 0007, 0008; пакувальні листи (Packing list) від 06.03.2020 № б/н; автотранспортна накладна (Road consignment note) від 09.03.2020 № б/н; книжка МДП (TIR carnet) від 09.03.2020 № ХЕ.83404591.

В період з 25.03.2020 по 26.03.2020 посадовими особами проведено митний огляд товару, заявленого за митною декларацією № UA500070/2020/210932, в ході проведення якого встановлено наступне: кількість товару № 2 (халати жіночі) складає 74 місця замість 83. З яких відомості про товар у 9 вантажних місцях не задекларовано у митній декларації, а саме: 1400 шт. светрів, торгівельної марки M.A.S., країна виробництва Узбекистан; 320 шт. светрів з маркуванням «MOSCHINO», торгівельної марки M.A.S., країна виробництва Узбекистан; 3600 шт. трусів для чоловіків, торгівельної марки «WEWZHI», країна виробництва Узбекистан.

Таким чином, ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точні та достовірні відомості про товари (наявність, назва, кількість): 1400 шт. светрів, торгівельної марки M.A.S., країна виробництва Узбекистан; 320 шт. светрів з маркуванням «MOSCHINO», торгівельної марки M.A.S., країна виробництва Узбекистан; 3600 шт. трусів для чоловіків, торгівельної марки «WEWZHI», країна виробництва Узбекистан.

Зазначенні дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України.

У даному протоколі у якості зауважень до нього особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 зазначено, що останній при перевірці товару користувався послугами брокера и будь-якого умислу на не декларування товару не мав. Свою провину у інкримінованому порушенню митного декларування не визнає у повному обсязі. Дані зауваження також підписані адвокатом особи.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , наданих 27.03.2020 року, останній зазначив, що 21.03.2020 року на територію митного поста був доставлений на автомобільному транспорті товар із Республіки Узбекистан згідно документації. Відповідно до наявної документації на вантаж була оформлена декларація при участі митного брокера, який діяв відповідно ст. 266 МК України. Товар знаходився на митному посту № 6 тривалий час, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до співробітників митниці за роз`ясненнями причин затримки процедури. 26.03.2020 року, знаходячись на митному посту № 6, співробітники митниці без участі і відома ОСОБА_1 склали акт про здійсненні огляду, який запропонували підписати водію ОСОБА_3 , якого на той час ОСОБА_1 не уповноважував на підписання даного акту. В цей час ОСОБА_1 разом з адвокатом знаходилися в адміністративній будівлі з метою отримати роз`яснення по процедурі розмитнення вантажу і можливості перерахунку вантажу, зафіксувати вантаж зважуванням. Проте, ОСОБА_1 та його адвокату відповіли, що нічого переробляти не будуть і зважування вантажу також проводити не будуть. Повернувшись на місце розташування вантажу, ОСОБА_1 дізнався, що був складений та підписаний акт проведення огляду, з яким він категорично не згодний.

До матеріалів справи також приєднано копію службової записки заступника начальника митного поста начальника ВМО № 6 митного поста «Одеса» Одеської митниці Держмитслужди від 26.03.2020 року № 7.10-28.1-06/930, копію декларації (форма МД-2) типу ІМ 40 ДЕ № UA500070/2020/210932 від 24.03.2020 року, копію акту про проведення огляду (переоглдяу) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, копії пакувальних листів, копії інвойсів, копії платіжних доручень, копії оборотно-сальдової відомості, копію контракту № UZ-1 від 24.01.2020 року, копію договору № 04/03/2020 на транспортно-експедиційне обслуговування і організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом від 04.03.2020 року, копію сертифікату про походження товару (форма СТ-1) № UZUA00203351 від 09/02/2020 року, копію вантажної митної декларації № EDK712845 від 09.03.2020 року, копію облікової картки суб`єкта № 500/2015/75, лист ТОВ «Експоцентр Одеса» від 07.04.2020 року Вих. № 0639-inf про надання інформації про ціну, заява ФОП ОСОБА_1 з додатками, довідку про витрати митного органу в справі про порушення митних правил № 0439/50000/20.

Під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що диспозицією ст. 472 МК України встановлено адміністративну відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Як передбачено ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Статтею 266 МК України передбачено, що декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення;

надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Також, цією статтею передбачено, що перед подачею митної декларації декларант має право з дозволу митного органу здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.

Відповідно до 4, 5 ст. 266 МК України у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Як встановлено матеріалами справи, 24.03.2020 року декларантом ОСОБА_1 подано митну декларацію форми МД-2, типу «ІМ 40 ДЕ» за № UA500070/2020/210932.

Відповідно до Класифікатора типів декларацій, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 20.09.2012 року № 1011, вказана митна декларація в режимі «ІМ 40 ДЕ» є додатковою декларацією до попередньої митної декларації.

За правилами статті 261 МК України додаткова декларація подається митному органу декларантом або уповноваженою ним особою протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, у разі подання відповідно до статей 259-260-1 цього Кодексу попередньої, тимчасової, спрощеної або періодичної митної декларації. При цьому, додаткова декларація повинна містити точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою, спрощеною або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

Відповідно ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Як вбачається з положень Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, під час заповнення граф митної декларації декларантом в Графі 5 "Всього товарів" зазначається загальна кількість задекларованих у МД товарів, при цьому кількість товарів повинна відповідати кількості граф 31 МД, що заповнюються, при використанні специфікації в графі зазначається загальна кількість найменувань товарів, задекларованих у митній декларації.

Відповідно до цього Порядку в Графі 31 зазначаються: вантажні місця та опис товарів, маркування та кількість, номери контейнерів, кількість та розпізнавальні особливості.

Таким чином, апеляційний суд звертає увагу, що декларант, подаючи до митного органу додаткову декларацію, зобов`язаний заявити точні відомості про товар у митній декларації.

Як встановлено матеріалами справи, декларантом є ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 336 МК України митний контроль здійснюється шляхом проведення митного огляду та перевірки документів і відомостей, які відповідно до ст. 335 МК України надаються митним органам під час переміщення товарів через митний кордон України.

Однією із форм митного контролю, згідно ст. 336 МК України, є також митний огляд (огляд та переогляд товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляд та переогляд ручної поклажі та багажу, особистий огляд громадян).

Відповідно до акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу в ході проведення митного огляду 25.03.2020 26.03.2020 року посадовими особами митного органу встановлено, що 9 вантажних місць не задекларовані у митній декларації.

Як встановлено з пояснень ОСОБА_1 від 27.03.2020 року, останній знав та очікував надходження товару до митного поста у м. Одесі, проте матеріали справи не містять даних та апелянтом не надано доказів про вчинення ним будь-яких дій, щоб скористатися своїм правом, передбаченим ст. 266 МК України, для фізичного огляду товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, для зазначення в митній декларації точних даних щодо товару, як того вимагають положення МК України.

Та обставина, що декларант не скористався своїм правом на фізичний огляд товару до подання митної декларації, не позбавляє його необхідності провести усі необхідні дії для декларування товарів, адже декларант, відповідно до положень ст. 257 МК України, зобов`язаний у митній декларації заявити точні відомості про товари.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками районного суду, що ОСОБА_1 міг передбачити або свідомо допустити настання шкідливих наслідків своїх дій, які полягали у незаявленні в митній декларації точних та достовірних відомостей про товари, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку про порушення ОСОБА_1 процедури декларування та останнім не було задекларовано за встановленою формою, передбаченою ст. 257 МК України, точних відомостей про товари, що підлягають обов`язковому декларуванню, тобто апеляційний суд зауважує про наявність в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що сторона захисту не надала доказів та матеріали справи не містять відомостей про перешкоди або труднощі, що унеможливили або значно ускладнили можливість апелянтом перед подачею митної декларації здійснити фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах.

Доводи сторони захисту, що заявлена вага та кількість місць співпадали; в матеріалах справи відсутні документи щодо недекларування товарів; ОСОБА_1 не приховував товар, що був незадекларований; ОСОБА_1 заповнив митну декларацію на підставі наданих компанією відправником товаросупровідних документів, і про похибку відправника декларант не міг знати; посадова особа митного органу провів огляд за відсутності декларанта та не надав останньому можливості оглянути товар і внести виправлення до митної декларації; крім того митним органом не надано даних про зміну розміру митних платежів, а тому в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, відсутній склад адміністративного правопорушення спростовуються зазначеними в цій постанові обставинами справи.

Посилання апелянта про відсутність в матеріалах справи уніфікованої митної квитанції МД1 серії РА № 2772102 від 30.03.2020 року та митної декларації від 31.03.2020 року № UA500070/2020/211781, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки наявність таких документів не впливають на встановлення вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з підстав, вказаних вище.

Щодо посилань апелянта на протокол про порушення митних правил № 0532/50000/20 від 12.05.2020 року, то такий протокол є предметом розгляду іншого адміністративного провадження та не вливає на встановлення вини особи у даній справі.

Твердження апелянта, що прибуткова накладна № 44 та опис предметів від 09.04.2020 року є недопустимими доказами критично сприймаються апеляційним судом, оскільки розміщення товарів на склад митного органу не впливає на суть правопорушення.

Вказуючи про порушення посадовими особами митного органу під час складання акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу процедури митного огляду, апелянт не надає до суду жодних доказів про звернення зі скаргами на дії таких посадових осіб до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Доводи захисника Левіна В.В., що ОСОБА_1 не приховував незадекларований товар, а митну декларацію заповнив на підставі представлених компанією продавця комерційних документів, в яких з вини відправника не було внесено коригування, спростовуються покладеним МК України на декларанта обов`язком щодо заявлення точних відомостей про товар та відповідно ст. 266 МК України декларант несе відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі.

Заперечення сторони захисту, що протокол про порушення митних правил був складений не у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, спростовується матеріалами справи, оскілки даний протокол підписаний ОСОБА_1 та його захисником Заславським В.М. До даного протоколу надано пояснення, в яких відсутні посилання про те, що протокол складений за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З пояснень ОСОБА_1 , наданих 27.03.2020 року, вбачається, що останній був відсутній при проведенні огляду товарів, про що також в своїх пояснення та уточненнях до апеляційної скарги наголошує адвокат Левін В.В., крім того адвокат вказує, що ОСОБА_3 , який був присутній під час огляду товарів посадовими особами митного органу, не є уповноваженою особою на декларування товарів, а є представником ОСОБА_1 для оформлення фітосанітарних сертифікатів, однак апеляційний суд зазначає, що дані обставини не спростовують факт ненадання декларантом до митного органу точних відомостей про товар, що ввозиться на митну територію України, що привело до порушення ним митного законодавства.

Посилання сторони захисту на те, що компанією-відправником були надані невірні відомості про товар, який був поставлений ФОП ОСОБА_1 за договором, не може бути прийнятий судом до уваги як обставина, яка виключає наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки зазначена обставина не звільняє декларанта від обов`язку повного та достовірного декларування товарів, які переміщаються через митний кордон України.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що захисник ОСОБА_1 адвокат Заславський В.М. спростовує твердження районного суду про наголошення представником ОСОБА_1 , що не декларування у митній декларації певних товарів відбулось внаслідок помилки, однак іншим захисником ОСОБА_1 адвокатом Левіним В.В. в поясненнях, наданих суду 05.02.2021 року, вказується, що до складання протоколу про порушення митних правил співробітниками митного органу не було надано можливості ОСОБА_1 виправити помилки, допущенні в митній декларації, що сприймається апеляційним судом як спроба сторони захисту заплутати суд та здійснення самозахисту з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Стосовно посилань сторони захисту про невідповідність листа ТОВ «Експоцентр-Одеса» від 07.04.2020 року № 0639-inf про встановлення вартості предметів правопорушення положенням ст. 515 МК України, то слід зазначити наступне.

Згідно висновку ТОВ «Експоцентр - Одеса» від 02.04.2020 №0639-inf загальна вартість безпосередніх предметів правопорушення складає 166 800 гривень.

Стаття 495 МК України серед доказів у справі про порушення митних правил закріплює висновок експерта.

Відповідно ч. 1 ст. 515 МК України експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою.

При цьому, висновок експерта не є обов`язковим для посадової особи митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил.

Матеріали справи не містять даних про проведення ОСОБА_1 незалежної експертизи або надання до суду клопотань про проведення судової експертизи, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не надано доказів у спростування вартості незадекларованого товару, визначеного ТОВ « Експоцентр-Одеса».

Апеляційний суд критично ставиться до посилань сторони захисту про відсутність в оскаржуваній постанові суду першої інстанції оцінки поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, наданих ним до протоколу про адміністративне правопорушення, та відсутність в матеріалах справи довіреності представника митного органу, оскільки зазначене не спростовує правильність висновків районного суду та не виключає наявності вини у скоєнні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Заславського Володимира Михайловича - залишити без задоволення.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе