Справа № 569/141/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2021 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Рогозін С.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , працюючого слюсарем у ФОП « ОСОБА_2 », за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 290338 від 27.12.2020 року, 27 грудня 2020 року о 12 год. 21 хв., в м. Рівне по вул. О.Новака, 38, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Citroen Jumpy», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного спяніння6 запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, зміна забарвлення, шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager ARCЕ 0176» та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Маєвський О.А. підтримав надані ним письмові пояснення та додатково вказав, що дані, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення не в повній мірі відповідають обставинам справи та іншим документам, які містяться в матеріалах справи та є суперечливими й неточними, та в своїй сукупності ставлять під сумнів наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Також зазначив, що зі змісту наявного в матеріалах справи відеозапису місця та обставин події вбачається, що крізь медичну маску, яка була одягнутою на його лиці, неможливо виявити в останнього запах алкоголю з порожнини рота та зміну шкірного покриву обличчя, натомість, зі змісту вказаного відеозапису вбачається цілком адекватна поведінка ОСОБА_1 , яка відповідає дійсності.

Окрім цього, захисник ОСОБА_1 адвокат Маєвський О.А. пояснив, що незважаючи на запропонований до проведення огляд за допомогою неправомірного газоаналізатору «Drager Alkotest № 6810», заводський №ARCЕ 0176, ОСОБА_1 не відмовлявся від його проходження на місці зупинки транспортного засобу, однак працівниками поліції було прийнято протиправне рішення щодо подальшого доставлення останнього до медичного закладу для проведення медичного огляду проти якого він також не заперечував, однак, не зміг повноцінно реалізувати через відсутність природної можливості надання власного біологічного матеріалу (сечі) для проведення відповідного дослідження, що, на думку захисника, не може вважатись відмовою від проходження медичного огляду на стан визначення сп`яніння. А тому вважає, що працівники патрульної поліції за відсутності жодних належних та допустимих доказів, застосовуючи спрощений підхід при розгляді справи про адміністративне правопорушення, здійснили оформлення матеріалів які її стосуються.

Заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року за № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатацію транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 та 280 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 251 та 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи. Тобто в такому документі фактично фіксуються беззаперечні дані про вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно приписів ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5. Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

З оглянутого судом відеозапису місця та обставин події вбачається, що працівниками патрульної поліції дійсно було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , який знаходився з одягнутою медичною маскою, що унеможливлює встановлення зміни шкірного покриву обличчя останнього.

Подальше спілкування ОСОБА_1 з працівниками патрульної поліції супроводжується цілком адекватною поведінкою останнього, яка відповідає об`єктивній дійсності, зокрема, ОСОБА_1 добровільно погоджується на пропозицію працівників патрульної поліції пройти медичний огляд у медичному закладі.

Однак, з наявного відеозапису не вбачається відомостей щодо того, що ОСОБА_1 було попередньо запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

В подальшому, в проміжок часу з 12 год. 20 хв. по 12 год. 30 хв. відбувається доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу, поблизу якого о 13 год. 47 хв. працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про складення протоколу та лише о 13 год. 50 хв. та надав його останньому для ознайомлення.

Жодні інші відомості, в тому числі й ті, які містять процесуальні аспекти оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а також й ті, що могли б відобразити події всередині самого медичного закладу на відеозаписі зафіксовані не були та працівниками поліції не здобуті.

У відповідності до ст.266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають оглядові на стан алкогольного сп`яніння. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного сп`яніння, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (надалі Порядок).

Огляд водіїв транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря-фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п.3 Порядку).

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності (п.5 Порядку).

Згідно п.1.7 Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015р. №1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

З вищевикладеного вбачається, що проведення огляду у найближчому закладі охорони здоров`я здійснюється лише за наявності двох виключних підстав (відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду).

При цьому, з вищенаведеного вбачається, що акт огляду оформлюється поліцейським відразу після висловленої водієм відмови від проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу, а відтак, з урахуванням відсутності будь яких відомостей щодо висловленої ОСОБА_1 відмови, суд критично оцінює складений о 12 год. 30 хв. акт огляду як допустимий доказ на її підтвердження, зокрема й через те, що в зазначений час ОСОБА_1 вже був доставлений до медичного закладу.

Водночас, відповідно до п.7 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Суд вважає, що сам факт оформлення направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з урахуванням відображених на відеозаписі подій дійсно свідчить про висловлену ОСОБА_1 готовність до проходження відповідного огляду у медичному закладі, однак, у взаємозв`язку з вищенаведеними положеннями чинного законодавства України та враховуючи неповноту наявного відеозапису являється незрозумілою хронологічна послідовність оформлення даного документу о 12 год. 31 хв.

Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП в разі виявлення ознак сп`яніння, співробітник поліції з метою проведення огляду на стан сп`яніння водія на місці зупинки транспортного засобу має залучити двох свідків. Відповідно до п.1 розділу І Інструкції № 1452/735 процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння закінчується оформленням результатів такого огляду.

Тобто при залученні свідків, що є обов`язковим, останні повинні брати участь у всій процедурі огляду на стан сп`яніння з моменту її початку до завершення, про що може свідчити лише оформлення результатів такого огляду. Отже, коли водій незгоден на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч.3 ст.266 КУпАП), тобто огляд на стан сп`яніння не закінчується, а продовжується, у зв`язку із чим свідки мають бути присутні до встановлення чи спростування стану сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я з оформленням результатів такого огляду.

З огляду на вищенаведене, суд критично оцінює діаметрально протилежні письмові пояснення чотирьох свідків, двоє з яких повідомили про те, що « ОСОБА_1 відмовився від запропонованого проходження огляду на визначення стану сп`яніння у медичному закладі» в той час, як інші двоє вказали, що « ОСОБА_1 відмовився лише від проходження огляду на визначення стану сп`яніння на місці зупинки та погодився його пройти у медичному закладі». При цьому, зі змісту наявного відеозапису суду не вдається можливим прослідкувати хронологічну та логічну послідовність участі вищевказаних осіб як свідків, в тому числі й присутність останніх у медичному закладі, а відтак, повідомлені ними обставини судом оцінюються критично.

ОСОБА_3 в інкримінованому останньому адміністративному правопорушенні.

Водночас, згідно п.12 та п.13 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015р. №1452/735 предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у п.12 цього розділу.

Вищенаведене свідчить про те, що медичні працівники та поліцейські наділені правом на забезпечення проведення огляду ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я за допомогою відібрання іншого допустимого біологічного середовища, чого ними зроблено не було, а відтак, з урахуванням того, що на здійсненому відеозаписі взагалі не вбачаються будь-які події, які мали місце в медичному закладі, а підтверджуючі відомості та факти щодо них працівниками поліції здобуті не були, суд вважає, що з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, повідомлені захисником ОСОБА_1 адвокатом Маєвським О.А. обставини щодо фізичної неможливості природного надання ОСОБА_1 біологічного матеріалу (сечі) для проведення відповідного дослідження слід тлумачити як сумнів щодо доведеності вини останнього на його користь.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд вважає, що працівниками поліції був порушений порядок огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП та підзаконними нормативними актами.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими доказами, не є доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Таким чином, в порушення вимог ст.251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодного належного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_1 протиправних дій, зазначених у ньому.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст.129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь. В розумінні вказаного положення, стандартом доведення вини «поза розумним сумнівом» являється те, що недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З огляду на встановлені обставини, при з повному та всебічному аналізі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП не доведена, а відтак, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності його події та складу.

Відповідно до п. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 130, 247, 251, 283, 284, 285 КУпАП, -

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Рівненського міського суду С.В. Рогозін