Номер провадження: 33/813/98/21
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м.Одеси від 24 липня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 24 липня 2020 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ грн. на користь держави, та позбавлено його права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. на користь держави.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, 23.11.2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на її апеляційне оскарження, посилаючись на те, що він не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду адміністративної справи та лише 10.10.2020 року отримав копію постанови суду від 24.07.2020 року, тому вважає, що строк на апеляційне оскарження був пропущений ним з поважних причин.

В судове засідання апеляційного суду призначене на 16.02.2021 року з`явився ОСОБА_1 , який підтримав доводи заяви про поновлення строку та просив її задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в заяві про поновлення строку, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у справах про адміністративні правопорушення врегульований чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Так, згідно з вимогами ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Аналогічні положення висвітлені і у ч.2 ст.294 КУпАП відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Законом чітко визначено строки звернення з апеляційною скаргою, будь-яких застережень з цього приводу КУпАП не містить.

Так, відповідно до змісту оскаржуваної постанови, правопорушник ОСОБА_1 у судові засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення йому судової повістки 09.07.2020 року про виклик до суду на 16 годину 30 хвилин 14.07.2020 року, та направлення йому судової повістки 15.07.2020 року про виклик до суду на 11 годину 50 хвилин 21.07.2020 року, розпискою від 24.06.2020 року (а.с.№3) про виклик до суду на 11 годину 24.07.2020 року, та виставленням інформації на сайті Приморського районного суду м. Одеси.

Вищезазначене підтверджується матеріалами справи (а.с. 3, 10, 11) та вказані обставини свідчать про те, судом першої інстанції вжито всіх заходів щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про судові засідання, а відтак, посилання апелянта на те, що суд першої інстанції належним чином не повідомляв його про дату час, та місце розгляду справи спростовуються матеріалами справи та не можуть свідчити про поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження.

Отже, з дня винесення оскаржуваної постанови суду (24.07.2020 року) та до дня звернення апелянта із апеляційною скаргою (23.11.2020 року) сплинуло майже 4 місяці та апелянт не вжив жодних заходів щоб звернутися з апеляційною скаргою вчасно, з огляду на те що ОСОБА_1 достеменно було відомо про наявність матеріалів справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, однак, результатами розгляду своєї справи ОСОБА_1 не цікавився та із заявою про видачу копії постанови від 24.07.2020 року звернувся лише 05.11.2020 року (а.с. 14).

У своїй заяві, як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 посилається на те, що в липні 2020 року він звертався до УПП Одеської області із заявою про надання йому матеріалів адміністративного провадження відносно складеного на нього 24.06.2020 року протоколу, однак жодної відповіді не отримав та лише 08.10.2020 року він повторно звернувся до УПП Одеської області із заявою про повернення йому водійського посвідчення у зв`язку із спливом трьохмісячного строку притягнення його до адміністративної відповідальності, однак на вказану заяву працівниками поліції йому було повідомлено, що постановою Приморського районного суду м.Одеси від 24 липня 2020 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Однак, вищевказані доводи тільки підтверджують те, що ОСОБА_1 достеменно було відомо про наявність матеріалів справи про притягнення його до адміністративної відповідальності та не може розцінюватись тим, що останній був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу у визначений законом строк.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постанова Приморського районного суду м.Одеси від 24 липня 2020 року в справі № 522/10719/20 надіслана до реєстру 24.07.2020 року та оприлюднена 27.07.2020 року. Тобто, за умови достатньої зацікавленості та здійснення відповідного моніторингу судових рішень, ОСОБА_1 мав можливість ознайомитись з повним текстом зазначеного судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, та міг оскаржити її в апеляційному порядку у встановлений законом строк. У разі ж якщо в процесі ознайомлення із текстом постанови в ЄДРСР у ОСОБА_1 виникали труднощі щодо його ідентифікації, він не був позбавлений можливості уточнити цю інформацію, шляхом подачі відповідної заяви до канцелярії місцевого суду, однак, цього не зробив, і лише 05.11.2020 р. (тобто майже після спливу 4 місяців) звернувся до суду із клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії оскаржуваної постанови, що не може свідчити про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Більш того, ОСОБА_1 був ознайомлений з усіма матеріалами адміністративної справи 09.11.2020 року ( а.с.14), про що свідчить його підпис, однак і від цієї дати і від 10.10.2020 року, коли він отримав постанову, про що він наголошував в апеляційній скарзі, він пропустив строк на подачу апеляційної скарги.

На думку апеляційного суду, ОСОБА_1 не навів обґрунтованих підстав, які свідчили б про поважність причин пропуску строку на оскарження постанови суду.

Оскільки норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, то такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.

Тобто, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у вказаний принцип.

Законом чітко передбачені певні строкові обмеження для подачі апеляційної скарги та процедуру поновлення строку, зокрема, згідно приписів ст. 294 КУпАП, строк на апеляційне оскарження постанови судді у справах про адміністративне правопорушення розпочинається з дня винесення постанови, впродовж десяти днів.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає, що підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду відсутні, а тому, у відповідності до положень ч.2 ст.294 КУпАП апеляційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Звертаючись з апеляційною скаргою поза процесуальними строками встановленими законом ОСОБА_1 не надав доказів про наявність у останнього перешкод у реалізації права на оскарження постанови суду першої інстанції від 24.07.2020 року у встановлений законом строк.

За таких умов, у зв`язку з ненаданням доказів щодо існування поважних причин пропуску строку на оскарження, апеляційний суд, з урахуванням наданих апелянтом матеріалів, приходить до висновку про відсутність на даний час законних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді районного суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м.Одеси від 24 липня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 24 липня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра