Провадження № 3/201/748/2021
ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ПОСТАНОВА

11 лютого 2021 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Демидова С.О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутої за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ДОП Соборного ВП ДВП Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Кара О.Е. складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого остання 03 грудня 2020 року близько 22 год. 16 хв. за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, бул. Катеринославський, буд. 1, кафе «Сохо», здійснювала обслуговування відвідувачів після 22 год. 00 хв. чим порушила умови карантину, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Від адвоката Ткаченка С.М., що діє в інтересах ОСОБА_1 , до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, тобто керівником або власником суб`єкта господарювання кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Також матеріали справи не містять доказів самої події та складу адміністративного правопорушення, а сам протокол не може бути безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по наступним підставам.

Згідно із абз. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 статті 44-3 КУпАП (у редакції на час вчинення адміністративного правопорушення) передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Так, відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Положеннями пункту 11 п.п. 5 постанови КМУ від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» забороняється робота після 22-ї та до 7-ї години суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування без організації дозвілля (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

Тобто, вказана норма Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року, свідчить про те, що відповідальність за порушення вимог щодо заборони та обмежень роботи суб`єктів господарювання, які приймають відвідувачів, може нести виключно суб`єкт господарювання.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності здійснює господарську діяльність та зареєстрована відповідно до закону як фізична особа-підприємець.

Таким чином, адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1 не містить відомостей та належних доказів того, що остання є суб`єктом господарювання, а тому в розумінні ст. 44-3 КУпАП, остання не є суб`єктом вказаного правопорушення.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Крім того, за правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, окрім іншого, показаннями свідків.

У відповідності до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема, слід з`ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою не винуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Слід зауважити, що право на справедливий суд гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятою Радою Європи 04 листопада 1950 року, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року, відповідно до неї суд встановлює обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи обвинувачення.

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення, жодних належних і допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення не надано.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Європейський суду з прав людини у рішенні від 20 вересня 2016 року у справі «Karelin v.Russia» заява № 926/08 зазначив, що за умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи викладені в протоколі обставини, докази додані до протоколу, суд вважає необхідним провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

На підставі викладеного і керуючись ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.О. Демидова