ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/4731/21 Головуючий в 1 інст. Тучков С.С.
Провадження № 33/807/753/21 Доповідач в 2 інст. - Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130, ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі захисника - адвоката Кузьміна Є.О., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кузьміна Є.О. на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в ТОВ «Лепешко», зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. На підставі ст. 36 КУпАП піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 5 липня 2021 року о 21 годині 10 хвилин, на території митного терміналу по вул. Привокзальна, 9-а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Magnum 440», д.н. НОМЕР_1 , з напівпричепом д.н. НОМЕР_2 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на транспортним засіб «Renault Т440», д.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , що стояв, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди.

При цьому, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Magnum 440», д.н. НОМЕР_1 , з напівпричепом д.н. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер 6820» і у медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився. Від керування транспортного засобу відсторонений, автомобіль припарковано без порушення ПДР України.

В апеляційній скарзі сторона захисту, вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Вважає, що з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Посилається на те, що приписи ч. 2 ст. 266 КУпАП не можуть застосовуватися до події, оскільки огляду на визначення стану сп`яніння не було розпочато працівниками поліції, адже водій не погодився на такий огляд на місці та в закладі охорони здоров`я.

Фіксування відмови водія від огляду відбулося із порушеннями, адже не було залучено двох свідків для засвідчення таких дій.

В обґрунтування зазначених вимог, апелянт посилається на практику районних судів України та постанову апеляційного суду Київської області.

Наголошує увагу суду, що рішення відносно ОСОБА_1 прийнято було без ретельного з`ясування всіх обставин справи, що свідчить про незаконність такого рішення.

Просить суд апеляційної інстанції, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Зі змісту ст. 283 КУпАП випливає, що постанова суду має бути вмотивованою.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суддя місцевого суду дотримався в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апелянтом не ставиться під сумнів та не оскаржується, відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, висновки суду, викладені в постанові в цій частині перегляду в апеляційній інстанції не підлягають.

Висновки суду, викладені в постанові щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими і відповідають дослідженим доказам у справі.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1), встановлено, що 5 липня 2021 року водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Magnum 440», д.н. НОМЕР_1 , з напівпричепом д.н. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер 6820» і у медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений, автомобіль припарковано без порушення ПДР України.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, відмова від проходження огляду підпадає під об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного проступку.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних і допустимих доказів.

Переглядаючи матеріали справи, можливо встановити, що викладене в протоколі обвинувачення доводиться такими доказами: направленням водія (а.с.4), з якого вбачаться, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів); актом огляду (а.с.5), яким вказано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Велась відеофіксація на боді камеру АР00056; письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 (а.с.6-8), якими показано, що ОСОБА_1 здійснив зіткнення з іншим транспортним засобом та мав ознаки алкогольного сп`яніння; відеозаписом правопорушення (а.с.11), яким встановлено, що на пропозицію працівника поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці та в закладі охорони здоров`я, водій ОСОБА_1 відмовився.

Враховуючи викладене, працівник поліції та суд першої інстанції правильно розцінили дії водія, як відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, що є порушенням п. 2.5 ПДР України.

Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту, оскільки вони є необґрунтованими.

Зокрема, доводи про те, що ОСОБА_1 не вчиняв порушення п.2.5 ПДР України, оскільки дослідженими матеріалами справи, в тому числі відеозаписом порушення встановлено, що водій на пропозицію працівника поліції пройти огляд відмовився.

Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту, що під час події не було залучено свідків події, адже огляд водія починається з моменту оголошення йому ознак сп`яніння та пропозиції пройти вказаний огляд на місці або в закладі охорони здоров`я.

Тобто, виходячи із системно-правового тлумачення національного законодавства поліцейським дозволено проводити огляд на стан сп`яніння без свідків за умов фіксації процесу на технічні засоби відеозйомки (ст.266 КУпАП).

В матеріалах справи, відносно ОСОБА_1 міститься детальний відеозапис події від 5 липня 2021 року, яким показано, що водій мав явні зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння та від проходження огляду відмовився.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлено, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 - 35, 36, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчиненню ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кузьміна Є.О., залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 333/4731/21