КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/62/2021 Суддя у І-й інст.: Линник ВЯ.
Категорія: ч.1 ст.173-2 КУпАП Доповідач: Ковальська В.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , захисника Чиляєвої І.А., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Чиляєвої І.А. на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 30 листопада 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 30 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені 12.07.2020 року правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Цією ж постановою ОСОБА_1 визнано не винуватим у вчиненні 15.06.2020 року, 26.06.2020 року та 28.06.2020 року адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та провадження в цій частині закрито.

Згідно з постановою судді, 12.07.2020 року о 12.00 годині ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив насильство в сім`ї відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме вчинив психологічний тиск на останню, який полягав в погрозі викинути її бухгалтерські документи, чим завдав шкоду психічному здоров`ю потерпілої.

В апеляційній скарзі захисник Чиляєва І.А. просила скасувати постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 30 листопада 2020 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні 12 липня 2020 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, провадження у справі в цій частині закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підтвердження своїх вимог, апелянт стверджує, що висновки суду ґрунтуються на неналежних і недопустимих доказах, не з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, внаслідок чого суд першої інстанції прийшов до необґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні 12.07.2020 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляції вказується, що рапорт помічника чергового Іріпнського ВР ГУНП в Київській області від 12.07.2020 року та протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.07.2020 року не можуть вважатись доказом в розумінні ст. 251 КУпАП.

Окрім того, апелянт зауважує, що протокол серії АПР18 201259 про вчинення 12.07.2020 року ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є недопустимим доказом, оскільки, в порушення ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол складено Бучанським ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області лише 16.07.2020 року, тобто через чотири дні після події.

Також апелянт вважає, що судом неповно з`ясовано обставини справи, оскільки не враховано, що постановою Ірпінського міського суду Київської області 19.08.2020 року за матеріалами Ірпінського ВП ГУ НП у Київській області про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, останню визнано винною у вчиненні 26.06.2020 року, 28.06.2020 року, 12.07.2020 року адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме за те, що вона чинила психологічний тиск, словесно ображала, провокувала на бійку, а тому, на думку апелянта, вказані обставини виключають вину ОСОБА_1 у вчиненні 12.07.2020 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Чиляєвої І.А. та ОСОБА_1 В.О., які підтримали апеляційну скаргу, потерпілу ОСОБА_2 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Ірпінського міського суду Київської області від 30 листопада 2020 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні 12.07.2020 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наведеними у постанові доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 201569 від 16.07.2020 року, згідно з яким 12.07.2020 року о 12 год. 00 хв. за місцем проживання ОСОБА_1 вчинив сімейну сварку відносно ОСОБА_2 , під час якої чинив психологічний тиск на останню (а.с. 1), рапортом помічника чергового Ірпінського ВП ГУНП в Київській області від 12.07.2020 р., з якого вбачається, що в АДРЕСА_1 , колишній чоловік ОСОБА_1 здійснює конфлікт і викидає речі (а.с.2); протоколом прийняття заяви ОСОБА_2 про вчинене кримінальне правопорушення від 12.07.2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 вчиняв 12.07.2020 р. о 12.00 год. конфлікт щодо своєї дружини ОСОБА_2 (а.с.3); письмовими поясненнями ОСОБА_2 , з яких вбачається, що її чоловік ОСОБА_1 вчиняв конфлікт під час якого намагався викинути її бухгалтерські документи (а.с.4).

Доводи захисника, що рапорт помічника чергового Іріпнського ВР ГУНП в Київській області від 12.07.2020 року та протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.07.2020 року не можуть вважатись доказом в розумінні ст. 251 КУпАП, на думку судді апеляційного суду, є необґрунтованими.

Відповідно до змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого можуть бути будь-які фактичні дані щодо адміністративного правопорушення, що містяться в рапорті, в протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнях свідків, відеозаписі, у тому числі, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також інші документи.

При цьому КУпАП не обмежує суд в питанні оцінки доказів, зокрема таких, які містяться в рапорті помічника чергового Ірпінського ВР ГУНП в Київській області від 12 липня 2020 року та протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12 липня 2020 року.

Так, суддя першої інстанції, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 дослідив докази, які наявні в матеріалах справи, дав цим доказам належну оцінку та виклав у постанові висновки щодо винуватості особи з посиланням па конкретні докази та вимоги закону.

Виходячи з наведеного, суддя приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи рапорт працівника поліції та протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення слід вважати належними та допустимими доказами у справі, оскільки ОСОБА_1 не було надано суду інших вагомих доказів, які б ставили під сумнів дані докази.

З постанови суду вбачається, що суддя, визнавши винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в повній мірі дотримався вимог закону.

Доводи апелянта на порушення вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 є слушними, проте таке порушення не впливає на зміст обставин, викладених у протоколі, та не може бути підставою для скасування постанови судді районного суду у справі про адміністративне правопорушення і закриття провадження у справі з зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, поза увагою судді районного залишилась та обставина, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 в суді по епізоду 12 липня 2020 року закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, що є підставою для закриття провадження згідно з вимогами п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Однак, суддею в резолютивній частині постанови від 30 листопада 2020 року не було зазначено про необхідність закриття провадження у зв`язку із закінченням строків накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за епізодом від 12 липня 2020 року, а тому в цій частині резолютивна частина постанови підлягає зміні в порядку, передбаченому ч. 7 ст. 294 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника Чиляєвої І.А. залишити без задоволення.

В порядку п. 7 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 30 листопада 2020 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення змінити, доповнивши резолютивну частину постанови вказівкою про закриття провадження у справі по епізоду від 12 липня 2020 року на підставі п. 7 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська