Апеляційне провадженя № 33/824/240/2021 Суддя-доповідач Гриненко О.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2021 року суддя Київського апеляційного суду Гриненко О.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, - адвоката Навродського О.В. на постанову судді Дніпровського районного суду м.Києва від 03 грудня 2020 року, прийняту щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду м.Києва від 03 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 04 жовтня 2020 року о 23 год. 00 хв. в м. Києві по вул.Микільсько-Слобідській, 2 керував транспортним засобом автомобілем «DaciaLogan» державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, розширені зіниці очей, що не реагують на світло. Від медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України. Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Навродський О.В. подав апеляційну скаргу на постанову судді Дніпровського районного суду м.Києва від 03 грудня 2020 року, в якій просив оскаржувану постанову скасувати, та за результатами апеляційного розгляду справи прийняти нову постанову. При цьому, апеляційна скарга захисника не містить будь-якого обґрунтування на підтвердження свого прохання про скасування постанови судді. Під час апеляційного розгляду справи захисник зазначив, що на його переконання, на час вчинення його підзахисним правопорушення чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачав відповідальності водіїв за керування транспортними засобами в стані сп`яніння, або за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши захисника Навродського О.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суддею місцевого суду належним чином були досліджені наявні в матеріалах справи докази, зокрема, дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 102874 від 04 жовтня 2020 року(а.с.1), відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, в письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, та обґрунтовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, висновок судді місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим та базується на комплексі доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи.

Доводи захисника про те, що на час вчинення його підзахисним правопорушення чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачав відповідальності водіїв за керування транспортними засобами в стані сп`яніння, або за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння не заслуговують на увагу, так як не ґрунтуються на законі.

Так, 01 липня 2020 року набув чинності Закон України № 2617 -VІІІ від 22 листопада 2018 року, яким Кримінальний кодекс України був доповнений ст.286-1, яка передбачала кримінальну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Цим же Законом статтю 130 КУпАП було змінено.

Однак, Законом України № 720-ІХ від 17 червня 2020 року, який набрав чинності 03 липня 2020 року внесено зміни до Закону України № 2617 -VІІІ від 22 листопада 2018 року відповідно до яких із Закону України № 2617 -VІІІ вилучені положення, які змінювали редакцію ст.130 КУпАП, та доповнювали Кримінальний кодекс України статтею 286-1.

Таким чином, з 03 липня 2020 року ст.130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла да набрання чинності Закону України № 2617 -VІІІ від 22 листопада 2018 року.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначено в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП, та з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Дніпровського районного суду м.Києва від 03 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Навродського О.В. залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м.Києва від 03 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Гриненко