ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/93/21 Головуючий в 1-й інстанції Зарютін П.В.
Єдиний унікальний № 336/5846/20
Категорія - ст. 130 ч.1 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції Білоконев В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Білоконев В.М., за участи захисника Щасливого О.Р., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Щасливого О.Р., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2020 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр-на України, не працює, мешкає АДРЕСА_1 , із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Як зазначено в постанові, 30.09.2020 року о 20-32 год. ОСОБА_1 в м. Запоріжжі по вул. Автодорожній, 2-а керував автомобілем «ВАЗ 2107», з явними ознаками наркотичного сп`яніння, та на вимогу працівника поліції відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В апеляційній скарзі захисник Щасливий О.Р., який діє в інтересах ОСОБА_1 , вважає, що суддя при її винесенні невірно застосував норми матеріального права та визнав за встановлені обставини, які не підтверджуються належними доказами, що у сукупності свідчить про наявність підстав для оскарження цієї постанови.

Зауважує, що матеріали справи, зокрема й матеріали відеофіксації не містять підтвердження виявлення поліцейським у ОСОБА_1 будь-яких ознак наркотичного сп`яніння. Звідси, не встановивши ознак наркотичного сп`яніння та не маючи інших доказів перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, поліцейський висунув вимогу про проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Проте виходячи із норм Інструкції лише наявність перелічених ознак сп`яніння у водія дає поліцейському право висувати вимогу про проходження огляду на стан сп`яніння, інакше така вимога є незаконною та відмова у відповідь на неї не є складом адміністративного правопорушення.

Суддею суду першої інстанції взяті до уваги та прийняті за дійсність відомості з протоколу про адміністративне правопорушення про те, що пропозицію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння поліцейським було зроблено ОСОБА_1 у присутності двох свідків. Разом з тим ОСОБА_1 заперечує присутність вказаних свідків при описаних в протоколі подіях. Фактично поліцейським було постфактум здійснено пошук свідків.

Зауважує, що зі змісту письмових пояснень свідка ОСОБА_2 , в графі бланку пояснень «8. номер паспорта або документ, який засвідчує особу і ким виданий» не зазначено інформації, тобто, поліцейський, що відібрав у цього свідка пояснення навіть не встановив особу даного свідка, перевіривши її відповідним документом, що робить даний доказ недопустимим.

Що ж до пояснень свідка ОСОБА_3 , то в його бланку пояснень взагалі відсутня відповідна графа для зазначення документу, яким встановлено особу. Зазначене також позбавляє можливості пересвідчитись чи було встановлено особу свідка.

Разом з тим, суддя суду першої інстанції, не зважаючи на те, що фактично особи свідків не було встановлено навіть й поліцейським, самостійно не допитував свідків, чим порушив принцип безпосередності дослідження доказів. Тобто, суддею суду першої інстанції було прийнято як доказ письмові пояснення свідків, особи, яких не встановлені та перевірені документами.

Суддею суду першої інстанції було оглянуто матеріали відеофіксації та з них зроблено висновок, що ОСОБА_1 керував т/з «ВАЗ 2107», а після того як він зупинився, поліцейські підійшли до даного т/з та виявили там ОСОБА_1 , який не заперечував факту керування цим т/з. Разом з тим, такий висновок спростовується самими матеріалами відеофіксації, з яких слідує, що дійсно зафіксовано рух транспортного засобу білого кольору, проте такий транспортний засіб повернув на право й поїхав кудись далі та його більше не видно. В подальшому матеріали відеозапису не відображають, що поліцейські підходять саме до цього транспортного засобу. Крім того, з матеріалів відеозапису не можливо встановити та ідентифікувати транспортний засіб, не зафіксовано його державних номерних знаків.

Викладені вище обставини свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, адже пропозиція проходження огляду була здійснена за відсутності на те законодавчо визначених підстав, а відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не зафіксовано у присутності двох свідків.

Просить постанову суду у відношенні ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КупАП у зв`язку з відсутністю в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні захисника Щасливого О.Р., який пдтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за№1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння-порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. п. 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З огляду на встановлені суддею суду першої інстанції обставини справи, які викладені в оскаржуваній постанові, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду і є доведеною, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, незважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, вона підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 146583 від 30.09.2020 року (а.с. 1), зокрема в якому зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2107», з явними ознаками наркотичного сп`яніння, перераховано з якими, та на вимогу працівника поліції відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, при цьому, зі змістом вказаного протоколу ОСОБА_1 був особисто ознайомлений, про що свідчить відповідний запис та підпис ОСОБА_1 , який до того ж жодних зауважень до протоколу не мав; довідкою бази даних підсистеми «Адмінпрактика» (а.с. 2); направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виписаного інспектором поліції 30.09.2020 року, згідно з яким, внаслідок огляду останнім у ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, в зв`язку з чим складено направлення до Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради (а.с. 2); письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 (а.с.3); письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 (а.с. 4); рапортом інспектора поліції (а.с. 57), відеодиском з фіксацією подій щодо ОСОБА_1 (а.с.6).

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, що працівниками патрульної поліції було дотримано всіх вимог, визначених «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 року № 1376.

Дослідивши в судовому засіданні наведені докази суддя суду першої інстанції згідно до вимог ст. 252 КУпАП надав їм належну оцінку, перевіривши відповідно до ст. 251 КУпАП їх на предмет належності та допустимості, у зв`язку з чим вірно встановив фактичні обставини справи щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому суддею виконані вимоги ст. ст. 280, 283 КпАП України і повно, всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Доводи апелянта щодо відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення, не спростовують висновків судді, оскільки згідно протоколу про адміністративне правопорушення, останній порушив вимоги п.2.5 ПДР, який зобов`язує особу на вимогу робітника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Доводи апелянта з приводу того, що матеріали відеофіксації не містять підтвердження виявлення поліцейським у ОСОБА_1 будь-яких ознак наркотичного сп`яніння; не встановивши ознак наркотичного сп`яніння та не маючи інших доказів перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, поліцейський висунув вимогу про проходження медичного огляду на стан сп`яніння, є необґрунтованими, оскільки, по-перше, тільки є його суб`єктивною думкою, по-друге, відповідно до п. п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за№1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння-порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.

Наявність ознак наркотичного сп`яніння були вказані поліцейським в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.09.2020 року (а.с.2).

Втретє, згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі - Інструкції), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Доводи апелянта з приводу того, що судом першої інстанції взяті до уваги та прийняті за дійсність відомості з протоколу про адміністративне правопорушення про те, що пропозицію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння поліцейським було зроблено ОСОБА_1 у присутності двох свідків, але ОСОБА_1 заперечує присутність вказаних свідків при описаних в протоколі подіях, є також необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи містяться письмові пояснення свідків ОСОБА_2 (а.с.3) та ОСОБА_4 (а.с.4), ставити під сумнів які підстав не вбачається, про те, що обидва були свідками того, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі у встановленому законом порядку. Зазначені пояснення є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та сумнівів не викликають.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог п.6 Розділу Х Наказу МВСУ від 07.11.2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» та п.8 Постанови КМУ від 17.12.2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Доводи апелянта з приводу того, що зі змісту письмових пояснень свідка ОСОБА_2 , в графі бланку пояснень «8. номер паспорта або документ, який засвідчує особу і ким виданий» не зазначено інформації, тобто, поліцейський, що відібрав у цього свідка пояснення навіть не встановив особу даного свідка, перевіривши її відповідним документом, що робить даний доказ недопустимим, а щодо пояснень свідка ОСОБА_5 , то в його бланку пояснень взагалі відсутня відповідна графа для зазначення документу, яким встановлено особу, є також необґрунтованими, оскільки не є істотними та такими, що впливають на законність та обґрунтованість судового рішення, чи могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, і ніяким чином не спростовують вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Доводи апелянта з приводу того, що судом першої інстанції було оглянуто матеріали відеофіксації та з них зроблено висновок, що ОСОБА_1 керував т/з «ВАЗ 2107», а після того як він зупинився, поліцейські підійшли до даного т/з та виявили там ОСОБА_1 , який не заперечував факту керування цим т/з, разом з тим, такий висновок спростовується самими матеріалами відеофіксації, з яких слідує, що дійсно зафіксовано рух транспортного засобу білого кольору, проте такий транспортний засіб повернув на право й поїхав кудись далі та його більше не видно, в подальшому матеріали відеозапису не відображають, що поліцейські підходять саме до цього транспортного засобу, з матеріалів відеозапису не можливо встановити та ідентифікувати транспортний засіб, не зафіксовано його державних номерних знаків, також є необґрунтованими, оскільки з переглянутих відеофайлів подій правопорушення вбачається, що водій ОСОБА_1 підтверджує, свої анкетні дані, дані вказаного автомобіля, на яковому він рухався, на питання поліцейського, підтверджує факт вживання наркотичних засобів, на вимогу пройти освідчення в мед закладі на стан наркотичного сп`яніння відмовляється, таким чином, той зміст, який міститься на диску з нагрудної камери поліцейського є достатнім для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, а саме зафіксовано факт його відмови від проходження медичного огляду в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння.

Що ж стосується інших доводів, наведених в апеляційній скарзі, то вони також не спростовують належності та допустимості наведених вище доказів та не містять в собі достатніх даних для висновку про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, в тому числі через його невідповідність нормам чинного законодавства, порушення яких призвело або могло призвести до неправильного застосування норм процесуального або матеріального права, як про це безпідставно зазначається в апеляційній скарзі.

Таким чином, апеляційні вимоги захисника щодо закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, не можуть бути задоволені, оскільки, в апеляційному порядку перевірено, що водій ОСОБА_1 дійсно порушив вимоги п. 2.5 ПДР, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, постанова Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік, винесена з дотриманням вимог закону, тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника Щасливого О.Р., який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.М. Білоконев

Дата документу Справа № 336/5846/20