Справа №591/3645/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О. В.
Номер провадження 33/816/453/21 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 листопада 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/3645/21 за апеляційною скаргою представника УБ ТОВ «ПІРАНА» ГАЙДАБУРИ І. В. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 18.08.2021, якою провадження у справі відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1

закрите за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

установив:

В апеляційній скарзі представник потерпілого директор УБ ТОВ «ПІРАНА» ГАЙДАБУРА І. В. скасувати постанову судді та ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки справу було вирішено за відсутності висновків судової автотехнічної експертизи, судом не надано належної оцінки доказам з точки зору наявності в діях водія ОСОБА_2 складу правопорушення. Звертає увагу, що з відео вбачається, що раптового перестроювання в іншу смугу не було, а також відмови від цього маневру також, водій ОСОБА_2 не дотримався безпечної дистанції, не розрахував своєї швидкості, а також не врахував погодних умов, допустив зіткнення з автомобілем, що рухався попереду.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 18.08.2021 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрите за відсутністю складу правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 205294 від 24.05.2021, 24.05.2021 о 16:01 в м. Суми вул. Харківська, 1, водій ОСОБА_2 керував т/з ВАЗ 217030, д. н. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем KІА Ceed, д. н. НОМЕР_2 , який рухався попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.3.б, 12.1, 13.1 ПДР.

Здійснивши розгляд вказаного вище протоколу серії ААБ № 205294 від 24.05.2021, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що наявними доказами (в тому числі схемою) не виключено можливості створення автомобілем потерпілого небезпечної ситуації для водія ОСОБА_2 , що виключає в його діях склад правопорушення.

Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду апеляційної скарги представника потерпілого згідно ст. 268, 277-2, 294 КУпАП, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився та про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв про відкладення апеляційного розгляду справи від нього не надходило. Від представника потерпілого надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у §1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р (далі Конвенція), «не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції і переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати §1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany). «Роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними» (п. 28 рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», заява № 16652/04; рішення від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України») і «запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у процесі є завданням саме державних органів» (п. 24 рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», заява № 26976/06). «Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02; рішення від 27.04.2000 у справі «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France), заява № 30979/96).

У іншому своєму рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), ЄСПЛ зазначив, що «заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання», а тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності сторін, що не суперечить положенням ст. 294 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається потерпілому на його прохання, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді у справі може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Представник УБ ТОВ «ПІРАНА» не був присутній під час прийняття суддею рішення і йому не повідомлялося в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, копію постанови направлено судом на адресу УБ ТОВ «ПІРАНА» тільки 20.09.2021 (а. с. 37), а тому УБ ТОВ «ПІРАНА» не мало можливості своєчасно подати апеляційну скаргу, внаслідок чого строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, оскільки він був пропущений з поважних (об`єктивних) причин.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України (ч. 1 ст. 2 КУпАП), а згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 205294 від 24.05.2021, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому провадження в справі закрив на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Однак зазначені висновки судді суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (порушень вимог п. 2.3.б, 12.1, 13.1 ПДР), за обставин, викладених у постанові є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи. При цьому суддею суду першої інстанції не надана належна правова оцінка усім наявним в справі доказам як окремо кожному доказу, так і в їх сукупності, а його рішення про відсутність складу правопорушення умотивовано тим, що матеріали справи не виключають можливості створення автомобілем потерпілого небезпечної ситуації для водія ОСОБА_2 .

Зокрема, обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків судді у постанові фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у справі, і винесення обґрунтованої постанови є результатом пізнання суддею цих обставин, які в обов`язковому порядку повинні бути підтверджені доказами (ч. 1 ст. 251 і ст. 280 КУпАП). При цьому суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП). Обґрунтовувати свої висновки суддя може лише на тих доказах, які він безпосередньо досліджував у судовому засіданні у порядку, передбаченому ст. 279 КУпАП.

Прийняття суддею суду першої інстанції необґрунтованого та невмотивованого рішення є безумовною підставою для його скасування через порушення норм процесуального права, оскільки право на отримання належним чином умотивованого судового рішення є процесуальним елементом і складовою «права на справедливий суд», гарантованого ст. 6 Конвенції та національним законодавством України, які містить гарантії справедливого судочинства. ЄСПЛ неодноразово вказував, що «право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони» (п. 29-30 рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain); інші рішення ЄСПЛ у справах «Ван де Гурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands); «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain); «Кузнєцов та інші проти Росії» (Kuznetsov and Others v. Russia).

Вартою уваги в контексті вмотивованості постанови судді є правова позиція, викладена в окремих рішеннях ЄСПЛ, зокрема у рішенні № 19997/02 від 15.02.2007 в справі «Болдя проти Румунії» (Boldea v. Romania), згідно якої «суд першої інстанції не здійснив розгляд усіх складових елементів правопорушення і зовсім не аналізував надані докази, що йому б надало можливість, у разі необхідності, ухвалити вмотивоване рішення, чого йому в справі не вдалося зробити».

Під час апеляційного розгляду встановлено, що 24.05.2021 о 16:01 в м. Суми вул. Харківська, 1, водій ОСОБА_2 керував т/з ВАЗ 217030, д. н. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з т/з KІА Ceed, д. н. НОМЕР_2 , який рухався попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.3.б, 12.1, 13.1 ПДР.

Вказані обставини, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 205294 від 24.05.2021, об`єктивно підтверджуються доказами у справі, зокрема:

- схемою місця ДТП від 24.05.2021, відповідно до якої т/з ВАЗ 217030, н. з. НОМЕР_1 знаходиться на проїжджій частині вул. Харківська в м. Суми позаду автомобіля KІА Ceed, н. з. НОМЕР_2 в одній полосі руху. Виявлені пошкодження у виді деформацій в передній та задній частині автомобілів;

- письмовими поясненнями водія ОСОБА_3 (а. с. 4), згідно яких останній рухався на т/з KІА Ceed, н. з. НОМЕР_2 у своїй полосі руху, правил дорожнього руху не порушував, коли відчув позаду удар іншим т/з;

- відеозаписом та фотографіями з місця ДТП.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідка ОСОБА_3 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що цей свідок, будучи повідомленим в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростував перед судом у будь-який спосіб викладені ним у його письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду. Письмові пояснення свідка ОСОБА_3 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за порушення ПДР, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП, настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження, крім іншого, т/з. Оскільки зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, то у протоколі присутнє посилання на порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 2.3.б, 12.1, 13.1 ПДР, згідно яких:

- п. 2.3.б для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом т/з і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан т/з, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п. 13.1 водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану т/з повинен дотримувати безпечного інтервалу.

З огляду на викладене, враховуючи фактичні обставини ДТП, зокрема дорожню обстановку, характер пошкоджень т/з, їх розташування на проїзній частині вул. Харківській в м. Суми як між собою, так і відносно краю дороги (дорожньої розмітки) одразу після ДТП, пояснення водіїв та інші докази, що в сукупності об`єктивно вказує на те, що ДТП трапилося саме через наїзд т/з ВАЗ 217030, д. н. з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 на т/з KІА Ceed, д. н. з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався попереду в попутному напрямку в одній полосі руху, внаслідок не дотримання п. 2.3.б, 12.1, 13.1 ПДР.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення разом з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, наведеними вище, у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для прийняття рішення про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП поза розумним сумнівом, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги представника УБ ТОВ «ПІРАНА» є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а судове рішення підлягає скасування і з цих підстав.

Що стосується показань ОСОБА_2 у суді першої інстанції про те, що ДТП сталось з вини іншого водія т/з KІА Ceed, то апеляційний суд не може прийняти їх до своєї уваги, оскільки ці пояснення не відповідають фактичним обставинам справи, спростовуються наведеними вище доказами і не ґрунтуються на вимогах ПДР.

Так, з відеореєстратора т/з KІА Ceed чітко убачається, що автомобіль рухався у другій смузі руху прямолінійно, коли отримав удар ззаду іншим автомобілем. Будь-якого раптового зміщення т/з KІА Ceed, як це зазначено суддею суду першої інстанції, не відбувалось, а тому такий висновок є необґрунтованим і не заслуговує на увагу.

Відповідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у ч. 3 цієї статті.

За наявності цих обставин не може бути розпочато провадження в справі про адміністративне правопорушення, а розпочате підлягає закриттю (п. 7 ст. 247 КУпАП).

Зважаючи на те, що правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, ОСОБА_2 вчинив 24.05.2021, то строк накладення стягнення на нього за його вчинення сплинув 24.08.2021, внаслідок чого після скасування постанови судді суду першої інстанції апеляційним судом провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент апеляційного розгляду тримісячного строку, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Поновити представнику УБ ТОВ «ПІРАНА» строк апеляційного оскарження постанови судді Зарічного районного суду м. Суми від 18.08.2021.

Апеляційну скаргу представника УБ ТОВ «ПІРАНА» ГАЙДАБУРИ І. В. задовольнити.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 18.08.2021 відносно ОСОБА_1 скасувати через неправильне застосування суддею суду першої інстанції норми матеріального права та порушення норм процесуального права, а провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент апеляційного розгляду строку накладення стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов