Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/95/21 Головуючий у суді І-ї інстанції Загреба І. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Іванов Д. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2021 року м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Іванов Д.Л., при секретарі судового засідання Рябко А.Ю., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м.Кіровограда від 25 січня 2021 року в справі про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 23.12.2020 року о 21.31 год., в порушення вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, керував автомобілем «Renault Sandero», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Г.України, 24 в м.Кропивницькому у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатами проведеного у присутності свідків на місці зупинки огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «DRAGER Alcotest 6810» та висновком медичного огляду №564 від 23.12.2020 р.

Постановою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 січня 2021 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Рішення суду мотивовано тим, що вина ОСОБА_1 , який не з`явився в судове засідання без поважних причин, у вчиненні даного адміністративного правопорушення повністю підтверджується наявними у справі письмовими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 23.12.2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , результатами проведеного на місці зупинки огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного приладу «Драгер Алкотестер 6810» від 23.12.2020 р., висновком медичного огляду №564 від 23.12.2020 р., а також відеозаписом обставин події.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить скасувати постанову судді районного суду та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, про те, що він не приймав участь в судовому засіданні, оскільки не знав про час та місце розгляду справи, що призвело до порушення його процесуальних права, передбачених ст. 268 КУпАП.

З`ясувавши обставини справи у межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає за таких підстав.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги

Відповідно до вимог ст. ст.245,251,252,280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 2.9 а) ПДР України водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Фактичні обставини справи та їх об`єктивна оцінка свідчать про те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції 23.12.2020 року о 21.31 год. по вул. Г.України в м. Кропивницькому, у зв`язку з недотриманням вимог ПДР України.

Під час спілкування та перевірки документів, працівники поліції заподізрили ОСОБА_1 у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим ОСОБА_1 , на пропозицію поліцейських, погодився на місці зупинки пройти тест на стан сп`яніння.

Після роз`яснення прав ОСОБА_1 , на відео зафіксовано процедура огляду порушника на стан алкогольного сп`яніння, із застосуванням газоаналізатору «Alcotes6810» який виявився позитивним (0,93% алкоголю).

Після цього, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у Кіровоградському обласному наркологічному диспансері, за результатами якого, лікарем наркологом даного медичного закладу ОСОБА_4 встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Результати проведених оглядів на стан алкогольного сп`яніння, під час оформлення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 не оспорював, не оспорює даний факт ОСОБА_1 і в апеляційній скарзі.

При таких обставинах, апеляційний суд вважає, що висновки суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та його винуватість є правильними і такими, що ґрунтуються на сукупності належних та допустимих доказах, у тому числі даних: протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1); акту огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5), результатів проведеного на місці зупинки огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального приладу «Драгер Алкотестер 6810» від 23 грудня 2020 року, який виявився позитивним (0,93% алкоголю у видихуваному повітрі), а також поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.6,7), висновком медичного огляду №564 від 23.12.2020 (а.с.3), відеозаписом обставин подій (а.с.10).

На відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, який долучений до протоколу, зафіксовано всі обставини цієї справи, які відображають повну картину приводів та підстав для огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а тому у розумінні положень ст. 251 КУпАП такий відеозапис є належним та допустимим доказом (а.с. 10).

На спростування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом його права на захист та справедливий суд, апеляційний суд відмічає.

Відповідно до ст.8 Конституції, в Україні визнається і діє принцип Верховенства права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Ісмаїлов проти Росії», в пункті 31 зазначив, що принцип верховенства права одне з підвалин демократичного суспільства закріплений в усіх статтях Конвенції, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Згідно з пунктом 34 вказаного рішення, суд повинен проаналізувати, чи дотримали органи влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищатися від обвинувачення.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.41) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Так, з огляду на положення ст.268 КУпАП, за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 знав про те. що справа про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП знаходиться на розгляді у судді Кіровського районного суду м. Кіровограда.

Однак ОСОБА_1 в судове засідання, яке призначено на 20.01.2021 року, не з`явився, через канцелярію суду подав клопотання про відкладення судового розгляду, у зв`язку з хворобою.

Після амбулаторного лікування (22.01.2021 р.) ОСОБА_1 в судове засідання 25.01.2021 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Як пояснив ОСОБА_1 , під час перегляду справи, судову повістку він не отримував, а лише 28.01.2021 року з`явився в суд і дізнався про рішення.

Так, дійсно процесуальні права ОСОБА_1 ( ст. 268 КУпАП) при розгляді цієї справи судом порушенні, однак такі порушення компенсовані апеляційним судом, який під час перегляду справи, в повній мірі надав ОСОБА_1 права та можливість надати пояснення, представити додаткові докази, спростувати доводи іншої сторони та довести переконливість своїх вимог.

Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд не вправі і законом не передбачено скасування постанови судді місцевого суду та призначення нового судового розгляду, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 не має.

Більш того, факт керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння не оспорюється.

Таким чином, необ`єктивність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам цієї справи, необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, констатується апелянтом формально.

В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутність у матеріалах справи достовірних доказів та необґрунтованість судового рішення, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а тому законні підстави для скасування постанови судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.01.2021 року стосовно ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст. 245, 251, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Д. Л. Іванов