ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м. Володимир-Волинський

Суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Лященко О.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності гр-на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , приватного підприємця,

за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №529608 від 30 січня 2021 року, складеного начальником СВГ ВП Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області Андрієм Грицюком, вбачається, що 30 січня 2021 року о 15 год. було встановлено, що за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 проводив господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкт господарювання, а саме надавав соціальні послуги: проживання, догляд, харчування нарко- та алко- залежним особам, чим порушив ст.ст.13, 22 Закону України «Про соціальні послуги» та Постанову КМУ №185 від 03.03.2020 року, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП.

ОСОБА_1 винним себе не визнав, суду пояснив, що зареєстрований як суб`єкт господарської діяльності на протязі тривалого часу. Він має у власності житловий будинок АДРЕСА_2 ,в якому з його відому та дозволу тимчасово проживають особи, які опинились у складних життєвих обставинах, які там працюють та вивчають Біблію. Жодної плати за це вони не платять, а перебувають у домі милосердя «Ковчег» .

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, підлягає встановленню чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з вимогами ст.ст.252, 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діянь, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого цим кодексом, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Судовий розгляд справи повинен проводитись у межах визначених у протоколі обставин про адміністративне правопорушення, який є фактичним обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог ст.ст.13, 22 Закону України «Про соціальні послуги».

Відповідно до положень цього Закону, до надавачів соціальних послуг недержавного сектору належать підприємства, установи, організації, крім визначених частиною другою цієї статті, громадські об`єднання, благодійні, релігійні організації, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності.(ч.3 ст. 13 Закону).

Як встановлено під час розгляду справи, ОСОБА_1 тривалий час є підприємцем, зареєстрований у встановленому Законом порядку. Окрім цього, він являється власником житлового будинку АДРЕСА_2 , в якому з його відому та дозволу тимчасово проживають особи, які опинились у складних життєвих обставинах, які там працюють та вивчають Біблію. Жодної плати за це вони не платять, а перебувають у домі милосердя «Ковчег» (релігійної організації), у якої є встановлені поліцією особи, а саме куратор та наставник.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Сам протокол про адміністративні правопорушення, за відсутності інших доказів, не є, на думку суду, належним і допустимим доказом в розумінні ч.1 ст.251 КУпАП.

У матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б спростовували доводи ОСОБА_1 про його невинуватість поза розумним сумнівом. Будь-яких інших об`єктивних даних про вчинення ним правопорушення немає.

За таких обставин справи суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього складу і події правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Керуючись ст.247, ст.284 КУпАП, на підставі ч.1 ст.164 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя /-/ підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду О.В. Лященко