Справа № 265/6935/20
Провадження № 3/265/431/21
П О С Т А Н О В А

12 лютого 2021 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області Гноєвой Сергій Сергійович,розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліції № 2 Маріупольського районного управління поліції ГУ НП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ФОП, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 071901 від 17 жовтня 2020 року, який повторно надійшов до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з Відділу поліції № 2 Маріупольського районного управління поліції ГУ НП в Донецькій області, 17 жовтня 2020 року приблизно о 17-20 годині ОСОБА_1 , який є посадовою особою ФОП, а саме власником, не проконтролював знаходження продавця ОСОБА_2 у приміщенні магазину-кафе, що розташоване по проспекту Перемоги, 84 в місті Маріуполі, у масці, що не закриває ніс та рот під час спілкування з відвідувачем, чим порушила правила щодо карантину людей, затверджених постановою КМУ № 641 від 22 липня 2020 року, а саме пп. 1 п. 10.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи.

Разом зі тим, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», суд вважає можливим розглянути справу у відсутність правопорушника.

Суд зазначає, що відповідно дост.280КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Так, на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, суду було надано лише пояснення ОСОБА_2 , копія особистої медичної книжки на ім`я ОСОБА_2 , виписка з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців на ФОП ОСОБА_1 та фотографію.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, не визнавав вину в інкримінованому йому правопорушенні щодо порушення правил карантину.

Водночас, суд зауважує, що з фотографії, яка подана разом із протоколом про адміністративне правопорушення, та яка не зазначена в самому протоколі як додатки, не вбачається, в який саме день та час вона була зроблена, хто саме на ній зображений, та чи є вона додатками саме до протоколу серія ВАБ № 071901 від 17 жовтня 2020 року.

Зокрема, саме по собі фото із зображенням продавця магазину без маски, не може бути беззаперечним доказом порушення карантинних обмежувальних заходів ОСОБА_1 без з`ясування усіх обставин події.

Суд зазначає, що адміністративна відповідальність за ст.44-3КУпАП передбачена за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених ЗакономУкраїни «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Суд зазначає, що за пп. 1 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

За п. 3.6. розділу ІІІ Державних будівельних норм України В.2.2-9:2018 «Громадські будинки та споруди», затверджених Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28 вересня 2018 року № 260, громадськими будинками та спорудами загальна назва будинків і приміщень, які призначені для розміщення закладів, підприємств, організацій, які надають послуги фізичним особам (населенню) або юридичним особам (громаді та державі).

Суд зауважує, що підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Зокрема, ст. 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що під час розгляду даної адміністративної справи не було встановлено обов`язкової умови притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки не було встановлено об`єктивної сторони у скоєнні ним правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Зокрема, суд звертає увагу, що сам факт не одягнутої захисної маски, яка закриває рот та ніс, у продавця, не свідчить про наявність провини за це у у власника магазину-кафе у разі відсутності доказів перебування у трудових відносинах продавця з суб`єктом господарювання.

Водночас до протоколу про адміністративне правопорушення долучено особисту медичну книжку на ім`я ОСОБА_2 , в якій зазначено, що вона працює реалі затором у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ПП ОСОБА_3 « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Відомості щодо перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.

Аналіз наведених нормативних актів та встановлених обставин події, що сталась 21 17 жовтня 2020 року, свідчить про відсутність порушення ОСОБА_1 пп.1п.10постанови КМУ від 22 липня 2020 року № 641.

Отже, на підставі положень та тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.

На підставі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

При цьому за ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на наведене вмотивування, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП, закрити через відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Суддя С.С. Гноєвой