Провадження № 3/127/8991/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2021 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

01.11.2021 о 23.22 год. по вул. Лебединського, 4-а в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Toyota, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідість обличчя, звужені зіниці, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, однак від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав та суду пояснив, що він не відмовлявся від проходження огляду: він працює малярем і від роботи у нього постійно червоні очі. Також у нього наявний висновок лікаря про те, що він хворіє. Крім того, він поспішав зустріти тещу, тому і погодився на пропозицію працівників поліції оформити відмову від проходження огляду. В подальшому в наркодиспансері не було тестів, тому він не міг здати відповідні аналізи.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що безпосередньо він з ОСОБА_3 не спілкувався, але його напарник назвав ОСОБА_4 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння і запропонував пройти огляд на стан сп`яніння, однак той від такого огляду відмовився. Також ОСОБА_5 говорив, що кудись поспішає. Вони не радили ОСОБА_4 відмовитись від огляду на стан сп`яніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , надані суду матеріали, суд дійшов до такого висновку.

З диспозиції статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд вважає за доцільне зауважити, що пунктом 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі Інструкція) визначені ознаки наркотичного сп`яніння, якими є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

На підтвердження винуватості ОСОБА_6 суду до протоколу про адміністративне правопорушення наданий диск із записом з нагрудних камер поліцейських (далі Запис). З оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що ОСОБА_1 були названі виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння, передбачені пунктом 4 розділу І Інструкції. Тому суд вважає, що в судовому засіданні були встановлені правові підстави для направлення ОСОБА_1 для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. З оглянутого в судовому засіданні Запису також випливає, що ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння і йому були роз`яснені наслідки такої відмови, які ОСОБА_1 , як слідує з оглянутого в судовому засіданні Запису, розумів.

Твердження ОСОБА_7 про те, що саме працівники поліції радили йому відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння суд оцінює критично, як такі, що були спростовані оглянутим в судовому засіданні Записом, який узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_2 .

На спростування наявності в його діях складу правопорушення ОСОБА_1 надав суду виписку з карти хворого хірургічного відділення № 1394, згідно з якою він був виписаний із зазначеного відділення 15.11.2021. Разом з тим, надана суду виписка не спростовує відомостей, зафіксованих у показаннях свідка ОСОБА_2 та Записі. Тому посилання ОСОБА_1 на зазначену виписку суд оцінює критично.

Процедура огляду на стан сп`яніння регламентована статтею 266 КпАП. Дотримання зазначеної процедури в судовому засіданні ОСОБА_1 не оспорював, посилаючись лише на те, що відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння йому порадили саме працівники поліції. Тому суд вважає, що правові підстави для визнання результатів такого огляду відповідно до приписів частини п`ятої статті 266 КпАП суд не встановлені. Суд також вважає за доцільне зауважити, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є самостійним складом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП.

Саме тому суд вважає, що дії ОСОБА_1 за зазначеним фактом охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та попередження вчинення ним нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд враховує таке.

До протоколу про адміністративне правопорушення надана карта обліку адміністративного правопорушення, згідно з якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення 01.11.2021 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною шостою статті 121 КпАП. Разом з тим, статтею 24 КпАП визначені види адміністративних стягнень, статтею 33 КпАП загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, а пунктом 1 частини першої статті 284 КпАП що адміністративне стягнення накладається виключно постановою. Отже, наявність у матеріалах справи відповідних витягів «Армор» та довідки суд не може розцінити в якості доказів, оскільки підтвердженням відповідного факту ознак повторності може бути лише процесуальний документ (зокрема, належним чином завірена копія постанови). Крім того, положення, яким регламентоване використання бази даних «Армор», не зареєстроване в Міністерстві юстиції України. Тому посилання у матеріалах справи на зазначений витяг в якості підтвердження факту притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху суд до уваги не приймає.

Суд при цьому вважає за доцільне зауважити, що санкція закону, яким встановлена адміністративна відповідальність за вчинене ОСОБА_3 правопорушення, є безальтернативною, тобто передбачає стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом. Саме тому суд вважає за доцільне з метою попередження вчинення ОСОБА_3 нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 130, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: