Справа №: 669/8/21 Провадження № 3/669/37/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2021 року смт.Білогір`я

Суддя Білогірського районного суду Хмельницької області Давидюк О.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Білогірського відділення поліції Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , проживаючої по АДРЕСА_2 , непрацюючої,

за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 693837 від 23 листопада 2020 року, складеного ДОП Білогірського відділення поліції Красилівського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції Гончаруком М.Р. слідує, що «23 листопада 2020 року ОСОБА_1 , перебуваючи по вул. І. Франка, 26а смт. Білогір`я в приміщенні Білогірського відділення поліції, порушила п. п. 3 п. 10 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року, а саме самовільно залишила місце самоізоляції, що по АДРЕСА_2 , на якій ОСОБА_1 перебувала в зв`язку з перетином 21 листопада 2020 року державного кордону та прибуттям з держави Польща із значним поширенням COVID-19 згідно п. п. 3 п. 10 вищевказаної постанови КМ України, за що передбачена відповідальність по ч. 1 ст. 44-3 КУпАП».

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася.

Дослідивши та з`ясувавши всі обставини справи та надавши оцінку дослідженим доказам, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма носить бланкетний характер, а тому серед ознак такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 порушила вимоги п. п. 3 п. 10 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22 липня 2020 року № 641 (в редакції станом на 23 листопада 2020 року), яким на період дії карантину встановлено заборону самовільно залишати місця самоізоляції, обсервації.

Відповідно до вимог п. п. 3 п. 20 вищевказаної постанови КМУ від 22 липня 2020 року № 641 (в редакції станом на 23 листопада 2020 року), самоізоляції підлягають особи, що перетинають державний кордон та прибули з держави із значним поширенням COVID-19.

Як видно з штампу в паспорті громадянина України для виїзду за кордон, ОСОБА_1 21 листопада 2020 року прибула з Республіки Польща на територію України.

Разом з тим, відображені в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 693837 від 23 листопада 2020 року обставини правопорушення не підтверджуються зібраними доказами, які містяться у справі.

Встановлено, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 входить до переліку осіб, що потребують самоізоляції, відомостей про те, хто зобов`язав її перебувати на самоізоляції, строк та місце її відбування, а також повідомлення про обов`язок перебувати на самоізоляції та відповідальність за порушення її режиму.

До протоколу не додано жодних належних документів, які б давали суду можливість перевірити викладене у протоколі щодо встановлення самоізоляції чи письмового зобов`язання ОСОБА_1 про самоізоляцію.

Також, в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відсутні відомості про те, що держава Республіка Польща, з якої прибула особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, станом на 23 листопада 2020 року є державою із значним поширенням COVID-19, тобто відповідала ознакам, які передбачені абз. 4 п. п. 3 п. 20 постанови КМУ від 22 липня 2020 року № 641 (в редакції станом на 23 листопада 2020 року).

До того ж, з відеозапису, який доданий до протоколу, вбачається, що ОСОБА_1 пояснювала поліцейському про те, що вона повернулася з Республіки Польща 21 листопада 2020 року, однак, при цьому на кордоні жодних зобов`язань про самоізоляцію не підписувала, жодних мобільних додатків для контролю перебування не встановлювала.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

При цьому, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яка притягається до відповідальності і лише в межах зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення, на підставі зібраних посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, доказів.

Суд не має збирати з власної ініціативи докази, позаяк в протилежному випадку суд згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може бути визнаний безстороннім.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, приходжу до висновку, що провадження в справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст. 44-3, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283 285, 289, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Білогірський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. І. Давидюк