Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Мокану В.Д., представника Закарпатської митниці Держмитслужби Зубенка І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про порушення митних правил №33/4806/940/20, за апеляційною скаргою захисника - адвоката Мокану В.Д. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15. 10. 2020.

Цією постановою:

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Республіки Польща, уродженець Республіка Польща, с. Клода (Republic of Poland, Kloda), мешканець АДРЕСА_1 , пенсіонер, визнаний винним в порушенні митних правил за ст. 472 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів, безпосередніх об`єктів порушення митних правил, що становить 351 650 (триста п`ятдесят одна тисяча шістсот п`ятдесят) грн. 22 коп. з конфіскацією на користь держави безпосередніх предметів порушення митних правил, а саме: іноземної валюти в загальній кількості 9700 фунтів стерлінгів (купюри номіналом 20 фунтів стерлінгів - 350 купюр; купюри номіналом 10 фунтів стерлінгів - 270 купюр).

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), на користь держави 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. судового збору.

Із протоколу про порушення митних правил №1418/20500/20 від 09. 09. 2020 та постанови судді від 15. 10. 2020 вбачається, що 09. 09. 2020 о 12 год. 12 хв., в зону митного контролю на ділянку «В`їзд» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби заїхав вантажний автомобіль марки «Mercedes-benz», моделі «Sprinter 519», державний реєстраційний номерний знак України НОМЕР_1 , під керуванням громадянина Республіки Польщі ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), який прямував з Великобританії, де перебував у приватних справах, в Україну у м. Калуш, до родини.

Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по каналу «червоний коридор».

ОСОБА_1 було запропоновано заповнити митну декларацію, в якій він вказав свої паспортні дані, відомості про транспортний засіб, наявність особистих речей товару, а саме: одяг та додаткові речі до одягу, взуття особистого використання, вживані, не сортовані, іноземного виробництва; двигуни б/в до човнів (2 шт.), холодильник б/в (1 шт.), пральна машина б/в (1 шт).

-2-

При усному опитуванні ОСОБА_1 підтвердив відомості, вказані ним у митній декларації, та заявив, що окрім задекларованих товарів, переміщує іноземну валюту у загальній кількості 9000 фунтів стерлінгів, та заперечив наявність будь-яких інших товарів, в тому числі таких, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено.

Під час здійснення митного огляду зазначеного транспортного засобу та речей ОСОБА_1 , окрім задекларованого товару та усно заявленої іноземної валюти у загальній кількості 9000 фунтів стерлінгів, було виявлено не заявлену іноземну валюту, а саме: іноземна валюта у загальній кількості 9700 фунтів стерлінгів (купюри номіналом 20 фунтів стерлінгів - 350 купюр; купюри номіналом 10 фунтів стерлінгів - 270 купюр).

Вищезазначена іноземна валюта знаходилася серед особистих речей ОСОБА_1 у трьох паперових конвертах у сумці, яка знаходилася в салоні автомобіля на пасажирському сидінні. Доступ до виявленої іноземної валюти нічим не утруднювався та став можливим після відкриття бокових дверей автомобіля, та відкриття сумки ОСОБА_1 .

Таким чином, на думку митного органу, ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які в даній кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню, за що передбачена адміністративна відповідальність встановлена ст. 472 МК України.

На постанову суду, захисник - адвокат Мокану В.Д. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15. 10. 2020, а провадження щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю у його діях ознак порушення митних правил. З оскаржуваною постановою захисник не погоджується у зв`язку із необ`єктивністю розгляду справи та порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного. Згідно пояснень ОСОБА_1 , які він надав суду першої інстанції, виявлена у нього валюта не була задекларована через те, що в наданій йому митній декларації не міститься пункту про декларування саме валютних цінностей, а лише товарів, тому він не знав яким чином декларувати ці кошти і працівник митниці йому порядок заповнення декларації не роз`яснив. В письмових поясненнях в ході запровадження справи про порушення митних правил причину письмового недекларування виявленої у нього валюти, ОСОБА_1 пояснював втомленістю та виснаженістю тривалим переїздом, а також зазначав, що не вказував про її наявність при усному опитуванні, оскільки перебував у стресовому стані. Також захисник вважає, що порушення ОСОБА_1 митних правил полягає лише у недодержанні процедури письмового декларування, однак жодних негативних наслідків внаслідок його дій не настало, державі не завдано ніяких збитків або майнової шкоди у виді несплати митних платежів. Окрім того, наголошує на законності походження виявленої у ОСОБА_1 валюти, а також на тому, що постанова суду не ґрунтується на нормах матеріального права та без урахування новітньої практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення Суду у справі «Садоча проти України» від 07. 05. 2020, у якому констатована неможливість накладення індивідуального та надмірного тягаря, що є непропорційним вчиненому особою правопорушення.

В доповненні до апеляційної скарги, захисник Мокану В.Д. в черговий раз наголошує на тому, що митний орган та суд формально підійшли до справи, не врахували, що ОСОБА_1 не задекларував виявлену частину валюти, оскільки в наданій йому митній декларації не містилося пункту про декларування саме валютних цінностей, а лише товарів, тому він не знав яким чином декларувати ці кошти і працівник митниці йому порядок заповнення декларації не роз`яснив, між тим він заявляв в усній

-3-

формі про наявність у нього іноземної валюти. Також захисник вважає, що порушення ОСОБА_1 митних правил полягає лише у недодержанні процедури письмового декларування, однак жодних негативних наслідків внаслідок його дій не настало, державі не завдано ніяких збитків або майнової шкоди у виді несплати митних платежів.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Мокану В.Д., які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, пояснення представника Закарпатської митниці Держмитслужби Зубенка І.І. про безпідставність поданої апеляційної скарги, допитавши свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи про порушення митних правил, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга з доповненнями до неї підлягає до задоволення, з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та постанови суду, висновок митного органу, з яким погодився суд першої інстанції про те, що ОСОБА_1 , окрім задекларованого товару та усно заявленої іноземної валюти у загальній кількості 9000 фунтів стерлінгів, не заявив за встановленою формою точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які в даній кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню, а саме: іноземної валюти у загальній кількості 9700 фунтів стерлінгів (купюри номіналом 20 фунтів стерлінгів - 350 купюр; купюри номіналом 10 фунтів стерлінгів - 270 купюр), ґрунтується на доказах, а саме: протоколі про порушення митних правил № 1418/30500/20 від 09. 09. 2020 (а. с. 1-6); письмових поясненнях ОСОБА_1 від 09. 09. 2020 (а.с. 7) та його поясненнях, наданими у судовому засіданні; доповідній записці старшого державного інспектора відділу № 1 митного посту «Тиса» ОСОБА_4 від 09. 09. 2020 (а.с. 12-14); копії акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 09. 09. 2020 (а.с. 17); фотоматеріалах до протоколу (а.с. 22); власноручно заповненою ОСОБА_1 митною декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності від 09. 09. 2020 (а. с. 23).

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції не погоджується та вважає, що беззаперечних доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України матеріали справи щодо останнього не містять.

Частиною 1 статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст даної статті визначає предмет доказування органів адміністративної юрисдикції, які на етапі слухання справи мають проаналізувати зібрані матеріали і обставини справи. Щоб винести мотивоване і законне рішення, органу адміністративної юрисдикції необхідно встановити, чи був учинений адміністративний проступок. Це означає, що необхідно з`ясувати, чи мають місце в діянні особи, яка притягується до відповідальності, всі ознаки, що характеризують склад адміністративного проступку.

Суддею першої інстанції всупереч вимогам КУпАП, ці вимоги не виконанні, а тому постанову не можна вважати законною та обґрунтованою, і така підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП нової постанови.

-4-

Як вбачається з матеріалів справи , під час митного контролю транспортного засобу та особистих речей ОСОБА_1 виявлено незаявлену іноземну валюту, у загальній кількості 9700 фунтів стерлінгів (купюри номіналом 20 фунтів стерлінгів - 350 купюр; купюри номіналом 10 фунтів стерлінгів - 270 купюр), яку вилучено на підставі ст. 511 МК України згідно з протоколом про порушення митних правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні ( умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Суб`єктивна сторона правопорушення, що передбаченого ст. 472 МК України передбачає наявність в діях особи вини у вчиненні правопорушення у формі прямого умислу.

Правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП), а вчинення з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст.11 КУпАП).

Крім того, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд використовує Конвенцію (Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод) та практику Суду (Європейського суду з прав людини) як джерело права.

Згідно положень ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як випливає зі змісту ст. 1 Першого протоколу, вони містять три правила: перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друге - стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у право на мирне володіння майном правомірним; третє - визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Зазначені правила не застосовуються окремо, вони мають тлумачитися у світлі загального принципу першого правила.

У практиці Європейського суду з прав людини (далі по тексту - Суд) напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний інтерес»; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

При цьому Суд констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

-5-

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Європейський суд з прав людини у справі «Трегубенко проти України» від 02. 11. 2004 зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (див. рішення щодо Брумареску (Brumaresku), параграф 78).

Таким чином, оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Суд, перш за все виходить із оцінки дотримання принципу правомірності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном та оцінки забезпечення «справедливого балансу» (дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини) (п. п. 69, 73 рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23. 09. 1982, п. п. 31, 34 рішення у справі «Ісмаїлов проти РФ» від 06. 11. 2008).

Відповідальність за ст. 472 МК України настає внаслідок недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

За вчинення зазначеного правопорушення передбачено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.

Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомості, необхідні для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно ч. 1 ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно з ч. 2 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21. 05. 2012 № 451, митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів здійснюється виключно митними органами відповідно до законодавства, вибірково, у формах та обсязі, що визначені на підставі результатів системи управління ризиками.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 МК України переміщення валюти України, іноземної валюти, банківських металів через митний кордон України здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про валюту і валютні операції».

-6-

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про валюту і валютні операції» валютні цінності - національна валюта (гривня), іноземна валюта та банківські метали, а відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону транскордонне переміщення валютних цінностей - ввезення, пересилання на митну територію України, вивезення, пересилання з митної території України або транзит через митну територію України банківських металів, готівкової валюти.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про валюту та валютні операції» транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. п. 5, 6 Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженого постановою Правління НБУ №3 від 02. 01. 2019, фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу. Фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №450 від 21. 05. 2012, товари декларуються шляхом подання митному органу: митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа; або митної декларації М-16; або письмової заяви за формою згідно з додатком 1; або митної декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності; або декларації транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей; або іншого документа, що відповідно до законодавства може використовуватись замість митної декларації.

Пунктом п. 8 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №450 від 21. 05. 2012, для декларування транскордонного переміщення фізичними особами валюти України, іноземної валюти та банківських металів у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро, а також для письмового декларування фізичними особами платіжних документів та цінних паперів (акцій, облігацій, купонів до них, векселів (тратт), боргових розписок, акредитивів, чеків, банківських наказів, депозитних сертифікатів, інших фінансових та банківських документів), виражених у валюті України, в іноземній валюті або банківських металах, сумарна фактурна вартість яких перевищує суму, встановлену Митним кодексом України для письмового декларування товарів, що переміщуються громадянами, використовується декларація, зазначена в абзаці шостому пункту 2 цього Положення (декларація транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей).

Форму бланка декларації транскордонного переміщення затверджено постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей» №203 від 27. 02. 2019.

Згідно з порядком заповнення декларації транскордонного переміщення, зазначеним на зворотному боці бланка декларації, разом із заповненою декларацією для митного контролю та митного оформлення товарів громадянином або уповноваженою особою подаються такі документи: документи, що посвідчують особу та підтверджують країну постійного проживання громадянина або уповноваженої особи; документи, що

-7-

підтверджують зняття готівки з власних рахунків у банках та придбання особою банківських металів у банках та/або Національному банку, визначені у пункті 18 постанови Правління Національного банку України №5 від 02. 01. 2019 «Про затвердження Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті», згідно з яким, фізичні особи-резиденти здійснюють валютні операції з транскордонного переміщення валютних цінностей шляхом їх вивезення/пересилання за межі України в загальній сумі, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро, на підставі документів, що підтверджують: 1) зняття цією фізичною особою готівки з власних рахунків у банках і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою (у разі здійснення такої операції) виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10000 євро; 2) придбання цією особою банківських металів у банках та/або Національному банку виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро.

За твердженням ОСОБА_1 та його захисника, перед початком проходження митного контролю при заповненні наданої працівником митниці митної декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності, бланк якої затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 431 від 21. 05. 2012, ОСОБА_1 звертав увагу працівника митниці, що в наданій йому декларації відсутній пункт про валютні цінності, а тому попросив інспектора надати йому також бланк іншої декларації, передбаченої саме для декларування валютних цінностей, оскільки він бажає письмово заявити про наявність у нього іноземної валюти. При цьому ОСОБА_1 усно повідомив працівнику митного органу, що він переміщує через митний кордон валюту, яка належить іншій особі - ОСОБА_3 , яку останній попросив передати йому в Україну. Бланку декларації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 203 від 27. 02. 2019 «Деякі питання транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей», а саме декларації транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей, ОСОБА_1 перед проходженням митного контролю надано не було.

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що 9000 фунтів стерлінгів належать йому особисто, а решту виявленої в його особистих речах валюти - 9700 фунтів стерлінгів він не задекларував, оскільки був втомлений тривалим переїздом з Англії до України.

Зазначеним поясненням ОСОБА_1 суд першої інстанції не надав відповідну оцінку та прийняв передчасне рішення про необхідність конфіскації вищевказаної іноземної валюти, всупереч даним про її належність іншій особі.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_3 , який був допитаний судом апеляційної інстанції за клопотанням сторони захисту, останній вказав, що іноземна валюта, яка була виявлена в сумці ОСОБА_1 в сумі 9700 фунтів стерлінгів належить йому особисто, зазначену валюту останній перевозив на його прохання для її подальшої передачу йому як власнику на території України.

Зазначеними доказами підтверджуються доводи захисника про переміщення ОСОБА_1 через митний кордон зазначеної валюти, що належить ОСОБА_3 , для її передачі вказаній особі, яка проживає в Україні.

Слід зазначити, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.

-8-

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 заповнив декларацію на бланку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №431 від 21. 05. 2012 «Про затвердження форми митної декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності».

Приписами ч. 1 ст. 257 МК України, передбачено здійснення декларування шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомості, необхідні для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Постановою Кабінету Міністрів України №203 від 27. 02. 2019 «Деякі питання транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей» затверджено форму бланка декларації транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей. Дана постанова набрала чинності 22. 03. 2019.

Форма митної декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності, затверджена постановою Кабінету Міністрів України №431 від 21. 05. 2012.

Постановою Кабінету Міністрів України № 203 внесені зміни до постанови № 431. З форми митної декларації виключено п. 3.1, яким передбачалося декларування відомостей про валюту України та іноземну валюту готівкою, платіжні документи та інші цінні папери, банківські метали.

Порядок заповнення митної декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності затверджено наказом Міністерства фінансів України №614 від 28. 05. 2012.

Згідно п. 1.8 Порядку № 614 декларація не приймається до митного оформлення посадовою особою митного органу в разі: заповнення декларації, форма якої відрізняється від установленої; заповнення декларації з порушенням вимог цього Порядку; заповнення декларації олівцем; заповнення декларації з виправленнями та/або підчищеннями. В таких випадках громадянином або уповноваженою особою заповнюється нова декларація з дотриманням вимог цього Порядку.

Пунктом 1.10 Порядку № 614 визначено, що з моменту прийняття декларації посадовою особою митного органу для оформлення вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а громадянин або уповноважена особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Апеляційний суд вважає вірними посилання сторони захисту про те, що ОСОБА_1 була заповнена декларація, форма якої передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 431, пункт 3.1 бланку якої виключений. Бланк даної декларації був наданий ОСОБА_1 інспектором митниці.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутній бланк декларації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 203 і зазначене свідчить про те, що такий вид декларації ОСОБА_1 не надавався і ним не заповнювався, про що обґрунтовано йдеться в апеляційній скарзі захисника і матеріалами справи дані обставини не спростовано.

Наявність інших зібраних у справі митним органом доказів доводить лише сам факт переміщення ОСОБА_1 валютних цінностей через митний кордон.

З урахування наведеного, апеляційним судом приймаються до уваги доводи ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Мокану В.Д. про те, що інспектор митниці на прохання ОСОБА_1 не забезпечив останньому можливості письмово задекларувати валютні цінності, не дивлячись на те, що про існування готівкових коштів перед проходженням митного контролю ОСОБА_1 зазначав. Тобто, останнім в усній формі

-9-

було задекларовано валюту, однак бланк декларації транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей йому не був наданий інспектором митниці і не заповнювався, що свідчить про відсутність умислу ОСОБА_1 на порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України, а відтак і суб`єктивної сторони вищевказаного правопорушення.

За змістом п. 57 ч. 1 ст. 4 МК України валютні цінності є товаром.

Національне законодавство не містить будь-якого нормативного документа, який би забороняв переміщення валютних цінностей у виді готівкових коштів через митний кордон України.

Обмеження щодо переміщення окремих товарів через митний кордон України визначені ст. 197 МК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 цієї статті обмеженими до переміщення через митний кордон України є товари, митне оформлення яких здійснюється на підставі документів, які підтверджують дотримання зазначених обмежень, виданих державними органами, уповноваженими на здійснення відповідних контрольних функцій, іншими юридичними особами, уповноваженими на їх видачу, якщо подання таких документів органами доходів і зборів передбачено законами України. Перелік таких товарів встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 3 ст. 197 МК України обмеження щодо ввезення на митну територію України чи вивезення за межі території України валютних цінностей можуть встановлюватись Національним банком України.

Крім того, обмеження щодо переміщення через митний кордон України валютних цінностей можуть встановлюватися Національним банком України. Поєднання положень наведених нормативних документів, дає підстави стверджувати те, що для визнання валютних цінностей у вигляді готівкових коштів, в тому числі і у іноземній валюті товаром, обмеженим до переміщення через митний кордон України, необхідна наявність будь-якого документа, виданого Кабінетом Міністрів України чи Національним банком України, яким би встановлювалось те, що переміщення валютних цінностей через митний кордон України фізичними особами повинен здійснюватись на підставі відповідного дозволу.

Будь-якого нормативного документа, яким би встановлювалася необхідність отримання/видачі зазначеного вище дозволу, національне законодавство не містить.

З огляду на викладене, втручання в право на мирне володіння своїм майном (іноземною валютою) не відповідатиме принципу правомірності, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином висновки митного органу та суду щодо вчинення ОСОБА_1 недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, не знайшли свого підтвердження дослідженими у судовому засіданні доказами.

Необхідно також врахувати і те, що держава від дій ОСОБА_1 не зазнала жодних збитків, оскільки законодавством не передбачено сплату в даному випадку будь-яких податків, зборів чи інших обов`язкових платежів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду.

Оскільки справа розглянута судом без урахування наведених вимог закону, постанова суду підлягає до скасування із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 531 МК України за відсутності в діях особи, яка притягається до відповідальності, ознак порушення митних правил.

-10-

З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга, доводи якої знайшли підтвердження, підлягає до задоволення, а постанова суду першої інстанції як незаконна та необґрунтована скасуванню.

Керуючись ст. ст. 527 - 531 МК України, ст. ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу захисника - адвоката Мокану В.Д. в інтересах ОСОБА_1 з доповненнями до неї задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15. 10. 2020 про притягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України скасувати, а провадженні у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях скоаду адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №1418/30500/20 від 09. 09. 2020 товар, а саме: іноземна валюта у розмірі 9700 фунтів стерлінгів (купюри номіналом 20 фунтів стерлінгів - 350 купюр; купюри номіналом 10 фунтів стерлінгів - 270 купюр) повернути ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) або його законному представнику за довіреністю у встановленому законом порядку.

Суддя