Провадження № 3/761/7431/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Притула Н.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від Державної податкової служби України Головного управління ДПС у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-1 КУпАП України, громадянки:

ОСОБА_1 , головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Орільський об`єднаний елеватор» (), адреса місця роботи: м. Київ, пров. Георгіївський, буд.2, офіс 12, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов протокол, який складений 19.07.2021 року головним державним ревізором-інспектором відділу моніторингу камеральних перевірок відділу камеральних перевірок податкової звітності з податку на прибуток та звітності неприбуткових установ і організацій управління податкового адміністрування юридичних осіб ГУ ДПС у м. Києві Жанною Солодовніковою за результатами камеральної перевірки платника податку на прибуток ТОВ «Орільський об`єднаний елеватор» () в якому зазначено, що головний бухгалтер ТОВ «Орільський об`єднаний елеватор» () ОСОБА_1 порушила абзац четвертий п. 46.2 ст. 46 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI щодо граничних термінів подання податкової звітності за 2020 рік, чим ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, хоча належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила.

Разом з тим, справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 163-1 КУпАП підлягає закриттю з наступних підстав.

Частина 1 статті 163-1 КУпАП передбачає відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Пункт 46.2 ст.46 Податкового Кодексу України визначає, що платник податку на прибуток (крім платників податку на прибуток, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом) подає разом з відповідною податковою декларацією квартальну або річну фінансову звітність у порядку, передбаченому для подання податкової декларації з урахуванням вимог статті 137 цього Кодексу.

Платники податку на прибуток, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом, подають разом з податковою декларацією за відповідний податковий (звітний) період звіт про фінансовий стан (баланс) та звіт про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіт про фінансові результати), складені до перевірки фінансової звітності аудитором. Звіт про фінансовий стан (баланс) та звіт про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіт про фінансові результати) подаються платниками податку згідно з цим абзацом за формою, визначеною згідно з Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", у порядку, передбаченому для подання податкової декларації з урахуванням вимог статті 137 цього Кодексу.

Фінансова звітність або звіт про фінансовий стан (баланс) та звіт про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіт про фінансові результати), що подаються відповідно до абзаців першого та другого цього пункту, є додатком до податкової декларації з податку на прибуток підприємств (звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, розрахунку частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку) та її невід`ємною частиною.

Платники податку на прибуток, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом, подають контролюючому органу річну фінансову звітність, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом у строк не пізніше 10 червня року, наступного за звітним. У разі неподання (несвоєчасного подання) річної фінансової звітності, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом, застосовується відповідальність, передбачена пунктом 120.1 статті 120 цього Кодексу, для подання податкових декларацій (розрахунків).

Для частини чистого прибутку (доходу) податковими (звітними) періодами є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. Для господарських товариств, корпоративні права яких частково належать державі, та господарських товариств, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) яких належать господарським товариствам, частка держави в яких становить 100 відсотків, що не прийняли рішення про нарахування дивідендів до 1 травня року, який настає за звітним, податковим (звітним) періодом є календарний рік.

При цьому розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку складається наростаючим підсумком та подається до контролюючих органів разом з фінансовою звітністю у строки, передбачені статтею 49 цього Кодексу.

Платники податку на прибуток - виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період відповідно до підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 цього Кодексу, складають та подають з відповідною податковою декларацією фінансову звітність за перше півріччя минулого звітного року, за минулий звітний рік та за перше півріччя поточного звітного року.

Платники частини чистого прибутку (доходу) та/або дивідендів на державну частку, визначені Законом України "Про управління об`єктами державної власності", подають розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та фінансову звітність.

Неприбуткові підприємства, установи та організації, визначені пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, подають звіт про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та річну фінансову звітність.

Як вбачається з матеріалів справи, до протоколу надано копію акту від 06.07.2021 року №51665/Ж5/26-15-04-12-21/30921733 про результати камеральної перевірки ТОВ «Орільський об`єднаний елеватор» (). У висновках акту зазначено, що перевіркою встановлено порушення абзацу четвертого п. 46.2 ст.46 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ граничних термінів подання податкової звітності.

Вказаний акт в порушення вимог діючого законодавства не підписаний головним бухгалтером ТОВ «Орільський об`єднаний елеватор». Матеріали справи не містять доказів, що даний акт був вручений ТОВ «Орільський об`єднаний елеватор», яке могло надати пояснення щодо висновків, вказаних в акті.

Також варто зауважити, що до протоколу про адміністративне правопорушення не надано доказів, що в період з 01.01.2020 по 31.12.2020 року ОСОБА_1 дійсно займала посаду головного бухгалтера ТОВ «Орільський об`єднаний елеватор».

В той же час варто зауважити, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог статті 256 КУпАП, оскільки не підписаний ОСОБА_1 , їй не було відомо про складання протоколу та відповідно вона була позбавлена можливості надати будь-які пояснення щодо обставин, зазначених в протоколі.

Разом з тим, згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з положеннями статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно положень ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається, до матеріалів справи, крім самого акту, яким зафіксовано порушення податкового законодавства, ревізором-інспектором, який і склав протокол про адміністративне правопорушення, не надано будь-яких доказів на підтвердження вказаних в протоколі обставин.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП не доведене належними та допустимими доказами, а тому суд приходить до висновку що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 163-1 ч.1, 247 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-1 КУпАП - закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови через Шевченківський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Н.Г.Притула