Номер провадження: 33/813/1533/21
Номер справи місцевого суду: 495/7941/21
Головуючий у першій інстанції Прийомова О.Ю.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати у цивільних справах Драгомерецького М.М.,

при секретарі Павлючук Ю.В.,

за участю представника ОСОБА_1 Шаркевича Я.В.,

переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Шаркевича Ярослава Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на поставу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 вересня 2021 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №168283 від 12.09.2021р., ОСОБА_1 11 вересня 2021 року о 23.30 год., керуючи автомобілем ВАЗ21124, д/н НОМЕР_1 , по вул. Ізмаїльська, 5 в м. Білгород-Дністровський, Одеської обл., не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем Nissan д/н НОМЕР_2 . Такими діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.с. 16).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №168282 від 12.09.2021р., ОСОБА_1 11 вересня 2021 року о 23.55 год., керував автомобілем ВАЗ21124, д/н НОМЕР_1 , по вул. Ізмаїльська, 5 в м. Білгород-Дністровський, Одеської обл., в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння №46, від 12.09.2021р.. Такими діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 3).

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортних засобів строком на один рік, також стягнуто судовий збір 454 гривень (а.с. 27-28).

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, 05 листопада 2021 року адвокат Шаркевич Я.В. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 вересня 2021 року є незаконною, необґрунтованою та винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, тому просить її скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП (а.с. 37-58).

Крім того, адвокат Шаркевич Я.В. в інтересах ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 вересня 2021 року, мотивуючи тим, що під час винесення оскаржуваної постанови суду ОСОБА_1 присутній не був, про дату і час розгляду справи суд його не сповіщав, про наявність постанови суду йому стало відомо з листа ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, вважаю за можливе визнати причини пропуску строку поважними та поновити адвокату Шаркевич Я.В. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 вересня 2021 року.

Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_1 ОСОБА_2 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, за наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи у суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Однак, суд першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не в повній мірі дотримався вищевказаних вимог КУпАП про адміністративне правопорушення, тому доводи апеляційної скарги відносно того, що справа всупереч вимогам закону була розглянута за відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає обґрунтованими з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 12 вересня 2021 року працівниками поліції були складені протоколи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , а саме протокол серії ДПР18 №168283, за ст. 124 КУпАП та протокол серії ДПР18 №168282, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яких вбачається, що ОСОБА_1 відмовився їх підписувати, відмовився отримувати копії цих протоколів та ознайомлюватись із часом та місцем розгляду справи (а.с. 3, 16).

23 вересня 2021 року матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 були передані до Білгород-Дністровського місьрайонного суду Одеської області для розгляду (а.с. 25).

24 вересня 2021 року до Білгород-Дністровський місьрайонний суд Одеської області розглянув зазначену справу, визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього відповідне адміністративне стягнення (а.с. 27-28).

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази про сповіщення ОСОБА_1 про дату, місце і час розгляду справи, згідно вимог ст. 268 КУпАП.

При цьому, згідно вимог ст. 277-2 КУпАП суд першої інстанції зобов`язаний був сповістити ОСОБА_1 не пізніш як за три доби до дня розгляду справи у суді, судовою повісткою, в якій зазначити дату і місце розгляду справи.

Незважаючи на відсутність доказів, які свідчили би про належне сповіщення ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи, суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, чим порушив його права в судовому процесі, передбачені ст. 268 КУпАП, і позбавив його можливості брати участь в судовому розгляді, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою, висловити свою думку.

Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляд справи Конвенцію про захист прав і основоположних свобод і протоколів до неї, та практику Європейського суду з прав людини і Європейської комісії з прав людини, як джерело права.

Європейський суд з прав людини в справі «Надточій проти України» від 15.05.2008р. у прийшов до висновку про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, у зв`язку з тим, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 була розглянута судом за його відсутності та без належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо якої відсутні дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи з огляду на норми ст. ст. 268, 277-2 КУпАП є порушенням процесуального закону та вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини (Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, «Гурепка проти України» від 08 липня 2010 року, «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року).

Крім того, у справі «Гурепка проти України», заявник стверджував, що його було позбавлено можливості особисто брати участь у розгляді своєї справи. Суд у цій справі нагадував, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, та визнав що у провадженнях в адміністративній справі щодо заявника не забезпечувалися важливі процедурні гарантії і що, враховуючи обставини справи, ці процедурні недоліки були достатньо серйозними, аби ставити під сумнів справедливість провадження, та констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жофрр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Таким чином, суд першої інстанції порушив право ОСОБА_1 на захист своїх інтересів та справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Порушення судом першої інстанції вимог ст. ст. 268, 277-2 КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є безумовною підставою для скасування судового рішення, у зв`язку з порушенням вимог процесуального закону, тому вважаю за необхідне скасувати постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 вересня 2021 року та прийняти нову постанову.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 12.1 ПДР України. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. 12.1 ПДР, який зазначений в протоколі працівником поліції.

Відповідно до п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Крім того, згідно із п. 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання пункту 2.9 а ПДР України має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, вищезазначених Інструкції і Порядку, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.

Згідно із ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційним судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №168283 від 12.09.2021р., ОСОБА_1 11 вересня 2021 року о 23.30 год., керуючи автомобілем ВАЗ21124, д/н НОМЕР_1 , по вул. Ізмаїльська, 5 в м. Білгород-Дністровський, Одеської обл., не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем Nissan д/н НОМЕР_2 . Такими діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1 ПДР.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №168282 від 12.09.2021р., ОСОБА_1 11 вересня 2021 року о 23.55 год., керував автомобілем ВАЗ21124, д/н НОМЕР_1 , по вул. Ізмаїльська, 5 в м. Білгород-Дністровський, Одеської обл., в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння №46, від 12.09.2021р.. Такими діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а ПДР.

Згідно Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (Алкофор 307), ОСОБА_1 12 вересня 2021 року о 01.10 год. перебував в стані алкогольного сп`яніння, а саме в його організмі виявлено 1,66 проміле алкоголю (а.с. 5).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_4 , він 11.09.2021р. о 23.55 год знаходився в м. Білгород-Дністровський по вул. Ізмаїльська, йшов до місця свого мешкання та став свідком того як на великій швидкості автомобіль ВАЗ 21124, д/н НОМЕР_1 скоїв зіткнення із автомобілем Nissan д/н НОМЕР_2 , який був припаркований на узбіччі дороги під фонарем освітлення. Після того як водій автомобіля ВАЗ 21124, д/н НОМЕР_1 вийшов в нього спостерігалась не стійка хода та різкий запах алкоголю (а.с. 21).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_5 , він 11.09.2021р. о 23.55 год знаходився в м. Білгород-Дністровський по вул. Ізмаїльська, та став свідком того як автомобіль ВАЗ21124, д/н НОМЕР_1 рухався на великій швидкості та здійснив зіткнення із автомобілем Nissan д/н НОМЕР_2 , який був припаркований на узбіччі дороги. Після того як водій автомобіля ВАЗ21124, д/н НОМЕР_1 вийшов в нього спостерігалась не стійка хода, різкий запах алкоголю та неадекватна поведінка. Також зазначив, що в автомобілі ВАЗ 21124, д/н НОМЕР_1 , на пасажирському місця знаходилась жінка в непритомному стані (а.с. 23).

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, крім того, вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, вважаю, що при апеляційному розгляді встановлено, що досліджені докази в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 11 вересня 2021 року о 23.30 год., керуючи автомобілем ВАЗ 21124, д/н НОМЕР_1 , по вул. Ізмаїльська, 5 в м. Білгород-Дністровський, Одеської обл., не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, в результаті чого скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем Nissan д/н НОМЕР_2 , та порушив п. 12.1 ПДР.

Крім того, апеляційний суд вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ 21124, д/н НОМЕР_1 , по вул. Ізмаїльська, 5 в м. Білгород-Дністровський, Одеської обл., в стані алкогольного сп`яніння, оскільки такі висновки ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Зазначений висновок відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис не містить жодних відомостей про номер, серію та назву відеокамери на яку здійснювався запис та відсутність оригіналу запису, є безпідставними та не приймаються апеляційним судом, оскільки суд при розгляді справи аналізує лише той об`єм доказів, який наданий суду. Факт відсутності такої інформації не змінює відомостей та даних в тій частині, які були надані для дослідження суду та узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності.

Інші доводи наведені в апеляційній скарзі, висновку суду апеляційної не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Своєчасний і правильний розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених, в тому числі ст. ст. 124, 130 КУпАП, має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб (п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Санкція статті 124 КУпАП, передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року. Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладання штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, відповідно до вимог ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Керуючись ст. 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката Шаркевича Ярослава Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 вересня 2021 року.

Апеляційну скаргу адвоката Шаркевича Ярослава Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 вересня 2021 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортних засобів строком на один рік.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький