Провадження № 33/4820/737/21
Справа № 675/825/21 Головуючий в 1-й інстанції Янішевська О. С.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережний С.Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2021 року м.Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Якимець М.О., Фасона В.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17 листопада 2021 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17 листопада 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 21.05.2021року о 22 год. 30 хв., по провул. Горинському біля буд.29 в м. Ізяслав, керував транспортним засобом «ВАЗ 21723», д.н.з. « НОМЕР_1 », з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що при винесенні постанови суд неповно з`ясував обставини справи, порушив норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають матеріалам справи. Звертає увагу, що під час спілкування з працівниками поліції на відеозаписі вбачається, що він не керував автомобілем і працівники не спростовують даний факт, а вказують на єдиний доказ -покази свідків, які не ґрунтуються на жодних доказах. Стверджує, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Також під час складення протоколу працівниками поліції не було йому роз`яснено та не зачитано права, передбачені КУпАП та ст.63 Конституції України, що унеможливило його право на адвоката. Протокол складався не у його присутності та не повідомлялося яким способом і приладом він має пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Районний суд не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_2 , яка підтверджувала безпідставність вказаного в протоколі правопорушення, судом не долучено пояснення свідка ОСОБА_3 від 15.06.2021 року, як доказ про відсутність в ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення. Пояснення свідків та відеозапис з нагрудної камери поліцейського не свідчать про те, що він відмовився від проходження огляду на місці зупинки, як це передбачено ПДР.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги, дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

За змістом п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння.

Відповідно до положень п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до положень статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.05.2021 року отримано повідомлення зі служби 102 про те, що 21.05.2021 року о 22:44 за адресою: Ізяславський район, м. Ізяслав, провулок Горинський, буд.29, зять ОСОБА_4 з донькою у стані алкогольного сп`яніння на авто зеленого кольору направились в місто. Заявник ОСОБА_5 , тел. НОМЕР_2 . Заяву зареєстровано ЄО за №2023 від 21.05.2021 року (а.с.2).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №488232, який 21 травня 2021 року був складений СРПП ВПР №2 Шепетівського РУП сержантом поліції Лукашуком В.Л., в той же день, о 22 год. 30 хв., по провул. Горинському біля буд.29 в м. Ізяслав, керував транспортним засобом «ВАЗ 21723», д.н.з. « НОМЕР_1 », з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, та в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП(а.с.1).

Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом нічим не підтверджені, не узгоджуються з показаннями свідків, та даними матеріалів справи.

Так, обставини встановлені в протоколі про адміністративне правопорушення підтверджені письмовими доказами, а саме письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с.3, 4), якими особисто підписано зміст протоколу (а.с.1).

Тому, при прийнятті рішення, суддя обґрунтовано врахував письмові пояснення свідків, та пояснення надані ним в судовому засіданні, які згідно вимог статті 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, а тому доводи апелянта в цій частині є необгрунтованими.

Доводи апелянта про те що, ОСОБА_6 змінила свої покази не заслуговують на увагу. Як вбачається, зміни в показах викладені в письмовому поясненні ОСОБА_6 та зареєстровані судом лише 26.11.2021 року. Такі пояснення не можуть братися судом до уваги, оскільки вони суперечать наданими нею поясненнями до протоколу та в судовому засіданні першої інстанції, тому вищезазначене твердження апелянта розцінюється апеляційним судом як спосіб його самозахисту.

Районним судом дійсно не були враховані покази свідка ОСОБА_2 , вказані нею обставини не підтверджені доказами та суперечать доказам, наявними в матеріалах справи.

Доводи апелянта про не зачитування поліцейським його права не можуть спростувати його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, йому ніхто не перешкоджав користуватись правовою допомогою у разі необхідності.

Презумпція знання законодавства, полягає у тому, що кожен вважається таким, що знає закони. Вказана презумпція закріплена у Конституції України.

За змістом ст.68 Коституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Обґрунтування невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 488232 від 21.05.2021,

- письмовими показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які вони надали працівникам поліції, та їх поясненнями надані в судовому засіданні суду першої інстанції, згідно яких вказується факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння,

-відеозаписом з нагруної камери поліцейського та поясненнями свідків, згідно яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, також і від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень норм процесуального та матеріального права, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі мотивів, допущено не було.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17 листопада 2021 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду С.Д. Бережний