Справа № 152/32/21
П О С Т А Н О В А
Іменем України
17 лютого 2021 року м. Шаргород
Суддя Шаргородського районного суду
Вінницької області Мельник А.Г.,
розглянувши матеріали, що надійшли від Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого, - за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
у с т а н о в и в :
Його дії кваліфіковано за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП - а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Незважаючи на невизнання вини, вина ОСОБА_1 підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, висновком №143 від 26 грудня 2020 року лікаря Шаргородської ЦРЛ щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, показаннями допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та поліцейського СРПП відділення №2 Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Хилидизюка Р.М..
Крім цього, в судовому засіданні, з метою перевірки пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, було досліджено компакт-диск фрагменту відеозапису з камер спостереження АЗС «Водолій» с. Рахни-Лісові за 25 грудня 2020 року. На відео видно як автомобіль о 22-21 год, заїжджаючи на цю АЗС виїжджає на бордюр, здає назад. В цей час його блокує інший автомобіль, з якого виходять дві особи чоловічої статі. Один із чоловіків підбіг до водія автомобіля, що виїхав на бордюр, зупинивши його подальший рух. В подальшому між цими особами відбувається суперечка.
ОСОБА_1 просив не брати до уваги в якості доказу вищевказаний відеозапис, оскільки на ньому не видно ані державних номерів автомобілів, ані марки, ані облич осіб, що на ньому зображені. Йому взагалі невідомо про що цей відеозапис. Категорично заперечував, що події, про які розповіли свідки взагалі мали місце. Наполягав на раніше даних суду показаннях.
Вважаю, що дійсно, сам по собі відеозапис з камер спостереження АЗС «Водолій» не свідчить про вчинення правопорушення ОСОБА_1 .. Однак дослідивши всі докази по цій справі у сукупності та взаємозв`язку, приходжу до висновку, що версія викладена ОСОБА_1 про події 25 грудня 2020 року не підтверджується жодним належним та допустимим доказом. При цьому показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є послідовними, логічними, та не викликають сумнівів у їх достовірності. Навіть якщо не брати до уваги в якості доказу фрагмент відеозапису, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП доведена поза розумним сумнівом.
Відповідно до довідки інспектора СП Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Ігоря Пахоціни, водій ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.
Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, доведеною повністю, оскільки останній керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.9 (а) Правил дорожнього руху, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , можливості врахування характеру вчиненого правопорушення, ступеня вини ОСОБА_1 , а також пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин немає, оскільки частиною першою статті 130 КУпАП не передбачені альтернативні види адміністративного стягнення.
Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, доходжу висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у виді накладення штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки правопорушник такого права не отримував.
Керуючись статтями 130, 280, 283 КУпАП, суддя, -
п о с т а н о в и в :
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.
Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту прокурора без задоволення.
Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.
На постанову може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів через Шагородський районний суд.
Постанова підлягає зверненню до виконання протягом 3-х місяців з дня її винесення або з дня вирішення скарги в апеляційному порядку.

Суддя Андрея МЕЛЬНИК