Справа № 348/1799/21
Провадження № 33/4808/757/21
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Матолич В. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Куцого О.С., представника потерпілого адвоката Гуменюка Б.С.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, а також стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.,-

в с т а н о в и в :

08.08.2021 о 22 год. 30 хв. в м. Надвірна по вул. Мазепи, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, а саме: автомобілем Mercedes-Benz 312 D Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення із припаркованим автомобілем Mercedes-Benz 200, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.13.1 Правил дорожнього руху. Такими діями, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає постанову суду незаконною з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права. З висновками суду не погоджується, оскільки вони побудовані лише на припущеннях, доказів на підтвердження його вини до причетності ДТП в матеріалах справи немає, а тому постанова суду підлягає скасуванню.

Вважає, що працівник поліції прийшов до безпідставного висновку про його винуватість у ДТП тільки на підставі пояснень потерпілого ОСОБА_2 , згідно яких останній не бачив хто керував автомобілем Мерседес Спрінтер у момент зіткнення, так само як і не бачив самого зіткнення двох автомобілів. Висновок щодо його винуватості у ДТП зроблено на підставі залишення слідів зеленої фарби на автомобілі.

Судом взято до уваги фото світлини, які долучені потерпілим та які були зроблені за його відсутності та відсутності працівників поліції, на яких відображено пошкодження автомобілів.

ОСОБА_1 зазначає про те, що автомобілі придбані вже декілька років назад і в результаті експлуатації могли отримати відповідні пошкодження за інших обстав ніж встановлено судом першої інстанції.

Вважає, що зелена фарба на автомобілі потерпілого могла бути залишена в результаті попередніх ДТП, наїзду на перешкоду зеленого кольору чи за інших обставин.

Апелянт вказує на те, що в матеріалах справи відсутні докази, що фарба яка є на машинах однакова та дійсно утворилась під час дорожньо-транспортної пригоди за обставин, які були встановлені судом.

Окрім того, на думку апелянта, характер механічних ушкоджень та місце розташування автомобілів позначених на схемі ДТП свідчать про те, що автомобілі на відстані 6 метрів один від одного не могли взаємодіяти між собою і була об`єктивна можливість об`їхати автомобілі не наближаючись до них. Крім того, згідно схеми ДТП не позначено місце ДТП або осипів грунту із автомобіля, по яких можна було б встановити місце зіткнення автомобілів.

Вказує на те, що судом першої інстанції не зазначено які докази підтверджують, що обидва автомобілі залишалися на тому місці, де 08.08.2021 року їх було припарковано.

Вважає, що відсутні докази , які свідчать про те, що пошкодження транспортних засобів утворились саме внаслідок наїзду на автомобіль потерпілого, а не навпаки.

Таким чином, надані докази у справі не відповідають вимогам закону, що унеможливлює встановлення його вини у вчиненні ДТП.

Просить постанову суду скасувати та провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції :

- особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Куций О.С. підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати постанову суду і закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення;

- представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат Гуменюк Б.С. вважав, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і рішення суду є законним та обґрунтованим.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, однак надіслав повідомлення в якому повідомив про те, що вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, оскільки повністю погоджується із постановою суду першої інстанції та просить просив здійснювати розгляд апеляційної скарги без його участі та участі його представника адвоката Гуменюка Б.С.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає у разі порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №244073 від 09.08.2021 року вбачається, що 08.08.2021 року о 22 год. 30 хв. в м. Надвірна по вул. Мазепи, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, а саме: автомобілем Mercedes-Benz 312 D Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення із припаркованим автомобілем Mercedes-Benz 200, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.13.1 Правил дорожнього руху. Такими діями, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих одразу після ДТП, вбачається, що він на підставі ст.63 Конституції України відмовився від надання пояснень.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 вину не визнав та зазначив, що 08.08.2021 року біля 22.00 год. він припаркував свій автомобіль Mercedes-Benz 312 D Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 зеленого кольору в м. Надвірна по вул. Мазепи і пішов додому. Наступного дня йому повідомили, про те що він є винуватцем ДТП. Однак він жодного зіткнення з іншим автомобілем не вчиняв, звуку зіткнення транспортних засобів не чув, а те що на його автомобілі є подряпини, то це через те, що його автомобіль є не новим, і вказані подряпини могли бути на його автомобілі утворені раніше. Вважає, що доказів його вини поліція не надала. Просив закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 надав аналогічні пояснення, та в категоричній формі заперечив свою причетність до вчинення правопорушення та стверджував, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують його вину у вчиненні ним інкримінованого правопорушення. Вважає, що його причетність до пошкодження транспортного засобу марки Mercedes-Benz 200, д.н.з. НОМЕР_2 не доведено матеріалами справи. Звертає увагу на те, що під час розгляду справи не встановлено свідків чи відеозапису зіткнення транспортних засобів, а висновок про його винуватість у вчиненні правопорушення носить вірогідний характер. Вважає недоведеним, що транспортний засіб потерпілого було пошкоджено саме за обставин, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, що вказаний транспортний засіб дійсно отримав пошкодження в той час коли був припаркований, а не отримав пошкодження в результаті невдалого паркування самим водієм ОСОБА_3 .

Захисник адвокат Куций О.С. в судовому засіданні суду першої інстанції, який діяв в інтересах Іроденка, зазначив, що висновок про те, що останній вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП не підтверджується сукупністю досліджених доказів та побудований виключно на показаннях потерпілого, які носять вірогідний характер та не підтверджуються іншими доказами по справі.

Апеляційний суд звертає увагу на те. що з первинних письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 вбачається, що він проживає за адресою місця вчинення ДТП. Близько 18 год. 08.08.2021 року він припаркував автомобіль марки Mercedes-Benz 200, д.н.з. НОМЕР_2 . Зранку 09.09.2021 року близько 09 год., оглянувши свій автомобіль, він побачив три подряпини на задньому бампері зліва на своєму автомобілі, а також подряпину на крилі залишків фарби зеленого кольору. Позаду його автомобіля був припаркований Мерседес Спринтер зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , у якого він виявив чотири подряпини на дверцях вантажного відсіку справа із залишками фарби його автомобіля на приблизному рівні бампера його автомобіля.

В судовому засіданні першої інстанції потерпілий ОСОБА_2 дав аналогічні показання та пояснив, що 08.08.2021 року приблизно о 18.00 год. він приїхав додому та припаркував свій автомобіль Mercedes-Benz 200, д.н.з. НОМЕР_2 за адресою м. Надвірна, вул. Мазепи. Вранці 09.08.2021 він побачив на своєму автомобілі зі сторони водія пошкодження. Вважав, що ДТП сталося ввечері, оскільки в ночі падав дощ і на його автомобілі з`явилися потьоки фарби. Вказував на те, що пошкодження були і на автомобілі ОСОБА_1 . Звертав увагу на те, що висота пошкоджень транспортних засобів збігалась і до до 09.08.2021 року пошкоджень у нього на транспортному засобі не було.

Таким чином, зі змісту показань потерпілого ОСОБА_2 вбачається, що він не був очевидцем дорожньо-транспортної пригоди внаслідок якої було пошкоджено його транспортний засіб та прийшов до висновку про те, що автомобіль марки Mercedes-Benz 200, д.н.з. НОМЕР_2 було пошкоджено внаслідок зіткнення з автомобілем марки Мерседес Спринтер зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_1 в результаті самостійного огляду вищевказаних транспортних засобів та виявлення на них певних пошкоджень лакофарбового покриття.

Представник потерпілого адвокат Гуменюк Б. С. в судовому засіданні пояснив, що з урахуванням зібраних матеріалів можна дійти висновку, про винуватість ОСОБА_1 , оскільки характер пошкоджень транспортних засобів свідчить про те, що вони утворились саме внаслідок зіткнення вищевказаних транспортних засобів в той час, коли автомобіль макри марки Mercedes-Benz 200, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності потерпілому ОСОБА_2 було припарковано. На схемі дорожньо-транспортної пригоди не зазначено зіткнення транспортних засобів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що долучена до протоколу про адміністративне правопорушення схема ДТП, якою зафіксоване розташування транспортних засобів, які було припарковано на вул. Мазепи у м. Надвірна Івано-Франківської області не вказує на те, що вищевказані транспортні засоби перебувають на місці дорожньо-транспортної пригоди і їх розташування не дозволяє встановити механізм зіткнення вказаних транспортних засобів

Вищевказані дані схеми дорожньо-транспортної пригоди не заперечуються учасниками дорожньо-транспортної пригоди і вказана схема була підписана учасниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без жодних зауважень та застережень щодо її оформлення та щодо змісту даних зазначених в даній схемі, що свідчить про згоду учасників із вказаною інформацією в ній.

До вищевказаної схеми дорожньо-транспортної пригоди долучено перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до якого в автомобілі Mercedes-Benz 200, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 пошкоджено задній бампер та заднє ліве крило; в автомобілі Mercedes-Benz 312 D Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 пошкоджено задня бокова права дверка.

Однак, вищевказаним переліком видимих пошкоджень транспортних засобів не зафіксовано за допомогою вимірювальних приладів висота розташування виявлених пошкоджень, не встановлено ідентичність лакофарбного покриття, яке з`явилося в результаті зіткнення транспортних засобів та не відібрані його зразки для подальшого дослідження.

Вказаний опис механічних пошкоджень транспортних засобів не дозволяє встановити, що вони дійсно утворились в результаті зіткнення вказаних транспортних засобів під час дорожньо-транспортної пригоди та встановити механізм дорожньо-транспортної пригоди.

Під час розгляду справи, суд першої інстанції задовольнив клопотання потерпілого та долучив до матеріалів справи два диски з фотоматеріалами з місця ДТП на яких відображено пошкодження автомобілів, в результаті чого судом зазначено що на одній з фотографій видно на якій відстані від землі розміщено ці пошкодження, також видно підтьоки фарби зеленого кольору на автомобілі Mercedes-Benz 200, д.н.з. НОМЕР_2 , крім цього видно, що праве переднє колесо автомобіля Mercedes-Benz 312 D Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 розвернуте у правий бік у напрямку де стояла машина потерпілого, під обома машинами сухо, задні колеса автомобіля потерпілого сухі.

Разом з тим, суд першої інстанції не зазначив яким чином вищевказані обставини свідчать про те, що дорожньо-транспортна пригода відбулась саме за обставин, які були вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та вказують на те, що саме ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Mercedes-Benz 312 D Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 , допустив зіткнення із припаркованим автомобілем Mercedes-Benz 200, д.н.з. НОМЕР_2 .

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в мотивувальній частині постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, суд повинен дати аналіз всім зібраним у справі доказам щодо їх допустимості, достовірності і достатності, викласти формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обґрунтувати свій висновок в частині доведеності вини обвинуваченого конкретними доказами, вказати які саме фактичні дані підтверджують обставини вчиненого злочину і навести мотиви за якими суд не бере до уваги окремі докази.

Апеляційний суд вважає, що показання потерпілого ОСОБА_2 , разом із схемою місця ДТП та долученого до неї переліку видимих пошкоджень транспортних засобів, безумовно надають можливість вважати, що саме ОСОБА_1 може бути причетний до дорожньо-транспортної пригоди за обставин, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, сукупність вищевказаних доказів не дозволяє прийти до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки не спростовує його доводи про непричетність до дорожньо-транспортної пригоди, не дозволяє встановити обставини дорожньо-транспортної пригоди та механізм зіткнення транспортних засобів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішання питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що вважає, сукупність досліджених судом доказів недостатня для вирішення питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а можливість отримати додаткові докази вичерпана.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні сторони не ставили питання про проведення транспорто-трасологічної експертизи або експертного дослідження та встановлення ідентифікації хімічного складу лакофарбового покриття на транспортних засобах, враховуючи, що на даний час пройшов доволі значний період протягом якого не приймались належні заходи щодо збереження речових доказів.

Разом з тим, своєчасне проведення вищевказаних експертиз могло допомогти повно та всебічно встановити обставини дорожньо-транспортної пригоди та встановити чи дійсно механічні пошкодження на транспортному засобі Mercedes-Benz 200, д.н.з. НОМЕР_2 , утворились внаслідок зіткнення з автомобілем марки Мерседес Спринтер д.н.з. НОМЕР_1 , встановити механізм дорожньо-транспортної пригоди та взаємне розташування транспортних засобів під час зіткнення.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги проте, що суд першої інстанції не дав належної оцінки сукупності досліджених доказів є обґрунтованими.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених доказів свідчить про те, що рішення суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є явно незаконним і несправедливим та не відповідає вимогам вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що судове рішення повинно бути ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд першої інстанції в мотивувальній частині постанови суд повинен був обґрунтувати свій висновок в частині доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності конкретними доказами та вказати, які саме фактичні дані підтверджують обставини вчиненого правопорушення.

При вирішенні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. (Справа "Салов проти України").

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає, що матеріали адміністративної справи не містять достатніх та переконливих доказів, які поза розумним сумнівом доводять, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП за обставин, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з положеннями ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з приписами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів не доводить поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що діючий КУпАП не передбачає можливості закрити провадження у зв`язку із недоведеність вини у вчиненні правопорушення і передбачає тільки єдину правову підставу закрити провадження з реабілітуючих підстав, а саме на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП закрити провадження за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення по ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв