П О С Т А Н О В А

Іменем України

04.02.2021 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Ванівський Ю.М, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, працюючої продавцем, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №678112 від 02.11.2020 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ст.44-3 КУпАП, остання 02.11.2020 року близько о 11:46 год, перебуваючи по вул. Горбачевського, 24 у м. Львові, в залі харчування «кафе кава» знаходилася без засобів індивідуального захисту, зокрема маски, чим порушила п.2 п.п. 1 постанови КМУ №1236 від 08.12.2020 р.

ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008р. у справі «Пономарьов проти України» вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

ОСОБА_1 обізнана про складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, розглядом справи не цікавиться.

З урахуванням викладеного, справа розглядається за відсутності ОСОБА_1 відповідно положень ст. 268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За змістом ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи записів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положення ст. 44-3 КУпАП передбачають порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до п.п.1 п. 10 Постанови КМ України від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Судом встановлено, що до суду не надано належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП, крім того, суд наголошує на тому, що в протоколі відсутні пояснення двох свідків, рапорт ніким не завізований, а з наявних фотоматеріалів взагалі неможливо щось оприділити.

В рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України, Європейський суд з прав людини, що при оцінці доказів суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом» Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Враховуючи норму ст.62 Конституції України щодо того, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. ст.254,257 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, на підставі якого здійснюється розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому, протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП, є доказом вчинення адміністративного правопорушення. Однак, саме складання такого із порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, а також вищевказаних інструкцій є недопустимим доказом в обґрунтування вини. Інших доказів вини ОСОБА_1 до суду не долучено.

Враховуючи норму ст.62 Конституції України щодо того, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, вважаю необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ст. 44-3 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останньої.

З наведених міркувань керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, -

постановив:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову про адміністративне правопорушення може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд міста Львова.

Суддя Ванівський Ю.М.