Справа № 415/878/21
Провадження № 33/810/239/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Сєвєродонецьк 17 грудня 2021 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисника Шабхаз`яна Д.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Лисичанського міського суду Луганської області від 19 листопада 2021 року

ВСТАНОВИВ

Постановою судді, що оскаржується, справу стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, на підставі ст.38 цього Кодексу закрито, у зв`язку з перебігом строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Зі змісту постанови судді вбачається, що 01 лютого 2021 року, о 01 годині 46 хвилин, правопорушник ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки «RENAULT DUSTER», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », що належить Департаменту патрульної поліції, по вулиці 9-го Травня міста Лисичанська, в районі будинку №13, у порушення вимог п.п. 12.3, 13.1 ПДР України, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, у результаті чого, скоїв зіткнення з транспортним засобом автомобілем марки «DAEWOO LANOS T13110», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_2 , котрий рухався попереду, у попутному напрямку, в наслідок чого, транспортні засоби, причетні до ДТП, - отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вищевказану постанову та визнати ОСОБА_1 не винуватим за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зазначає, що не згодний із зазначеною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення норм матеріального та процесуального права.

Стверджує, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки в ньому не зазначено що ОСОБА_1 рухався на оперативному транспортному засобі із ввімкненими проблисковими маячками червоного та синього кольору та увімкненим спеціальним звуковим сигналом та не забезпечив безпеки дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом. З цих підстав даний протокол не може слугувати у якості належного та допустимого доказу по справі.

Вважає, що суддею суду першої інстанції не враховано, шо водій оперативного транспортного засобу має право відступати від вимог п. 13.1 та п. 12.3 Правил дорожнього руху, що визначено п. 3.1. цих Правил. На думку апелянта, експертний висновок не було достатньо обґрунтовано. Разом з тим, у цій справі експерт не зміг провести додаткову експертизу.

Посилається на постанову судді Лисичанського міського суду Луганської області Старікової М.М. по справі №415/881/21 від 22 лютого 2021 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 122-2 КУпАП, за фактом вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди. Зі змісту мотивувальної частини вказаного судового рішення вбачається, що водій ОСОБА_3 вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, та 122-2 КУпАП оскільки не виконав вимоги п.2.4, п.8.9(б), 9,2(а), 12.9(г), п.15.12 Правил дорожнього руху.

Захисник звертає увагу на те, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеню участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.

Переконаний, що судом не надано жодної оцінки іншим доказам у справі: рапорту, поясненням ОСОБА_1 і свідків щодо виконання дій спрямованих на переслідування правопорушника ОСОБА_3 , який не виконував вимоги про зупинку. При цьому ОСОБА_3 здійснив різке гальмування і зупинку без попередження, тобто наявний зв`язок між діями ОСОБА_4 та виниклою автопригодою.

На переконання апелянта, судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови не вірно трактовано, вимоги п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП з приводу поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

При апеляційному перегляді був заслуханий ОСОБА_1 , котрий підтримав вимоги апеляційної скарги пославшись на доводи, що в ній викладені.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, приходжу до таких висновків.

У відповідності до диспозиції ст. 124 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею не було дотримано.

Закриваючи провадження у справі, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, суддя встановив, що дії ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП кваліфіковані правильно.

Апеляційний суд не погоджується з вказаними висновками, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що транспортні засоби: автомобілі марки «RENAULT DUSTER» та «DAEWOO LANOS T13110» отримали механічні пошкодження внаслідок, несення служби інспектором взводу 1 роти 1 батальйону в Луганській області ДПП Донським Д.В., а саме здійснення ним дій, як водієм службового транспорту автомобіля марки «RENAULT DUSTER», щодо зупинки автомобіля «DAEWOO LANOS T13110», шляхом увімкнення проблискового маячка червоного кольору та спеціального звукового сигналу.

Вказані обставини встановлені постановою судді Лисичанського міського суду Луганської області від 22 лютого 2021 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 за ст. 124, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Окрім того, при розгляді цієї справи суддя встановив, що ОСОБА_3 ігнорував вимоги поліцейського про зупинку, набирав швидкість, спробувавши втекти, здійснив поворот у провулок, де різко загальмував, не скориставшись світловим покажчиком повороту. Службовий автомобіль поліції, переслужуючи транспортний засіб «DAEWOO LANOS T13110», на швидкості заїхав у провулок, в результаті чого сталося зіткнення вказаних транспортних засобів.

Ці обставини підтверджуються відеозаписом з реєстратора службового автомобіля поліції та нагрудних камер поліцейських.

Утім вказані відомості не були відображені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №306002 від 01 лютого 2021 року складеного щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.

Разом з тим, з`ясування цих обставин має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Апеляційний суд звертає увагу, що в цій справі достовірно встановлено, внаслідок дій водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «RENAULT DUSTER», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », що належить Департаменту патрульної поліції, та водія ОСОБА_2 , котрий керував автомобілем марки «DAEWOO LANOS T13110», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », сталося зіткнення вказаних транспортних засобів, які отримали механічні пошкодження.

Утім суд першої інстанції при розгляді справи не надав оцінку доводам ОСОБА_1 , котрий зазначав, що він переслідуючи правопорушника ОСОБА_2 діяв у стані крайньої необхідності.

Так, відповідно до статті 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Апеляційний суд зауважує, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Враховуючи наведене, апеляційний суд виходить з того, що інспектор взводу 1 роти 1 батальйону в Луганській області ДПП Донських Д.В. під час несення служби, а саме здійснення ним дій, як водієм службового транспорту автомобіля марки «RENAULT DUSTER» щодо зупинки автомобіля «DAEWOO LANOS T13110», під керуванням ОСОБА_3 , який не виконував цього вимогу, діяв у стані крайньої необхідності.

У цій ситуації дії ОСОБА_3 щодо невиконання законних вимог поліцейського, загрожували державному та громадському порядку.

Окрім того, слід зауважити, що ОСОБА_3 ігнорував вимоги поліцейського про зупинку, набирав швидкість, спробувавши втекти, здійснив поворот у провулок, де безпідставно різко загальмував, не скориставшись світловим покажчиком повороту.

При цьому судовим рішенням також встановлено, що дії водія ОСОБА_3 перебували у причинному зв`язку зі зіткненням вказаних автомобілів.

Отже у даному випадку, шкода, заподіяна ОСОБА_1 в стані крайньої необхідності, є менш значною, ніж відвернена шкода.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Шабхаз`яна Д.І. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Лисичанського міського суду Луганської області від 19 листопада 2021 року, якою, справу стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, на підставі ст.38 КУпАП, закрито - скасувати.

Закрити провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з вчинення дій ОСОБА_1 в стані крайньої необхідності.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук