Номер провадження: 33/813/212/21
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М.В.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Журавльова О.Г., за участі секретаря судового засідання Янковської Ю.Л., за участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 04.01.2021 відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

-про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Відповідно до змісту мотивувальної частини постанови суду першої інстанції, 01 грудня 2020 року о 10 годині 00 хвилин у м. Одеса, по вул. Фонтанська дорога, 6А к. 1 керуючи транспортним засобом Jeep Compass, д.н.з НОМЕР_1 під час зміни напрямку руху не переконався у безпеці свого маневру, в результаті чого сталось зіткнення з автомобілем Audi A7, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 ПДР України. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись з постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати у зв`язку з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неповноту судового розгляду.

Скарга обґрунтована тим, що: у постанові суду не вірно вказано дата та час скоєння ДТП; у схемі невірно зазначено дата видачі ОСОБА_3 водійське посвідчення; схема не містить ідентифікуючих ознак серії та номеру протоколу; у вказаній ДТП винуватою є водій ОСОБА_2 ; ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, тому звільнений від сплати судового збору в судах всіх інстанцій.

В судове засідання ОСОБА_2 , будучи повідомленою належним чином про місце, дату та час судового засідання, не з`явилася, скористувавшись своїм процесуальним правом на власний розсуд.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив суд її задовольнити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги та повторно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та за обов`язкової участі особи, відповідно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону при розгляді справи в районному суді були виконані в повному обсязі, які перевірені судом апеляційної інстанції та підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. п. 1.1 Розділу 1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пунктом 1.4 Правил дорожнього руху передбачено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Вина водія ОСОБА_1 підтверджується доказами, що містяться в матеріалах адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №287728 від 01.12.2020 р., схемою місця ДТП, письмовими поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що у оскаржуваній постанові суду невірно вказано дату скоєної ДТП (01.12.2020 замість 26.11.2020) не містить суттєвого впливу на вирішення щодо винуватості останнього у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. При цьому, ОСОБА_1 не позбавлений права звернутись до суду першої інстанції з заявою про виправлення описки в судовому рішенні.

Посилання в апеляційній скарзі на невірно зазначені дату видачі ОСОБА_1 водійського посвідчення, а також відсутності на схемі ідентифікуючих ознак серії та номеру протоколу є безпідставними, адже як вбачається з матеріалів справи та було з`ясовано у судовому засіданні, вказана схема ДТП, як і протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №287728 від 01.12.2020, була підписана власноруч ОСОБА_1 без жодних зауважень (а.п. 1, 4).

Твердження ОСОБА_1 , що у скоєні ДТП є вина водія ОСОБА_2 також не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, оскільки постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 19 січня 2021 року (справа №522/22340/20), за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення за протоколом серії ДПР 18 № 287731 від 02.12.2020 по цій самій пригоді відносно ОСОБА_2 , провадження по адміністративній справі відносно останньої закрито у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення. Вказане судове рішення набрало законної сили, предметом перегляду в суді апеляційної інстанції не перебувало.

Враховуючи встановлене у всій своїй сукупності, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Доказів, які б спростовували встановлені обставини, ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надано.

Одночасно апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Разом з тим, апеляційним судом встановлено обставини, які з урахуванням наданих апелянтом документів свідчать про помилковість прийняття рішення щодо стягнення з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 420 грн. 40 коп., згідно Закону України «Про судовий збір».

Так, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно посвідчення серії НОМЕР_3 є особою, що містить інвалідність другої групи внаслідок війни.

Відповідно до вимог п.13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх справ.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

З урахуванням вищенаведених обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частини стягнення з ОСОБА_1 судового збору, шляхом виключення з резолютивної частини постанови місцевого суду рішення щодо стягнення з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 420 грн. 40 коп.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 04.01.2021 в частині вирішення питання судових витрат - змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови рішення суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 420 грн. 40 коп.

В решті постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 04.01.2021 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов