Номер справи 220/116/21
Номер провадження 3/220/118/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року суддяВеликоновосілківського районного суду Донецької області Фисун Л.С., розглянувши матеріали, що надійшли від Великоновосілківського відділення поліції Волноваського відділу поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, ФОП ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.1ст. 44-3 ч. 1 КУпАП, -

у с т а н о в и в:

19.01.2021 року о 14 год. 27 хв. фізична особа - підприємець ОСОБА_1 у власному магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , не вжив заходів щодо дотримання правил карантину людей, а саме не забезпечив централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремий контейнер (урну) у вказаному магазині та не наніс маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менш як 1,5 метра у приміщені магазину, чим порушив п.п.14 п.2 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 ч.1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину у вчинені адміністративного правопорушення визнав в повному обсязі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 ,у зазначеному вище адміністративному правопорушенні повністю доведена та підтверджена матеріалами адміністративної справи, у тому числі протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 075767 від 19.01.2021 р., в якому викладені обставини скоєного правопорушення(а.с.3); письмовими поясненнями самого правопорушника, викладеними в протоколі та на окремому аркуші, відповідно до яких він свою провину визнав(а.с.6); поясненнями свідка ОСОБА_2 (а.с.5); випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань з якої вбачається, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем(а.с.6); відеозаписом, який міститься в матеріалах справи (а.с.7).

Ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико - санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Дослідивши подані матеріали, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги пункту п.п. 2 п.п.14 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до яких на території України на період дії карантину забороняється діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менш як 1,5 метра, а також на території України на період дії карантину забороняється діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких не забезпечується централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери (урни).

Таким чином, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ст. 44-3 КпАП України.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 ч.1 КУпАП, а саме, порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладання адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд враховує положення ст.ст.23,33 КУпАП, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. При накладанні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У справі Ізмайлов проти Росії (п. 38 рішення від 16.10.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно з ч.2 ст.284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, ступінь його вини, особу порушника, стосовно якого даних, які б з негативного боку його характеризували, суду не надані, останній є приватним підприємцем, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, а також те, що хоча він і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, однак будь-яких негативних наслідків від його дій не настало, тому вчинене правопорушення необхідно вважати малозначним, внаслідок чого, відповідно до вимог ст. 22 КУпАП, ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, а справу відносно нього закрити з оголошенням йому усного зауваження.

Крім того, ст.40-1 КУпАП України передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Оскільки ОСОБА_1 звільнений від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, тому вважаю за необхідне звільнити останнього від сплати судового збору в розмірі 454 грн.

Керуючись ст.ст. 22,33, 221, 283, 284, 44-3 КпАП України, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КпАП України.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оголосити ОСОБА_1 усне зауваження, а провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.С.Фисун