Справа № 159/1956/21 Провадження №33/802/595/21 Головуючий у 1 інстанції:Лесик В. О.
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, щодо якої складено протокол - ОСОБА_1 , розглянувши клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 454 гривні судового збору.

Так, ОСОБА_1 визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 25.03.2021 року о 12 год. 32 хв. керував автомобілем марки «Opel Combo» н.з. НОМЕР_1 по вул. Окружна, 5 в м. Ковель, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, тим самим вчинивши правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді Новицький Ю.М. повторно 15 липня 2021 року подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність просить скасувати та закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вказує, що керував автомобілем 25.03.2021 о 10 годині ранку, оскільки ОСОБА_2 попросила його приїхати на вул. Окружна в м. Ковель та надати необхідну допомого ОСОБА_3 яка страждає на психічне захворювання і є її матір`ю та його співмешканкою. Приїхавши на місце, він деякий час утримував свою співмешканку, а ОСОБА_2 зателефонувала на швидку допомогу та в поліцію. Зазначає, що коли приїхав лікар та поліцейські, він автомобілем поїхав із старшою дочкою хворої, а по поверненню на вул. Окружна, до нього підійшли працівники поліції та запропонували пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, про те, він від такого огляду в присутності двох свідків відмовився, оскільки із - за обставин, які склались перебував у знервованому стані. Звертає увагу суду, на те, що він спиртних напоїв не вживав, про що свідчить консультаційний висновок спеціаліста, який знаходиться в матеріалах справи, та підтверджує факт, що він о 14 год. 30 хв. був у тверезому стані, а тому вважає, що ніякого адміністративного правопорушення ним вчинено не було. Крім того, при спілкуванні працівники поліції не роз`яснили йому, що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння тягне за собою таку саму відповідальність, як і за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Також, вказує, що працівниками поліції не велася безперервна відео зйомка всієї події, а на відеозаписах з бодікамер, зафіксовано лише факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто на його думку, інспектори поліції записали на відео, тільки ті обставини, які їм були потрібні для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Водночас, апелянт в апеляційній скарзі заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення вважаючи, що він прощений з поважних на те причин.

Перевіривши доводи заявленого в апеляції клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаного судового рішення, заслухавши ОСОБА_1 , який клопотання підтримав, доходжу висновку, що воно до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення 27 квітня 2021 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області було винесено постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП при постановлені, якої останній був присутній.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав 11 травня 2021 року апеляційну скаргу, яку постановою Волинського апеляційного суду від 19 травня 2021 року, було повернуто апелянту, оскільки він пропустив строк на апеляційне оскарження, а клопотання про поновлення такого строку не заявлялось.

В подальшому 15 липня 2021 року ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу в якій просить поновити пропущений строк на оскарження постанови суду першої інстанції, у зв`язку з тим, що він хоча і був при постановленні судового рішення, проте не був обізнаний із повним його текстом, а його копію отримав в суді лише 28 квітня 2021 року. Вважає, що саме з цієї дати слід рахувати десятиденний строк апеляційного оскарження судового рішення в даній справі. Апеляційну скаргу датовану 07 травням 2021 року подав 11 травня 2021 року.

Проте таке посилання апелянта до уваги судом не приймається з врахуванням наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова судом постановлена 27.04.2021 року за участі ОСОБА_1 (а.с.15-16), і даний факт ним не заперечується.

Отже, з урахуванням положень ч.2 ст.294 КУпАП, останній день для подачі апеляційної скарги припадав на 07.05.2021 року.

Відповідно до супровідного листа, який міститься в матеріалах справи (а.с.17), копію вищевказаної постанови судді Новицький Ю.М. отримав 29.04.2021 року, тобто на 2 день після її постановлення, де також містяться відомості про порядок оскарження судового рішення.

Апеляційна скарга до суду подана лише 11.05.2021 року, тобто після спливу передбаченого законом 10-денного строку на апеляційне оскарження. Дана обставина об`єктивно підтверджується відміткою - штемпелем суду, проставленим на апеляційній скарзі (а.с.20).

Посилання апелянта на те, що перебіг 10-денного строку апеляційного оскарження судового рішення від 27.04.2021 року почав рахуватись із дати отримання ним його копії, тобто 28.04.2021 року, до уваги судом не приймається, оскільки ч.2 ст.294 КУпАП, строк апеляційного оскарження судового рішення пов`язує саме з датою його винесення, а не отримання копії. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 27.04.2021 року будучи присутнім при постановленні та проголошенні постанови, тобто знаючи рішення суду, і після цього отримавши його копію на 2 день після його постановлення, тобто 29.04.2021 року, і маючи термін на його оскарження до 07.05.2021 року включно, тобто 8 днів, апеляційну скаргу подав лише 11.05.2021 року.

А тому, наведені апелянтом обставини не можна вважати поважними підставами пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення та відповідно такими, що дають підстави для його поновлення.

Дослідивши дані обставини апеляційний суд вважає, що з наведених у заявленому в апеляції клопотанні підстав, строк апеляційного оскарження поновленню не підлягає.

При розгляді клопотання апеляційним судом ОСОБА_1 також не навів та не надав будь-яких належних і допустимих доказів з приводу поважності підстав пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді від 27.04.2021 року до задоволення не підлягає, оскільки не було наведено поважних підстав пропуску такого строку у зв`язку з чим він міг бути поновлений судом.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» вказано, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Оскільки апеляційна скарга подана після закінчення передбаченого законом строку на апеляційне оскарження судового рішення, і при цьому, ані в заявленому клопотанні, ані в ході його розгляду апеляційним судом, ОСОБА_1 не було наведено поважних підстав для поновлення такого строку, то апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала на підставі ч.2 ст.294 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

У поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2021 року ОСОБА_1 , - відмовити.

Апеляційну скаргу особи, щодо якої складено протокол - ОСОБА_1 на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2021 року, - повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк