Провадження № 3/311/149/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2021 року місто Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Задорожко Д.А., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративний матеріал (протокол №0003/09/33256588 від 20 січня 2021 року), який надійшов з ГУ ДПС у Запорізькій області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 громадянина України, працюючого головою ФГ «Леоноль», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.164 КУпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, за результатами фактичної перевірки ФГ «Леоноль», що знаходиться за адресою: Запорізька область, Василівський район, село Кам`янське, вулиця Ювілейна, будинок 13, за період з 01 липня 2019 року до 30 жовтня 2020 року, щодо здійснення контролю за додержанням суб`єктом господарювання вимог законодавства, які є обов`язковими при виробництві, обліку, зберіганні та транспортуванні пального, наявності супровідних документів на товар (прибуткових, товарно-транспортних, видаткових та акцизних накладних), виявлення порушень у сфері виробництва і обігу пального (акт перевірки від 02 листопада 2020 року №316/08/01/09/33256588) було встановлено, що головою ФГ «Леоноль» ОСОБА_1 було порушено ч.1, 8, 16 ст.15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР зі змінами та доповненнями, а саме, зберігання пального в ємкості за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 01 липня 2019 року по 30 червня 2020 року, без отримання ліцензії на право зберігання пального, що є провадженням господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню та за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав, надавши суду письмові заперечення, зміст яких зводиться до наступного.

Відповідно до п. 86.7. ст. 86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Акт фактичної перевірки Фермерського господарства «Леоноль» () від 02 листопада 2020 року № 316/08/01/09/33256588 підприємство отримало 03.11.2020, заперечення на акт перевірки подано до 17.11.2020.

Незважаючи на викладені в запереченні факти та обставини, контролюючий орган лише на підставі висновків Акту перевірки ГУ ДПС у Запорізькій області прийняв податкове повідомлення-рішення - №2 від 01.12.2020, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 500 000,00 грн.

Відповідно до п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом рішення, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. 56.2 ст. 56 Податкового кодексу України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Фермерським господарством «Леоноль» 22.12.2020 подано скаргу на вищевказане податкове повідомлення-рішення до Державної податкової служби України, розгляд якої не завершено.

22.01.2021 Фермерським господарством «Леоноль» до Запорізького окружного адміністративного суду подано позовну заяву про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у Запорізькій області № 204-П від 20.10.2020 «Про проведення фактичної перевірки» Фермерського господарства «ЛЕОНОЛЬ», провадження у справі відкрито ухвалою від 27.01.2021.

ОСОБА_1 зазначив, що, оскільки розгляд скарги та позову не завершились, жодного належного та допустимого доказу його вини у вчиненні адміністративного правопорушення немає.

Єдиним доказом, яким оперує податкова служба, є акт, складений за результатами фактичної перевірки. Разом з тим, акт не породжує жодних правових наслідків, а є лише підставою для прийняття податкових повідомлень рішень, які на день слухання справи оскаржені, що відповідає положенням, викладеним в Постановах Великої Палати Верховного Суд від 20 листопада 2018 року у справі № 9901/633/18, від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року № 9901/152/18 та від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18, від 20 березня 2019 року у справі № 810/5854/14.

Відносини, за якими складено протокол про адміністративне правопорушення, знаходяться на стадії оскарження та є неузгодженим, тому на час розгляду справи в суді не можуть бути належним доказом винуватості.

Додатково ОСОБА_1 вказав, що відповідно до ст. 18 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», до суб`єктів господарювання не застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу, передбачена статтею 17 цього Закону, у разі зберігання пального до 31 березня 2020 року, без наявності відповідної ліцензії.

Тобто, період перевірки мав би брати свій відлік не з 01.07.2019, а з 01.04.2020.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 інкримінувалося зберігання пального в ємкості за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 01.07.2019 до 30.06.2020 (включно) без отримання ліцензії на право зберігання пального.

Фермерським господарством «Леоноль» дійсно було здійснено придбання дизельного пального за договором на поставку нафтопродуктів № 25.1/2020 від 03.03.2020, укладеним з TOB «АРНІ 2010», що підтверджується видатковою накладною №РН-0000319 від 01.04.2020 (кількість придбаного пального 2 440.0 л.), видатковою накладною №РН-0000772 від 27.06.2020 (кількість придбаного пального 4 245.0 л.).

Доставка пального здійснювалась Фермерському господарству «Леоноль» за замовленням ТOB «АРНІ 2010», що підтверджується товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти) №РН-0000319 від 01.04.2020 №РН-0000772 від 27.06.2020.

Відвантаження палива при доставці відбулось безпосередньо у транспортні засоби та сільськогосподарські машини, які використовуються ФГ «Леоноль» у свої господарській діяльності, а саме: трактори МТЗ-82 в кількості 2 одиниці (об`єм паливних баків по 130 л.); автомобілі Камаз (об`єм паливного баку 300 л.).

Решта палива яка залишалася, була відвантажена у транспортний засіб ГАЗ-САЗ 3507, державний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ФГ «Леоноль», обладнаний ємністю для тимчасового зберігання та доставки дизельного палива на орендовані земельні паї для заправки сільськогосподарської техніки об`ємом 3 675,0 л.

З огляду на викладене, пальне у відповідному об`ємі набуте ФГ «Леоноль» в період з 01.04.2020 до 01.07.2020 зберігалось у паливних баках транспортних засобів та с/г техніки та ємності, яка розміщувалась на транспортному засобі ГАЗ-САЗ моделі 3507, державний номер НОМЕР_2 .

Отже, на думку ОСОБА_1 , органом, яким складено протокол поро адміністративне правопорушення, не наведено доказів зберігання ФГ «Леоноль» пального з порушенням вимог законодавства з 01 квітня 2020 року до 01 липня 2020 року.

ФГ «Леоноль» було здійснено придбання пального відповідно видаткових накладних, без встановлення його фактичного місця зберігання, а про відсутність залишків палива зазначає й сам контролюючий орган в своєму акті перевірки де зазначено, що на 01.04.2020 залишки палива відсутні, а на 01.07.2020 залишки складають 4 245 л., однак з 01.07.2020 у ФГ «Леоноль» діє ліцензія, про що також зазначає податковий орган в своєму акті.

Положення частин 1 та 16 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (надалі Закон №481) регулюють відносини, які виникають у суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність щодо оптової торгівлі пальним та зберігання пального.

Відповідно до абз. 51 ст.1 Закону №481, місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Відповідно до абз.55 ст.1 Закону №481, зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Приписами ч.1 ст.15 Закону №481 визначено, що оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Крім цього, згідно ч.38 ст.15 Закону №481, для отримання ліцензії па право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення: акт вводу експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптові або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального: дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

З вказаних вище положень законодавства, випливає, що зберігання пального у ємностях, встановлених на транспортних засобах, не підпадає під діяльність, яка ліцензується, оскільки така ємність не розташована на земельній ділянці, не є об`єктом будівництва та не погребує акта введення в експлуатацію (чи будь-якого іншого документа органу архітектури).

Аналогічний висновок можна зробити і з приписів ч.43 ст. 15 Закону №481, згідно з якою, суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження, а також фактичне місцезнаходження ємностей, що використовуються для зберігання пального.

Ємності, встановлені на транспортних засобах не мають адреси місцезнаходження адже с рухомим майном та більшу частину часу знаходяться у русі, що також виключає отримання ліцензії на зберігання пального у таких ємностях.

Такий висновок відповідає роз`ясненню ДФС України від 15.08.2019 №3814/6/99-99- 12-02-02-15/ПІК, в якому зазначено, що у розумінні Закону №481, суб`єкту господарювання необхідно отримувати ліцензію для здійснення зберігання пального у стаціонарних цистернах/ємностях.

Таким чином,зберігання пального у ємностях, встановлених на транспортних засобах, не потребує ліцензії на право зберігання пального, оскільки дані резервуари не є нерухомим майном, не мають прив`язки до земельної ділянки (території), не мають своєї адреси, як обов`язкової умови ліцензування зберігання пального згідно із ч. 38,43 ст. 15 Закону № 481.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просив провадження у справі закрити.

Оглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає, що під час судового розгляду не знайшло свого об`єктивного підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною першою статті 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

На думку суду, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять об`єктивних та переконливих відомостей про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, виходячи з наступного.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 інкримінувалося зберігання пального в ємкості за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 01 липня 2019 року до 30 червня 2020 року, без отримання ліцензії на право зберігання пального.

Одночасно з цим, з доданих ОСОБА_1 доказів встановлено, що ФГ «Леоноль» було здійснено придбання дизельного пального за договором на поставку нафтопродуктів № 25.1/2020 від 03.03.2020, укладеним з TOB «АРНІ 2010», що підтверджується видатковою накладною №РН-0000319 від 01.04.2020 (кількість придбаного пального 2 440.0 л.), видатковою накладною №РН-0000772 від 27.06.2020 (кількість придбаного пального 4 245.0 л.).

Доставка пального здійснювалась ФГ «Леоноль», за замовленням ТOB «АРНІ 2010», що підтверджується товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти) №РН-0000319 від 01.04.2020 №РН-0000772 від 27.06.2020.

ОСОБА_1 , заперечуючи проти протоколу, зазначив, що відвантаження палива при доставці відбулось безпосередньо у транспортні засоби та сільськогосподарські машини, які використовуються ФГ «Леоноль» у свої господарській діяльності, а саме: трактори МТЗ-82 в кількості 2 одиниці (об`єм паливних баків по 130 л.); автомобілі Камаз (об`єм паливного баку 300 л.).

Решта палива яка залишалася, була відвантажена у транспортний засіб ГАЗ-САЗ 3507, державний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ФГ «Леоноль», обладнаний ємністю для тимчасового зберігання та доставки дизельного палива на орендовані земельні паї для заправки сільськогосподарської техніки об`ємом 3 675,0 л.

З огляду на викладене, пальне у відповідному об`ємі набуте ФГ «Леоноль» в період з 01.04.2020 до 01.07.2020 зберігалось у паливних баках транспортних засобів та с/г техніки та ємності, яка розміщувалась на транспортному засобі ГАЗ-САЗ моделі 3507, державний номер НОМЕР_2 .

Отже, на думку ОСОБА_1 , органом, яким складено протокол поро адміністративне правопорушення, не наведено доказів зберігання ФГ «Леоноль» пального з порушенням вимог законодавства з 01 квітня 2020 року до 01 липня 2020 року.

Вказані заперечення ОСОБА_1 , не спростовані особою, якою складено протокол про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що ФГ «Леоноль» було здійснено придбання пального відповідно видаткових накладних, без встановлення його фактичного місця зберігання, а про відсутність залишків палива зазначає й сам контролюючий орган в своєму акті перевірки, де зазначено, що на 01.04.2020 залишки палива відсутні, а на 01.07.2020 залишки складають 4 245 л., однак з 01.07.2020 у ФГ «Леоноль» діє ліцензія, про що також зазначає податковий орган в своєму акті.

Додатково суд зазначає, що пальне у відповідному об`ємі набуте ОСОБА_1 саме 01 квітня 2020 та 27 червня 2020 року відповідно. Одночасно з цим, органом, яким складено протокол поро адміністративне правопорушення, не наведено доказів зберігання ОСОБА_1 пального з порушенням вимог законодавства з 01 липня 2019 року до 30 червня 2020 року.

З досліджених вище доказів випливає, що у ФГ «Леоноль» були потужності, а саме, транспортний засіб ГАЗ-САЗ 3507, державний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ФГ «Леоноль», обладнаний ємністю для тимчасового зберігання та доставки дизельного палива на орендовані земельні паї для заправки сільськогосподарської техніки об`ємом 3 675,0 л., а також сама сільськогосподарська та інша техніка, для зберігання пального, придбаного у TOB «АРНІ 2010».

Суд зазначає, що зберігання пального у ємностях, встановлених на транспортних засобах не потребує отримання ліцензії на право зберігання пального, оскільки дані резервуари не є нерухомим майном, не мають прив`язки до земельної ділянки (території), не мають своєї адреси, як обов`язкової умови ліцензування зберігання пального згідно із ч.38, 43 ст.15 Закону №481.

Крім того, суд зазначає, що положення частин 1 та 16 статті 15 Закону, регулюють відносини, які виникають у суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність щодо оптової торгівлі пальним та зберігання пального.

Крім того, заслуговують на увагу пояснення ОСОБА_1 щодо оспорювання ним податкового-повідомлення рішення від 01.12.2020 ГУ ДПС у Запорізькій області про застосування штрафної (фінансової) санкції (в позасудовому порядку) та наказу ГУ ДПС у Запорізькій області від 20.10.2020 «Про проведення фактичної перевірки» ФГ «Леоноль» та визнання протиправними дії співробітників ГУ ДПС у Запорізькій області щодо проведення фактичної перевірки ФГ «Леоноль» (в судовому порядку) та, як наслідок, до спірності акту, на підставі якого відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, а також посилання ОСОБА_1 на неможливість застосування до суб`єктів господарювання фінансової санкції у вигляді штрафу, передбаченої статтею 17 Закону, у разі зберігання пального до 31 березня 2020 року, без наявності відповідної ліцензії, з огляду на положення ст. 18 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд приходить до висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, отже, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

З огляду на викладене та приймаючи до уваги, що належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, суду не надано, суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП України, та вважає необхідним провадження у справі закрити.

Керуючись п.1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання скарги до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області Д.А.Задорожко