Справа № 710/1777/21 Провадження № 3/710/1260/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2021 м. Шпола

Суддя Шполянського районного суду Черкаської області Побережна Н.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , завідувача Водянської дільниці ветеринарної медицини Шполянської районної державної лікарні ветеринарної медицини, ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_1 , інші відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, суду не відомі, за ч.1 ст. 172-6 КУпАП,

за участі прокурора начальника Шполянського відділу Звенигородської окружної прокуратури Черкаської області Руденка Р.М.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу №456/2021 від 26.11.2021 ОСОБА_1 , будучи завідувачем Водянської дільниці ветеринарної медицини Шполянської районної державної лікарні ветеринарної медицини та відповідно до підпункту «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин, несвоєчасно подав до Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування по типу щорічна за 2020 рік.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані як адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, повідомив, що що вину не визнає, вважає, що не є суб`єктом даного правопорушення та просила закрити провадження у справі, мотивуючи тим, що факт, який ставиться в вину правопорушнику був виявлений 20.04.2021.

Прокурор в судове засідання з`явився, обставини, викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення підтримав, зазначив про наявність в діях ОСОБА_1 ознак діяння, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши думку прокурора, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Статтею 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, згідно ст.62 Конституції України.

Згідно статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Вимогами п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є в тому числі - посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, члени Ради Національного банку України (крім Голови Національного банку України), особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку, господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі.

Відповідно до ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 № 3 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 961/ 29091) затверджено Форму декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування .

Згідно з п.1 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 №3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 959/29089, до Реєстру включаються такі електронні документи (далі - документи) зокрема: декларації, що подаються відповідно до статті 45 Закону. Суб`єкти декларування подають до Реєстру зазначені в пункті 1 цього розділу документи шляхом заповнення електронних форм відповідних документів на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форм. Суб`єкти декларування подають зазначені документи через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті після реєстрації в Реєстрі.

За змістом п.5 розділу ІІ даного порядку, суб`єкти декларування подають декларації відповідно до статті 45 Закону з додержанням таких вимог: щорічна декларація подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 , будучи завідувачем Водянської дільниці ветеринарної медицини Шполянської районної державної лікарні ветеринарної медицини, отже суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, подав декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік 02.05.2021, що підтверджується роздруківкою з даних Єдиного Державного Реєстру Декларацій, отриманої з офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції «https:public.nazk.gov.ua» (а.с.16-23), хоча законом передбачено, граничний термін подачі такої декларації до 01.04.2021.

Щодо позиції ОСОБА_1 про те, що він не є суб`єктом даного адміністративного правопорушення, так як згідно штатного розпису на 2020 рік у Водянської ветдільниці є лише одна штатна одиниця це завідувач і не має у своєму підпорядкуванні підлеглих осіб та згідно інвентаризаційного опису товарно-матеріальних цінностей від 16.11.2017 має матеріальні цінності на суму аж 5697,69 грн., а відтак не виконує організаційно - розпорядчі та адміністративно-господарські функції, а тому, не може належати до посадових осіб юридичних осіб публічного права суд зазначає наступне.

На офіційному веб-сайті Національного агентства у рубриці «Законодавство» розділу «Декларування» розміщено Роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону стосовно заходів фінансового контролю, затвердженого рішенням НАЗК від 03.02.2021 № 1.

Визначення поняття «посадові особи» в рамках підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону наведено у пункті 18 Роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону стосовно заходів фінансового контролю.

Так, під «посадовими особами юридичних осіб публічного права» слід розуміти працівників юридичних осіб публічного права, які наділені посадовими повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно - господарські функції.

У пункті 18 Роз`яснення передбачено, що при визначенні того, чи є працівник юридичної особи публічного права посадовою особою, враховується обсяг та характер здійснюваних ним функцій. Тому навіть у разі невизначення працівника посадовою особою у статутних чи інших внутрішніх документах підприємства він може бути посадовою особою і бути суб`єктом декларування в розумінні Закону (з огляду на здійснювані ним адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі функції). Зміст адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій (обов`язків) наведений у відповіді на запитання 17 цих Роз`яснень.

Разом з тим, у пункті 17 Роз`яснення вказано, що у цілях визначення суб`єктів, на яких поширюється дія Закону (відповідно до п.п. «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону), під «посадовими та службовими особами інших державних органів» слід розуміти працівників державних органів, які здійснюють функції представників влади або обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій.

Так, адміністративно-господарські функції (обов`язки) це обов`язки з управління або розпорядження державним, комунальним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в різному обсязі є у начальників планово-господарських, постачальницьких, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їхніх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

Організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, комунальних підприємств, установ, організацій, структурних підрозділів, їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт.

Щодо інших працівників державних органів, які виконують функції з обслуговування або технічні функції, то їх можна визнати посадовими чи службовими особами лише за умови, що разом із цими функціями вони виконують організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарські обов`язки

ОСОБА_1 згідно зі своїми посадовими обов`язками, які викладені в Положенні «Про Водянську дільницю ветеринарної медицини», очолює Водянську дільницю ветеринарної медицини як завідувач, завідувач також керує діяльністю дільниці та організовує роботу, також згідно посадової інструкції завідувач дільниці здійснює заходи щодо профілактики, діагностики хвороб тварин та їх лікування на території Водянської, Кримчанської, Кавунівської сільських рад, організовує захист населення від хвороб спільних для тварин і людей, здійснює державний ветеринарно санітарний контроль та нагляд за керівниками підприємств та громадянами власниками тварин ветеринарних вимог, перевіряє додержання суб`єктами господарювання ветеринарно санітарних правил, проводити огляд тварин та продукції тваринного походження при оформленні ветеринарних документів. Тобто, є посадовою особою, яку наділено організаційно-розпорядчими функціями та є посадовою особою юридичної особи публічного права.

Відтак суддя дійшов висновку що віднесення до суб`єктів, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» зокрема до посадових осіб юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі повноважень, якими наділена особа відповідно до її посадових обов`язків, що передбачені в посадовій інструкції та/або положені про структурний підрозділ

Отже, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді завідувача Водянської дільниці ветеринарної медицини Шполянської районної державної лікарні ветеринарної медицини є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Разом з тим, ОСОБА_1 зазначає про те, що необхідно закрити провадження у справі, керуючись ст. 38 КУпАП, мотивуючи тим, що факт, який ставиться в вину правопорушнику, був виявлений 20.04.2021, оскільки згідно з повідомленням про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, надіслане від 20.04.2021, надісланим Управлінням проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя ОСОБА_1 , останньому було повідомлено про неподання ним щорічної декларації за 2020 рік.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях. Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року N 23-рп/2010 у справі щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України). Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення КСУ від 22.09.2005 року N 5-рп/2005). Принцип правової визначеності означає, що «обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки».

«Положення закону повинні бути передбачуваними та надавати достатньо гарантій проти свавільного застосування» - Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Свято-Михайлівська Парафія проти України» від 14.06.2007 року.

«Якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Це означає, що в національному праві має існувати засіб правового захисту від свавільного втручання з боку державних органів у права, гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Небезпека свавілля є особливо очевидною, коли виконавча влада здійснює свої функції закрито. Закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноважені вдаватися до втручання в право» Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ґавенда проти Польщі» від 14.03.2002 року; Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Аманн проти Швейцарії» від 16.02.2000 року.

Так, згідно з ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відтак принципове значення для правильного вирішення даної справи має визначення точної дати (дня) виявлення зазначених правопорушень, так як саме від цього часу відраховується відповідний строк.

Частина 4 ст. 38 КУпАП не містить такої ознаки як «якість закону», так як вказана норма чітко не визначає, що є моментом виявлення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У справі «Щокін проти України» від 14.10.2010 року (заяви № 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини встановив порушення ст.6 Конвенції і зазначив, що національними органами не було дотримано вимогу законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника-платника податку, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

У згаданому рішенні Суд зазначив, що відповідні правові акти явно суперечили один одному. У результаті цього національні органи на свій власний розсуд застосували протилежні підходи щодо співвідношення цих правових актів. На думку Суду, відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого важливого фінансового питання, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (п.56).

Отже, у разі коли національне законодавство припускає неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язанні застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

З цього питання привертає увагу час обізнаності уповноваженого органу у сфері протидії корупції про ймовірне недотримання ОСОБА_1 вимог законодавства.

Адже, як вказав ОСОБА_1 факт неподання ним декларації був виявлений ще 20.04.2021, що підтверджується повідомленням про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування від 20.04.2021, надісланим Управлінням проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 подав декларацію суб`єкта, який уповноважений на виконання функцій держави, 02.05.2021.

Однак лише 09.09.2021 за №47-06/67330-21 Управління проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя НАЗК, якому завідомо було відомо про наявність триваючого правопорушення, звернулося до Департаменту стратегічних розслідувань НП України, як органу уповноваженого на складання протоколу, з повідомленням про те, що ОСОБА_1 було несвоєчасно подано декларацію на виконання функцій держави. Додатком до повідомлення слугував витяг з офіційного веб-сайту НАЗК з відображенням дій ОСОБА_1 за 02.05.2021 (а.с. 25-27).

Вказана інформація доступна для пересічного користувача мережі Інтернет та офіційного веб-сайту НАЗК і не є результатом тривалого зібрання та аналізування фактичних даних в обсязі, необхідному для констатації факту несвоєчасного подання декларації.

Таким чином, датою виявлення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, слід вважати день опублікування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування на офіційному веб-сайті НАЗК, тобто у передбаченому законом спеціально для контролювання майнового стану суб`єктів, до того ж відкритому, джерелі.

Тому уданому випадку суд доходить до висновку, що днем виявлення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є 02.05.2021 день опублікування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави в загальнодоступному відкритому ресурсі, а днем закінчення, передбаченого ч. 4 ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення слід вважати 02.11.2021.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Тому у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 необхідно закрити.

Судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає, оскільки він стягується, згідно з ст.40-1КУпАП, лише у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст.2, 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», ст.49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 1, 3, 45 Закону України «Про запобігання корупції» ст.ст. 9, 10, 11, 33-35, 40-1, 172-6, 252, 280, 283, 288, 294, 307, 308 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, закрити, у зв`язку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення даної постанови.

Суддя Н.П. Побережна