Єдиний унікальний номер 725/7712/21
Номер провадження 3/725/4571/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2021 року м. Чернівці

Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Федіна А.В., за участю захисника Чепишко Д.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП громадянку України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 30.10.2021 року о 01 год. 56 хв. в м.Чернівці по вул. Комунальників, 2 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки Skoda Fabia д.н.з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest 6820 у встановленому законом порядку. Результат огляду становить - 0,28 %.

Такі дії ОСОБА_1 згідно вказаного протоколу кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засіданні ОСОБА_1 не з`явилась, в її інтересах діяв захисник, який звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі з підстав відсутності в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення і в судовому засіданні надав суду пояснення аналогічні змісту відповідного клопотання.

Згідно вимог ст.245 КУпАП, завданням у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді кожної справи суддя зобов`язаний з`ясувати обставини, передбачені ст.280 КУпАП, а винесене у справі судове рішення має ґрунтуватись на конкретних доказах.

Відповідно до п. 4 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці справи про адміністративне правопорушення до розгляду вирішує питання чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

У відповідності до вимог ст.251 КУпАП адміністративний матеріал повинен містити фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.5, пп. в) п. 2.9 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Таким чином, законодавець зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, а відмова від проходження такого огляду тягне за собою відповідальність передбачену ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 2,3, 10 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом

лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пунктами 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Таким чином, направлення водія до відповідного закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду здійснюється у разі його відмови від проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловленої незгоди з результатами тесту проведеного на місці зупинки, при цьому немає значення чи виникла у поліцейського підозра про стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , пройшовши огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не погодилась із результатами такого огляду, про що зазначила у своїх письмових поясненнях, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, проте у справі відсутні належні та допустимі докази, які б вказували на те, що працівниками поліції виконано вимоги Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 та направлено останнього для проходження огляду на стан сп`яніння у відповідний заклад охорони здоров`я.

Крім того, варто зазначити, що з матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено на місці за допомогою газоаналізатору та за результатами такого огляду цифровий показник приладу був 0,28%, що підтверджується відповідною роздруківкою з технічного приладу Alcotest 6820 та актом огляду.

Разом з тим, технічна характеристика газоаналізатору Alcotest 6820 зі стандартним розчином етанолу до 0,50 мг/л передбачає можливість похибки ± 0,05 мг/л.

З урахуванням того, що різниця між допустимим рівнем алкоголю у видихуваному повітрі і рівнем, встановленим в результаті проведення тесту в даному випадку становив 0,03 проміле, а похибка даного прибору становить ±0,05 % мг/л, при тому, що прилад Alcotest 6820 проходив повірку ще 17.09.2021 року, проходжу до висновку, що рівень сп`яніння ОСОБА_1 може не перевищувати дозволений поріг, при цьому останній не забезпечено можливість пройти відповідний огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, чим порушено процедуру огляду водія на стан сп`яніння.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що процедура огляду водія на стан алкогольного сп`яніння була дотримана, та ОСОБА_1 , не погоджуючись із результатами проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку була направлена у відповідний заклад охорони здоров`я в даному випадку відсутні підстави вважати, що остання допустила порушення вимог п. 2.9а) ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а наявний в матеріалах справи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та чек з приладу Alcotest 6820 оцінюються судом критично.

Так, надаючи оцінку вказану акту та чеку в сукупності з іншими зібраними у справі доказами, суд також враховує висновки Європейського суду з прав людини у постанові по справі «Хан проти Сполученого Королівства», відповідно до якої у вирішенні питання про справедливий судовий розгляд застосовується концепція «плодів отруєного дерева», тобто оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. Тим не менше ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен в подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому і якщо процес по даній справі в цілому і загалом справедливий, то і отримані у неналежний спосіб докази можуть бути прийнятними.

Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що процедура огляду водія на стан сп`яніння була дотримана, зазначений акт ставиться під розумний сумнів, а тому не береться до уваги як допустимий доказ вини ОСОБА_1 .

Наведені вище обставини виключають наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 9, 247, 251, 252, 268, 283-285, 294, 130 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучене посвідчення водія НОМЕР_2 повернути ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна