Дата документу Справа № 319/871/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 319/871/20 Головуючий в 1 інст. Глянь О.С.
Провадження №33/807/88/21 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Куйбишевського районного суду Запорізької області від 24 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 420,40 грн.

Згідно з постановою суду, 17 жовтня 2020 року о 09 годині 51 хвилині по пров.Стадіонному в смт.Більмак водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ-1102 д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від продуття алкотестера ARBL 6810 «DRAGER» на місці та проведення медичного огляду в медичному закладі у встановленому законом порядку на факт встановлення стану сп`яніння та від підпису в протоколі відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вищевказану постанову суду скасувати, закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в супереч вимогам чинного законодавства, матеріали справи та складений протокол містять у собі чисельні порушення.

З інкримінованим йому адміністративним правопорушенням він не згоден, свою провину не визнає, вважає, що адміністративні матеріали, складені відносно нього, не відповідають вимогам чинного законодавства, порушують його право на повний, об`єктивний та неупереджений розгляд справи.

Не зважаючи на те, що матеріали справи містили суперечливі докази, суд ґрунтувався лише на власних переконаннях, та беручи до уваги лише написані працівниками поліції матеріали справи.

У зв`язку з тим, що справа була розглянута без його участі, без участі свідків, інспекторів поліції, які складали протокол, суддя не досконало дослідив матеріали, не заслухав думки всіх сторін, та не взяв до уваги грубі порушення працівників в поліції.

Відсутній повний та всебічний розгляд справи, постанова була винесена без урахування його пояснень.

Також апелянт зазначає, що 23 грудня 2020 року на офіційну електронну адресу Куйбишевського районною суду Запорізької області він надсилав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що в нього була виявлена підозра щодо захворювання на КОВІД -19. Суддя Глянь О.С. не звернув увагу на вищевказану заяву та необґрунтовано її відхилив. Тому, вважає, що своїми діями суддя не надав можливості йому прийняти участь у розгляді справи.

Крім того, після того як працівники поліції 17 жовтня 2020 року зупинили його транспортний засіб та зазначили, що він має ознаки алкогольного сп`яніння, йому було запропоновано пройти огляд на виявлення наявності чи відсутності стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, з чим він не погодився. Після його незгоди на проходження вищевказаного огляду на місці зупинки транспортною засобу за допомогою приладу «Драгер» працівники поліції не пропонували йому пройти вищевказаний огляд у відповідному лікарняному закладі, чим було порушено вимоги ч.3 статті 266 КУпАП.

Свідки у своїх поясненнях від 17 жовтня 2020 року не зазначають, ознаки якого саме сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого) вони в нього вбачають.

Письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою.

Більш того, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, було складено за його відсутності та незаконно долучено до матеріалів справи.

Також в протоколі про адміністративне правопорушення та в матеріалах справи зазначається, що він нібито мав ознаки алкогольного сп`яніння, проте, зазначене не відповідає дійсним обставинам справи.

В оскаржуваній постанові не має підтвердження його вини, оскільки суддя при винесенні даної постанови навіть не опирався на нормативно-правові акти, яким повинна обґрунтовуватись вина, суддя не зробив посилання на практику Європейською суду, тому оскаржувана постанова є незаконною, нічим не обґрунтованою.

Окрім того, фактично ним не було вчинено правопорушення, матеріали справи та протокол про адміністративне правопорушення працівниками складені з такими порушеннями:

- працівники поліції склали направлення на медичний огляд до лікарні за його відсутності та незаконно долучили його до матеріалів справи, що є грубим порушенням;

-в матеріалах справи не містяться повний фрагмент відеозапису з нагрудних камер працівників поліції щодо події, яка сталася;

-в матеріалах справи відсутня довідка про відсторонення особи від керування транспортним засобом;

-в протоколі про адміністративне правопорушення, який було складено відносно нього, відсутні телефонні номери свідків.

Працівники поліції не вилучали у нього посвідчення водія.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Морозов В.Ю., будучи належним чином повідомленими про день, час і місце апеляційного розгляду, не з`явились, причини неявки суд не повідомили. За клопотанням ОСОБА_1 було організовано проведення судового засідання у режимі відеоконференції з приміщенням Дніпровського апеляційного суду, до якого ані останній ані його захисник у призначені день та час також не з`явились.

02 лютого 2021 року електронною поштою на адресу Запорізького апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення апеляційного розгляду, призначеного на 03 лютого 2021 року на 10-00 годину, та про виклик у судове засідання свідків, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Дане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки в ньому не наведено обставин, які б унеможливлювали явку ОСОБА_1 у судове засідання, також не обґрунтовано належним чином клопотання в частині виклику свідків, з огляду і на те, що один з них ( ОСОБА_2 ) був допитаний судом першої інстанції.

Враховуючи повторну неявку ОСОБА_1 та його захисника у судове засідання суду апеляційної інстанції без поважних причин, суд апеляційної суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність останніх.

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ№064838 від 17 жовтня 2020 року, згідно з яким, ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом ЗАЗ-1102 державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. На пропозицію поліцейських від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням спеціального засобу ARBL 6810 «DRAGER» та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків; зі змістом протоколу ознайомлений, від пояснень та підпису у зазначеному протоколі та отриманні його копії відмовився; будь-яких зауважень чи клопотань не заявляв; актом огляду; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17 жовтня 2020 року в Більмацьку ЦРЛ; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 17 жовтня 2020 року, якими підтверджується, що поліцейським ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору ARBL 6810 «DRAGER» та в медичному закладі, проте останній ухилявся від проходження такого огляду; DVD-диском з відеозаписом.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено відносно нього з порушенням вимог чинного законодавства, є безпідставними, оскільки порушень ст.ст.254-256 КУпАП при складенні вказаного протоколу не вбачається. Цей протокол містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не допущено. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Твердження апелянта про неповноту з`ясування обставин справи судом та про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, є безпідставними, суперечать матеріалам справи і змісту оскаржуваної постанови.

При розгляді справи судом першої інстанції у судовому засіданні 11 грудня 2020 року ОСОБА_1 надавав пояснення, свою вину у вчинені правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП, не визнав, суду пояснив, що дійсно при зупинці його 17 жовтня 2020 працівниками поліції у смт. Більмак, з причинами якої він не згоден, він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з тим, що не довіряє результатам огляду на стан сп`яніння проведеним ні за допомогою спеціальному засобу «Драгер», ні безпосередньо у медичному закладі. Дії працівників поліції, які вважає неправомірними, він не оскаржував. При цьому ОСОБА_1 подано клопотання про виклик до суду та допит свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, яке було задоволено судом.

З постанови суду вбачається, що при розгляді справи судом першої інстанції за участю адвоката Морозова В.Ю. був допитаний свідок ОСОБА_4 , який підтвердив що разом ще з одним раніше невідомим йому чоловіком він був свідком того, що 17 жовтня 2020 року ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу під його керуванням у смт. Більмак, за наявних ознак алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота) відмовився від проходження огляду на встановлення факту сп`яніння і за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», і у медичному закладі.

Також при розгляді справи судом першої інстанції у присутності адвоката Морозова В.Ю. було досліджено відеозапис, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 у присутності двох свідків від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер» та медичного огляду у медичному закладі.

Те, що суд першої інстанції розглянув справу 24 грудня 2020 року у відсутність ОСОБА_1 , не завадило суду повно і всебічно з`ясувати всі її обставини та не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

З зазначеного приводу суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції забезпечено можливість ОСОБА_1 реалізувати своє право брати участь у розгляді справи. Розгляд справи неодноразово відкладався судом за клопотаннями останнього.

Дійсно, в матеріалах справи містяться дві заяви ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, у зв`язку з поганим станом здоров`я , які подані до суду напередодні судових засідань (15 грудня 2020 року та 23 грудня 2020 року), проте доказів поважності причин неявки до заяви не надано.

З врахуванням викладеного, порушень вимог ст.268 КУпАП з боку суду першої інстанції не вбачається, крім того, у розгляді справи судом першої інстанції брав участь захисник ОСОБА_1 адвокат Морозов В.Ю.

При апеляційному розгляді ОСОБА_1 також мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права, проте жодного разу у призначені судові засідання він не з`явився.

Те, що при розгляді справи судом першої інстанції не заслуханий свідок ОСОБА_3 , правильності висновків суду теж не спростовують та не свідчать про незаконність винесеної постанови. Вказаний свідок викликався судом за клопотанням сторони захисту, проте, у судове засідання не з`явився з невідомих причин.

Крім того, в матеріалах справи містяться письмові пояснення зазначеного свідка, ставити під сумнів достовірність яких підстав не вбачається, з огляду і на те, що ці пояснення узгоджуються з відеозаписом, долученим до протоколу, а також з іншими доказами, в т.ч. з поясненнями свідка ОСОБА_4 , які останній надавав як на місці події так і в судовому засіданні.

Твердження ОСОБА_1 про те, що після його незгоди на проходження огляду на місці зупинки транспортною засобу за допомогою приладу «Драгер» працівники поліції не пропонували йому пройти огляд у відповідному лікарняному закладі, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, в т.ч. показаннями свідків та відеозаписом, з якого вбачається, що поліцейськими неодноразово було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер» та в медичному закладі, проте останній відмовився від проходження такого огляду у присутності свідків.

Доводи апелянта про те, що свідки у своїх поясненнях від 17 жовтня 2020 року не зазначають, ознаки якого саме сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого) вони вбачають у водія, є безпідставними, оскільки свідки у своїх поясненнях зазначили, що ОСОБА_1 мав характерні ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота.

Ознаки сп`яніння, які були встановлені у ОСОБА_1 поліцейськими, зазначені не тільки в протоколі та в поясненнях свідків, а також в доданому до протоколу Акті огляду, який ОСОБА_1 відмовився підписувати, та у направленні на огляд, які складені із дотриманням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Твердження апелянта про те, що, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції було складено за його відсутності, та незаконно долучено до матеріалів справи, є непереконливими на нічим не підтверджується.

Те, що до протоколу долучено фрагменти відеозапису, а не безперервний відеозапис процесу оформлення адміністративного матеріалу, жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки ніким не спростовано та не заперечується того факту, що події, які зафіксовані на наданому записі, відбувалися в дійсності.

В той же час, з відеозапису вбачається, що у поліцейських були підстави для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , саме останній знаходився за кермом та при спілкуванні з поліцейськими не заперечував факту керування транспортним засобом.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що його не відстороняли від керування транспортним засобом, жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Даних про те, що після оформлення протоколу та інших матеріалів ОСОБА_1 дозволено керувати автомобілем, в матеріалах справи немає.

Більш того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, транспортний засіб передано дружині ОСОБА_5 за місцем мешкання.

Те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні телефонні номери свідків, жодним чином не свідчить про недостовірність пояснень цих свідків та про безпідставність складеного відносно ОСОБА_1 протоколу.

Твердження ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не вилучали у нього посвідчення водія, також правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

При дослідженні матеріалів справи, в т.ч. при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, про те, що в оскаржуваній постанові суддя не опирався на нормативно-правові акти, яким повинна обґрунтовуватись вина, є безпідставними та суперечать змісту оскаржуваної постанови, яка є належним чином вмотивованою.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Куйбишевського районного суду Запорізької області від 24 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева