Дата документу Справа № 311/4136/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №311/4136/20 Головуючий в 1 інст. Носик М.А.
Провадження №33/807/128/21 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 лютого 2021 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , адвоката Караван О.Д., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Василівського районного суду Запорізької області від 30 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 19 грудня 2020 року, о 0057 годині, на а/д М-18 Харків-Сімферополь, 307 км, ОСОБА_1 керував автомобілем FORDESCORT, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей). Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а також від застосування приладу «ДРАГЕР» водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що з постановою не згодний через порушення судом норм матеріального і процесуального права у зв`язку з наступним. Так, посилаючись на порушення вимог ст. 268, ст. 277-2 КУпАП, судом було розглянуто справу за відсутності належним чином повідомленої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Звертає увагу, що судовий виклик про судове засідання на 30.12.2020 р. була відправлена судом лише 28.12.2020 р., яку він отримав 09.01.2021 р., що підтверджується листом зі штрих кодом та інформацією з сайту «Укрпошти». Крім того, копію постанови у визначений законом строк не отримав. Вказує, що матеріали справи не містять доказів відсторонення його від керування транспортним засобом. Просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , адвоката Караван О.Д. на підтримку доводів та вимог апеляції, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, апеляційна інстанція виходить із наступного.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був присутнім при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 104151 від 19.12.2020 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП та отримав його копію (а.с. 3).

В протоколі зазначено, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Василівському районному суді Запоріжжя, отже, ОСОБА_1 був попереджений про те, що йому слід очікувати виклику з суду.

Дані про розгляд справи відносно ОСОБА_1 були розміщені на офіційному веб-порталі «Судова влада України», що є загальновідомим.

Між тим, заслуговують на увагу доводи апелянта щодо порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, оскільки у справі відсутні докази щодо належного сповіщення ОСОБА_1 про час і дату розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Одночасно апеляційним судом, права передбачені ст. 268 КУпАП, були поновленні ОСОБА_1 шляхом поновлення строку на апеляційне оскарження та виклику останнього і його захисника до суду апеляційної інстанції. Реалізації зазначених прав пов`язана виключно із волевиявленням осіб і апелянт реалізував зазначені права при апеляційному розгляді.

Інтереси ОСОБА_1 були представлені професійним захисником на підставі ордеру від 01.02.2021р.

Відповідаючи на інші доводи апелянта суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, матеріали справи, які були також і у розпорядженні суду першої інстанції містять протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №104151, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення на огляд водія, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З таким висновком місцевого судді погоджується і апеляційний суд з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частині 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що в установленому судом місці та час він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, в порушення п.2.5 ПДР від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.

Викладені в протоколі обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є належними і допустимими доказами по справі.

Із дослідженого відеозапису нагрудної камери працівника поліції вбачається, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спецприладу Драгер або проїхати до медичного закладу, проте водій від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, додатково відповідаючи на запитання поліцейського вказує, що випив одну пляшку пива близько півтори години потому.

Дійсність даних з відеозапису була підтверджена ОСОБА_1 під час перегляду відео у суді апеляційної інстанції.

Додатково про вживання алкогольного напою ОСОБА_1 зазначає і у письмових поясненнях у протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідного медичного огляду є доведеним.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах визнав його винуватим у порушенні п.2.5 ПДР України та притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження щодо не відсторонення ОСОБА_1 від керування також безпідставні і спростовуються записом у протоколі «від керування відсторонений», що засвідчив своїм підписом ОСОБА_1 .

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 30 грудня 2020 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення на за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник