Справа № 283/2695/20
Провадження № 3/364/28/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2021 р. суддя Володарського районного суду Київської області Макаренко Л. А., розглянувши адміністративний матеріал, що після доопрацювання на виконання постанови суду від 30.12.2020 р. повторно надійшов 26.01.2021 р. від Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з протоколом про адміністративне правопорушення від 25.11.2020 р. серії ДПР18 № 529511 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працював (за станом на день складення протоколу) водієм у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Аврора-Авто», на тепер тимчасово не працює (до вирішення питання щодо повернення посвідчення водія),

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Згідно з відомостями зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 25.11.2020 р. о 12:15 год. керував транспортним засобом «DАFF ТXF 105.410», державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричіпом «Krone SDP27», державний номерний знак НОМЕР_2 , по автодорозі М-07 на 94 км у Малинському районі Житомирської області, перед початком руху та зміні його напрямку не переконався, що це буде безпечним, і скоїв зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2105», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням (прізвище нерозбірливо), у результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, порушивши, як зазначено в протоколі, вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (зі змінами, далі Правила дорожнього руху), та вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене статті 124 КУпАП.

У судовому засіданні, призначеному на10.02.2021 р. та відкладеному на 22.02.2021 р., ОСОБА_1 свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав, пояснивши суду, що він їхав з Прибалтики вантажним автомобілем та рухався у напрямку Коростень-Київ, за м. Коростень зупинився, щоб пообідати в кафе. При цьому транспортний засіб припаркував на узбіччі, повністю звільнивши дорогу та полосу для розгону, щоб не заважати іншим автомобілям рухатись по проїзній частині. Коли він повернувся, він бачив, що позаду його автомобіля на відстані орієнтовно 5-7 метрів стояв без руху легковий автомобіль «ВАЗ». Коли він ( ОСОБА_1 ) почав здійснювати рух, він включив лівий поворот, перевірив чи не має поруч транспортних засобів та пішоходів, проїзна частина дороги була вільна, тому він почав рух, однак з правого боку почув звук удару, одразу зупинився. Коли вийшов зі свого автомобіля, то спереду праворуч побачив згаданий «ВАЗ», який чомусь здійснював рух праворуч його вантажного автомобіля, тобто по узбіччю дороги.

Потерпілий водій названого автомобіля «ВАЗ» у судове засідання не викликався через відсутність у зазначеному протоколі відомостей щодо водія цього автомобіля, зокрема, в якості потерпілого.

Згаданою вище постановою суду від 30.12.2020 р. протокол відносно ОСОБА_1 було направлено на доопрацювання через відсутність у протоколі відомостей щодо свідків та потерпілих. До повторно направленого суду адміністративного матеріалу додано рапорт працівника поліції, з якого вбачається, що працівниками поліції на місці зазначеної ДТП не було встановлено винуватця цієї ДТП, у тому числі вину ОСОБА_1 , тому працівниками поліції було складено два протоколи відносно кожного з учасників ДТП, а тому потерпілі, на думку поліції, відсутні.

Таким чином, постанова суду від 30.12.2020 р. фактично залишилася невиконаною.

Прокурор, залучений до справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 р. у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, не з`явився.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення і доданих до нього матеріалах, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (статті 252 КУпАП), вирішуючи справу, суд виходить з такого.

Згідно з вимогами пункту 10.1 Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

За порушення учасниками дорожнього руху вимог Правил дорожнього руху, зокрема наведених вище, що спричинило пошкодження транспортних засобів, статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність.

Крім того суд бере до уваг положення пункту 10.3 Правил дорожнього руху про те, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Відповідно до пункту 1.4 Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконуватимуть ці Правила.

З показів ОСОБА_1 судом встановлено, що він перед початком руху та, відповідно, перестроюванням у ліву смугу мав переконатися, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, при цьому інший транспортний засіб (автомобіль «ВАЗ») рухався у попутному напряму, але не у тій лівій смузі, на яку мав намір перестроїтися водій ОСОБА_1 , а рухався по узбіччю праворуч.

Тому, на переконання суду, ОСОБА_1 було дотримано наведені вище вимоги пунктів 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху.

Наведений висновок відповідає доданій до протоколу схемі місця ДТП від 25.11.2020 р., з якої також вбачається, що водій автомобіля «ВАЗ» здійснював об`їзд вантажного автомобіля під керуванням ОСОБА_1 з правового боку відносно останнього по узбіччю. Відповідно, ушкодження в автомобілі «ВАЗ» розміщені ліворуч, про що також зазначено в схемі ДТП.

Пояснити такі дії та маневр легкового автомобіля «ВАЗ» щодо об`їзду вантажного автомобіля під керуванням ОСОБА_1 з правового боку по узбіччю, а не шляхом виїзду на проїзну частину дороги в крайню смугу, не вдалося можливим через невиконання працівниками поліції вимог зазначеної постанови суду від 30.12.2020 р. з наведених вище причин.

Письмові пояснення, додані до протоколу, суд до уваги не бере, оскільки названа особа не допитувалася в судовому засіданні, її покази не перевірялися процесуальним шляхом, відтак ці письмові пояснення не є допустимим доказом у справі, на що неодноразово звертав увагу Верховний Суд.

За визначенням статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, насамперед, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 р. у справі № 204/2352/16-а).

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина друга статті 251 КУпАП).

Також судами вищих інстанцій неодноразово зверталася увага на те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, тому як і у кримінальному провадженні суд у справах про адміністративні правопорушення повинен бути неупередженим і безстороннім, а відтак не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, а судовий розгляд повинен провадитися виключно в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Недотримання таких засад означатиме неминуче перебирання судом на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що в свою чергу є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 09.06.2011 р. у справі «Лучанінова проти України», заява № 16347/02, від 30.05.2013 р. у справі «Малофєєва проти Росії», заява №36673/04, від 20.09.2016 р. у справі «Карелін проти Росії», заява № 926/08, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», постанови Київського апеляційного суду від 24.12.2019 р. у справі № 761/26744/19, від 23.09.2019 р. у справі № 753/9705/19 та інші, які є остаточними в подібній категорії справ).

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися, зокрема, на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62 Конституції України).

З огляду на усе викладене та відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження того, що саме дії ОСОБА_1 , а не іншого учасника дорожньо-транспортної події перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із спричиненими наслідками, тому суд вважає, що провадження у цій справі слід закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, оскільки матеріалами справи не доведено належними і допустимими доказами його винуватість у вчиненні цього правопорушення.

Керуючись статтею 124 КУпАП та статтями 7, 9, 245-247, 251, 252, 276, 277, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого статті 124 КУпАП.

Після набрання цією постановою суду законної сили тимчасово вилучене посвідчення водія, серія НОМЕР_4 , видане на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернути власникові.

Копію цієї постанови суду надіслати ОСОБА_1 , прокурору та доВідділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до відома.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення зазначеного десятиденного строку, встановленого для її оскарження.

Суддя Л. А. Макаренко

Постанова набрала законної сили з "_____" __________20__ року.