Справа № 452/3225/21 Головуючий у 1 інстанції: Галин В.П.
Провадження № 33/811/1645/21 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Петрик Олександри Вікторівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Петрика Олександри Вікторівни на постанову судді Самбірського міськрайонного суд Львівської області від 26 жовтня 2021 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 20 серпня 2021 року о 23 годині 30 хвилин в с. Бабина по вул. Миру, Самбірського району, Львівської області, керував транспортним засобом марки «AUDI 80» д.н.з. НОМЕР_1 (NOVEMBER) із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився. Використано засоби відеофіксації. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Петрик О.В., в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки 26 жовтня 2021 року суддею було проголошено резолютивну частину постанови, а повний текст було вручено 1 листопада 2021 року, що підтверджується копією рішення долученого до апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, висновок судді суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи та суддею неналежно оцінено докази долучені до матеріалів справи.

Зазначає, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», а від проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я він не відмовлявся. ОСОБА_1 повідомляв працівників поліції, що він бажає здати кров для аналізу на наявність алкоголю.

Наголошує, що його транспортний засіб було зупинено безпідставно, оскільки працівниками поліції не було названо причини зупинки автомобіля, з цих підстав він звернувся на лінію 102.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 знайомий з даними працівниками поліції та в них були неприязні стосунки та упереджене ставлення до нього. Поведінка працівників поліції була провокуючою, що свідчить про створення для ОСОБА_1 обставин, що не давали можливість оцінити ситуацію.

Поліцейськими не було забезпечено присутності двох свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, повідомлено про неіснуючу заборону при проходженні огляду в медичному закладі, не складено направлення на огляд до медичного закладу після відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду на місці зупинки.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його представника на підтримку апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що 26 жовтня 2021 року, в судовому засідання було проголошено резолютивну частину рішення, а повний текст постанови отримано 11 листопада 2021 року, суддя апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суддя апеляційного суду вважає, що суддя суду першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя суд першої інстанції дав належну оцінку і навів у постанові, зокрема даними наведеними у:

-протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №115006 від 21 серпня 2021 року (а.с. 2), відповідно до якого ОСОБА_1 , керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота, нечітка вимова, тремтіння пальців);

- відеозаписах з нагрудних камер працівника поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду на ста сп`яніння на місці зупинки авто відмовився, оскільки не довіряє приладу «Драгер», на пропозицію проїхати в медичний заклад не заперечував, проте не виходив з особистого автомобіля та на прохання працівників поліції пересісти в службовий автомобіль, для поїзди в медичний заклад, не реагував, намагався затягнути час та ухилитися від огляду;

- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5), відповідно до якого ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився;

-направленні на огляд водія транспортного засобу, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.6), з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду;

-рапорті старшого інспектора ВРПП Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області І. Кривулича (а.с. 4), з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, тремтіння пальців рук) від проходження огляду на стан сп`яніння у встановлено законом порядку відмовився, окрім того не виконував законні вимоги працівників поліції.

Доводи апелянта, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», а від проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я він не відмовлявся не беруться до уваги судді апеляційного суду.

Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, ОСОБА_1 неодноразово зазначав, що він не довіряє приладу «Драгер», він не заперечував проти поїздки в медичний заклад, проте всіляко намагався ухилитися від поїздки в медичний заклад, не виходив з транспортного засобу, намагався заговорити працівників поліції, відтягував час, на прохання працівників поліції пересісти в службове авто - не реагував.

Твердження апелянта, що ОСОБА_1 повідомляв працівників поліції, що він бажає здати кров для аналізу на наявності алкоголю беруться до уваги судді апеляційного суду, проте розцінюються критично, оскільки висловлене бажання, як встановлено з відеозапису, долученого до матеріалів справи, не підтверджувалося діями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Аргументи апеляційної скарги, що транспортний засіб ОСОБА_1 було зупинено безпідставно, а працівниками поліції не було повідомлено причину зупинки не заслуговують на увагу судді апеляційного суду.

З рапорту старшого інспектора ВРПП Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції І. Кривулича ( а.с. 4), вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 було зупинено на підставі п. 3 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» та повідомлено про це ОСОБА_1 ( підтверджується відеозаписом долученим до матеріалів справи).

Пункт 3 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» передбачає, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Доводи адвоката, що у працівників поліції було упереджене ставлення, а їх поведінка була провокуючою не беруться до уваги суддею, оскільки з відеозапису, долученого до матеріалів справи, не встановлено, що працівники поліції ставилися упереджено до водія. Вони повідомляли його про причину зупинки, зазначили ознаки алкогольного сп`яніння, надали свої документи, роз`яснили наслідки відмови чи ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння.

Доводи апелянта, що не складено направлення на огляд до медичного закладу після відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду на місці зупинки не заслуговують на увагу судді апеляційного суду, оскільки на а.с.6 знаходиться направленням на огляд водія транспортного засобу, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апелянта, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не було залучено свідків не заслуговують на увагу судді апеляційного суду, оскільки здійснювалася відео фіксація працівниками патрульної поліції.

Частиною 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки судді суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень суддею суду першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суддя суду першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката є необґрунтованими, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити адвокату Петрик Олександрі Вікторівні строк на апеляційне оскарження постанови судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 жовтня 2021 року

Постанову судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 жовтня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Петрика Олександри Вікторівни, подану в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.