ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/802/21 Справа № 932/1418/21 Суддя у 1-й інстанції - Карягіна Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Негробова О.В. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

В С Т А Н О В И В :

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у сумі 340 (триста сорок) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

ОСОБА_1 визнано винною в тому, що 09.02.2021 року об 12.00 год. керуючи автомобілем «Мазда» д/н НОМЕР_1 , знаходячись на 261 км + 450 м а/д Стрій-Знам`янка, під час руху не обрала безпечну швидкість, щоб мати змогу контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «Шкода» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попереду та здійснював поворот ліворуч. Внаслідок ДТП транспортні засоби пошкоджені. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушила п.п. 12.1, 13.1, 2.3-б Правил дорожнього руху України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Негробов О.В. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2021 року, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Стосовно пропущеного строку зазначає, що оскаржувана постанова суду від 21.04.2021 року була надана представнику апелянта лише 30.04.2021 року що підтверджується відповідною розпискою, наявною в матеріалах справи.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що згідно інформації наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень, повний текст оскаржуваної постанови суду було надіслано судом та зареєстровано 29.04.2021 року, а оприлюднено її - 30.04.2021 року. На судовому засіданні яке відбулось 21.04.2021 року, судом було проголошено лише резолютивну частину оскаржуваної постанови.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що аналізуючи у сукупності інформацію яка наявна на схемі місця ДТП, взаємного розташування автомобілів після зіткнення та фотознімків, можливо дійти однозначного висновку, що зіткнення транспортних засобів відбулось на лівій смузі попутного напрямку для автомобілів, перед розривом на роздільній смузі.

На думку апелянта, суд першої інстанції, під час прийняття оскаржуваної постанови не врахував, що саме водій транспортного засобу «Шкода» д/н НОМЕР_2 створив небезпечну ситуацію, в результаті якої сталась ДТП. Саме водій ОСОБА_2 , як тільки перестроївся у ліву смугу руху, по якій вже здійснював рух транспортний засіб «Мазда» д/н НОМЕР_1 , став для водія ОСОБА_1 перешкодою для руху. Відстань між транспортними засобами, відповідно до пояснень ОСОБА_1 вона, на виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху з метою уникнення ДТП, почала зменшувати швидкість руху транспортного засобу «Мазда» д/н НОМЕР_1 .

Зі схеми місця ДТП, місце зіткнення транспортних засобів відбулось перед розривом роздільної смуги, що повністю узгоджується із поясненнями водія ОСОБА_1 , в яких вона зазначає, що перед поворотом, транспортний засіб «Шкода» д/н НОМЕР_2 зупинився.

Вважає, що саме дії водія ОСОБА_2 створили загрозу безпеці дорожнього руху, а не дії водія ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_1 та діючого в її інтересах адвоката Негробова О.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи позицію апелянта, яка зводиться до того, що оскаржувану постанову суду від 21.04.2021 року адвокат отримав лише 30.04.2021 року, а повний текст постанови був оприлюднений в Єдиному реєстрі судових рішень також 30.04.2021 року, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та вважаю за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Стаття 9 КУпАП закріплює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Однак, в порушення вищезазначених вимог закону, суд першої інстанції належним чином не з`ясував обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки викладені в постанові висновки суду об`єктивно не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №539966 09.02.2021 року об 12.00 год. керуючи автомобілем «Мазда» д/н НОМЕР_1 , знаходячись на 261 км + 450 м а/д Стрій-Знам`янка, під час руху не обрала безпечну швидкість, щоб мати змогу контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «Шкода» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попереду та здійснював поворот ліворуч. Внаслідок ДТП транспортні засоби пошкоджені. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушила п.п. 12.1, 13.1, 2.3-б Правил дорожнього руху України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

Так, при винесенні оскаржуваного рішення, як на підставу для визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд посилався на докази, що містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 09.02.2021 року, схемою місця ДТП від 09.02.2021 року, на якій зафіксовано: місце зіткнення, а також зафіксовані механічні пошкодження на автомобілях, письмовими поясненнями водія ОСОБА_2 , згідно яких 09.02.2021 року близько 12.00 год. він, керуючи «Шкода» д/н НОМЕР_2 , рухався по а/д Стрій-Знам`янка у правій смузі, і метрів за 300 для здійснення повороту до населеного пункту с. Нападівка, перестроївся у ліву смугу та увімкнув покажчик повороту, знизивши швидкість, а автомобіль «Мазда», який рухався позаду на відстані близько 200-300 метрів почав гальмувати, однак у зв`язку із станом дорожнього покриття, не встиг загальмувати, наїхав на замет снігу та під час розвороту скоїв зіткнення з його автомобілем, та іншими матеріалами справи.

Суд першої інстанції критично оцінив пояснення ОСОБА_1 про те, що вона рухалася з безпечною швидкістю та дотримувалася безпечної дистанції, а ДТП сталося внаслідок того, що автомобіль «Шкода» виїхав на її смугу руху, оскільки спростовуються письмовими поясненнями водія ОСОБА_2 , а також схемою ДТП, і свідчать про те, що відповідно до п.п. 12.1, 13.1, 2.3-б Правил дорожнього руху України, згідно яких, водій зобов`язаний бути уважним стежити за дорожньою обстановкою, і під час вибору установлених межах безпечної швидкості руху, повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, а також дотримуватися безпечної дистанції та інтервалу, водій ОСОБА_1 під час руху не обрала безпечну швидкість, щоб мати змогу контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «Шкода» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попереду та здійснював поворот ліворуч, і невиконання водієм ОСОБА_1 вимог даних пунктів Правил дорожнього руху України призвело до ДТП і знаходиться в причинному зв`язку з наслідками вказаної ДТП.

Апеляційний суд вважає такі висновки суду першої інстанції необґрунтованими з огляду на таке.

Згідно п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пункт 13.1 ПДР України визначає, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно п. 2.3-б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п.10.1 ПДР).

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції формально підійшов до вирішення даної справи про адміністративне правопорушення та безпідставно прийняв рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Звертається увага на те, що згідно схеми місця ДТП, ділянка дороги (проїзна частина) а/д М 21 261 км. + 450 м. де відбулась ДТП, розділена на 2 (дві) проїзні частини (два напрямки руху), розділені між собою розділювальною смугою. Кожен з напрямків руху має ширину по 7,5 метрів, тобто кожен з напрямків руху має по дві смуги руху шириною по 3,75 метрів.

Окрім цього, аналізуючи у сукупності інформацію яка наявна на схемі місця ДТП, взаємного розташування автомобілів після зіткнення та фотододатків, можливо дійти однозначного висновку, що зіткнення транспортних засобів Mazda СХ-3 р.н. НОМЕР_1 та Skoda Fabia р.н. НОМЕР_2 відбулось на лівій смузі попутного напрямку для автомобілів, перед розривом на роздільній смузі.

Тобто, суд першої інстанції, під час прийняття оскаржуваної постанови не врахував, що саме водій транспортного засобу Skoda Fabia р.н. НОМЕР_2 створив небезпечну ситуацію, в результаті якої сталась ДТП.

Адже, саме водій ОСОБА_2 , як тільки перестроївся у ліву смугу руху, по якій вже здійснював рух транспортний засіб Mazda СХ-3 р.н. НОМЕР_1 , став для водія ОСОБА_1 перешкодою для руху.

Враховуючи відстань між транспортними засобами, відповідно до пояснень ОСОБА_1 , вона, на виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху з метою уникнення ДТП, вона почала зменшувати швидкість руху транспортного засобу Mazda СХ-3 р.н. НОМЕР_1 .

Окрім цього, як вбачається зі схеми місця ДТП, місце зіткнення транспортних засобів Mazda та Skoda Fabia відбулось перед розривом роздільної смуги, що повністю узгоджується із поясненнями водія ОСОБА_1 , в яких вона зазначає, що перед поворотом (роздільною смугою), транспортний засіб Skoda Fabia зупинився.

При цьому апеляційний суд ставиться критично до висновку експертного дослідження №СЕ-19/104-21/25520-ІТ, який був призначений за постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 серпня 2021 року, оскільки вищевказаний висновок побудований лише на підставі показів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Тому в даному випадку апеляційний суд ставить під сумнів достовірність та об`єктивність вказаного експертного висновку.

Поряд із цим висновки вищевказаного експертного дослідження спростовуються і показами свідка ОСОБА_3 , який був допитаний при апеляційному розгляді та пояснив, що в момент скоєння ДТП він перебував в автомобілі Mazda СХ-3 р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Пояснив, що вони випереджали вантажний автомобіль, який рухався по правій смузі руху в попутному напрямку, після чого неочікувано з`явився автомобіль Skoda Fabia, який показав лівий покажчик повороту. При цьому відстань до перехрестя та повороту ліворуч складала не більше 20 метрів.

З наведеного вбачається, що саме дії водія ОСОБА_2 створили загрозу безпеці дорожнього руху, а не дії водія ОСОБА_1 .

При цьому слід зазначити, що висновок експерта не є обов`язковим для суду та так само, як і будь-які інші докази у справі, оцінюється судом за його внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

В силу ч. 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є необґрунтованою і підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки її вина у вчиненні даного правопорушення не доведена.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Негробову О.В. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2021 року.

Апеляційну скаргу адвоката Негробова О.В. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2021 року скасувати.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко