КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/758/2021 Суддя 1 інстанції - Дідик М.В.
Категорія: ст. 44-3 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Глущенко А.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого директором ТОВ «Баунті Хантер» «ІНФОРМАЦІЯ_2», громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 судовій збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. на користь держави.

Судом встановлено, що 02.10.2020 року о 00 год. 11 хв. гр. ОСОБА_1 , як адміністратор закладу, допустив роботу закладу «ІНФОРМАЦІЯ_2», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська 61-Б після 00.00 год., тобто діяв в супереч пп. 3 п. 12 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року. Своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, адвокат Глущенко А.М. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 16.12.2020 р. та закрити провадження у справі №752/21165/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого 44-3 КУпАП, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За доводами захисника, протокол про адміністративне правопорушення від 02.10.2020 р. серії АПР18 №352678, складений дільничним офіцером поліції Голосіївського УП ГУНП в м. Києві капітаном поліції Палієм М.В. щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам закону.

Апелянт зазначає, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 02.10.2020 р. серії АПР18 №352678 02.10.2020 року о 00:11 гад. за адресою: АДРЕСА_3, ОСОБА_1 в закладі «ІНФОРМАЦІЯ_2» допустив роботу зазначеного закладу після 00:00 год., чим порушив вимоги пп.3 п. 12 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП»

Захисник вказує на те, що об`єктивна сторона правопорушення полягає в тому, що заклад громадського харчування ніби то працював, порушуючи карантинні обмеження, з цього слідує, що відповідальність за дане правопорушення покладається на посадову особу відповідного закладу, до сфери службових обов`язків якої належить організація робочого режиму відповідного закладу.

Адвокат Глущенко А.М. зазначає, що у протоколі вказано, що місце роботи (навчання), посада - ТОВ «БАУНТІ ХАНТЕР», ресторан «ІНФОРМАЦІЯ_2». При цьому, конкретна посада ОСОБА_1 не зазначена, а відповідно не встановлювалась.

Також захисник зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь які докази, що підтверджували б зв`язок ОСОБА_1 , як посадової особи, саме з рестораном « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та його правосуб`єктність щодо несення відповідальності за події, що відбуваються в зазначеному ресторані. Судом не досліджувалось та не встановлювалось хто є власником зазначеного ресторану, для встановлення належного суб`єкта для притягнення до адміністративної відповідальності за складом даного правопорушення.

Крім цього апелянт зазначає, що особа, яка складає протокол, повинна уточнювати та конкретизувати, які саме матеріали додаються,однак в протоколі від 02.10.2020 р. серії АПР18 №352678 в графі «до протоколу додається» зазначено «рапорт, фототаблиця», проте в матеріалах справи відсутня фототаблиця чи будь які інші докази, що підтверджували б дійсну наявність правопорушення, наприклад фіксували б присутність відвідувачів у закладі.

Відтак, за доводами захисника, узагальнивши всі зазначені порушення, що були допущені під час складання протоколу, очевидним є висновок, що даний протокол, а також матеріали справи, що до нього були приєднані не можуть бути належними доказами наявності обставин, що свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а винесена постанова судді відповідно є неправомірною та такою, що підлягає скасуванню.

Також апелянт зазначає, що в наявних матеріалах, доданих до справи, містяться безліч розбіжностей, що дають підстави для визнання таких доказів неналежними, а сукупність забраних доказів такими, що є взаємосуперечливими.

Захисник вказує на те, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначає: «факт того, що ОСОБА_1 виконував обов`язки адміністратора підтверджуються також поясненнями понятої ОСОБА_2 », проте пояснення понятої, на думку апелянта, не є належним доказом на підтвердження факту зайняття особою певної посади в закладі. За участі понятої фіксувалась лише відмова ОСОБА_1 від підписання протоколу, а будь які інші обставини, пов`язані з подією правопорушення, не можуть встановлюватися за поясненнями понятої, зокрема в даному випадку.

Апелянт зазначає, що за особистими поясненнями ОСОБА_1 він не є офіційно працевлаштованим працівником ТОВ «Баунти Хантер» та не є його посадовою особою, відповідно до довідки №1-12 від 04.12.2020 р. ТОВ «Баунти Хантер» станом на 02.10.2020р. штатним наказом № 1-КД «Про затвердження штатного розпису на 2020 рік» по ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_2» посаду адміністратора залу взагалі не передбачено. Повноваження з управління роботою персоналу закладу здійснює безпосередньо директор ТОВ «Баунти Хантер» ОСОБА_3 .

Крім цього захисник зазначає, що відсутність офіційно визначеної посади ОСОБА_1 в ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_2 » підтверджується і тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє зазначення зайнятої посади ОСОБА_1 , а значить представники поліції дане питання не з`ясовували.

Відтак, на думку апелянта, висновки покладені в основу оскаржуваної постанови не можна вважати таким, що грунтуються на належних та достатніх доказах.

Також захисник зазначає, що зматеріалів справи очевидно та судом в оскаржуваній постанові зазначено, що об`єктивною стороною правопорушення є порушення правил щодо карантину, а саме щодо графіку роботи ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Підпунктом з пункту 12 постанови «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби C0VID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 641 від 22.07.2020 року визначено, що на території регіону (адміністративно- територіальної одиниці), на якій установлено "жовтий" рівень епідемічної небезпеки, додатково до протиепідемічних обмежень, установлених для "зеленого" рівня епідемічної небезпеки, забороняється: роботу після 24-ї та до 7-ї години суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування без організації дозвілля (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос. Таким чином, суб`єктом правопорушення, передбаченого підпунктом 3 пункту 12 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 р. (в редакції від 29.08.2020 p.), є суб`єкт господарювання, в особі уповноваженої посадової особи.

Апелянт зазначає, що уточнююча норма постанови Кабінету Міністрів України № 461 від 22.07.2020р. конкретизує, що суб`єктом даного правопорушення є суб`єкт господарювання, відповідальність від імені якого несе посадова особа, якою в даному конкретному випадку є керівник підприємства.

Захисник зазначає, що в особистих поясненнях ОСОБА_1 вказує, що ніколи не був і не є працівником даного ресторану, оскільки перебував у процедурі оформлення документів для працевлаштування за кордоном. 09.12.2020 р. ОСОБА_1 виїхав на тимчасове проживання до Польщі у зв`язку із працевлаштуванням за трудовою візою. Не надано і доказів того, що ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем або безпосереднім суб`єктом господарювання, що здійснює відповідну діяльність в даному ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_2 », матеріали справи не містять відомостей з податкової інспекції та пенсійного фонду з метою перевірки займаної ОСОБА_1 посади та нарахування йому заробітної плати, як особі працевлаштованій в ресторані, та сплати щодо неї податків у державу, інших доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є працівником зазначеного ресторану, а тому він не може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Також апелянт вказує на те, що у вступній частині оскаржуваної постанови зазначено, що 16.12.2020р. суддя розглянув матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , працюючого директором ТОВ «Баунті Хантер», а в описовій частині рішення вже суд зазначає, що ОСОБА_1 є адміністратором цього ж закладу, при тому, що було надано копію наказу від 04.01.2017 р. при призначення ОСОБА_3 директором ТОВ «Баунти Хантер». При цьому, суд, оцінюючи склад правопорушення саме щодо роботи закладу з ймовірним порушенням карантинних обмежень, оцінює ступінь вини ОСОБА_1 як посадової особи даного закладу, проте санкцію застосовує до нього як до фізичної особи - громадянина в розмірі однієї тисячі неоподаткованих доходів громадян.

Відтак, на думку захисника, суд притягнув ОСОБА_1 до відповідальності за правопорушення допущене суб`єктом господарювання не як посадову особу, як це передбачено санкцією статті 44-3 КУпАП, а як громадянина, застосувавши штраф у розмірі однієї тисячі неоподаткованих доходів громадян, як це передбачено санкцією статті у випадку притягнення фізичних осіб до відповідальності, що є неприпустимим порушенням норм КУпАП, зокрема статті 14.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 стверджує в особистих поясненнях, що він не є працівником - посадовою особою ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_2» ТОВ «Баунти Хантер», і станом на дату прибуття патрульної поліції в закладі вже не знаходились ні відвідувачі, ні персонал. Жодні пояснення ОСОБА_1 щодо того, що директором ресторану є ОСОБА_3 та пред`явлення документів із куточка споживача посадовими особа враховані не були. Поясненнями понятих підтверджується, що патрульна поліція прибула до закладу о 01:05, як зазначає в поясненнях ОСОБА_1 , проте в протоколі зазначено 00:11 год., що не відповідає дійсності, оскільки станом на час приїзду патрульних в ресторані вже були відсутні відвідувачі та персонал у закладі, проте дані факти також не були враховані працівниками патрульної поліції.

Також апелянт вказує на те, що порядок провадження торговельної діяльності та правила торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 833 від 15.06.2006 р. визначає загальні умови провадження торговельної діяльності суб`єктами оптової торгівлі, роздрібної торгівлі, закладами ресторанного господарства, основні вимоги до торговельної мережі, мережі закладів ресторанного господарства і торговельного обслуговування споживачів (покупців), які придбавають товари у підприємств, установ та організацій незалежно від організаційно-правової форми і форми власності, фізичних осіб - підприємців та іноземних юридичних осіб, що провадять підприємницьку діяльність на території України. Відповідно до підпункту 2 пункту 10 цього Порядку суб`єкти господарювання повинні забезпечити наявність на видному та доступному місці куточка покупця, в якому розміщується інформація, зокрема, про найменування власника або уповноваженого ним органу. Зокрема, в куточку покупця зазвичай міститься свідоцтво про державну реєстрацію або копія виписки чи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, громадських формувань, однак посадові особи органів поліції не звернулись до куточку покупця, як звертав їх увагу ОСОБА_1 , та не долучили до матеріалів справи документів, які б містили інформацію про власника ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 » особи, яку слід було притягувати відповідальності.

За доводами захисника, відповідальність за порушення вимог щодо заборони роботи суб`єктів господарювання, не можуть нести особисто фізичні особи - працівники суб`єктів господарювання, відвідувачі чи інші треті особи, оскільки вони не здійснюють господарську діяльність та не відповідають за дії такого суб`єкта господарювання, а тому, оскільки ОСОБА_1 не є безпосереднім суб`єктом господарювання, а також не є керівником з повноваженнями щодо припинення чи відновлення господарської діяльності ресторану, він не є суб`єктом вказаного правопорушення і тим більше не може відповідати за дане правопорушення як громадянин.

Крім апелянт вказує на те, що судом не досліджено та не встановлено за матеріалами справи чи відноситься ресторан «ІНФОРМАЦІЯ_2» до території регіону (адміністративно - територіальної одиниці), на якій установлено "жовтий" рівень епідемічної небезпеки як це передбачено п. 12.3 постанови КМУ № 641, а відтак, належним чином не дослідив та не перевірив наявність всіх складових об`єктивної сторони правопорушення за ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Разом з тим, згідно заяви захисника, ОСОБА_1 перебуває на межами України, не має можливості прибути в судове засідання, проте не заперечує проти проведення розгляду справи у його відсутність, однак за участі його захисника. Враховуючи наведене, апеляційний розгляд проведено у відсутність ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Глущенко А.М., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши матеріали справи, та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Як слідує зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів провадження вбачається, що суд при розгляді провадження дотримався вказаних вимог закону.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, за зазначених у постанові обставин ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Так, диспозицією ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

У відповідності до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Згідно підпункту 3 пункту 12 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року, після 24-ї та до 7-ї години забороняється робота суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування без організації дозвілля (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо).

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в адміністративному матеріалі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії серії АПР18 №352678 від 02 жовтня 2020 року, згідно якого 02.10.2020 року о 00 год. 11 хв. гр. ОСОБА_1 , як адміністратор закладу, допустив роботу закладу «ІНФОРМАЦІЯ_2», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська 61-Б після 00.00 год., тобто діяв в супереч пп. 3 п. 12 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року (а.с. 1); рапортом ст. ДОП Голосіївського УП ГУНП в м. Києві (а.с. 2); поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 3-4).

Сукупність наведених доказів підтверджує факт порушення ОСОБА_1 підпункту 3 пункту 12 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року, та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву у їх достовірності та допустимості, а отже підтверджують винуватість ОСОБА_1 в порушенні правил щодо карантину.

Згідно пояснень ОСОБА_1 , як містяться в матеріалах справи, останній зазначив, він не є працівником ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в будь-яких трудових відносинах з даним закладом не перебуває. Власник ресторану є його товаришем, і 01.10.2020 року попросив його на один день зайняти посаду адміністратора ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », без офіційного працевлаштування, на що він погодився. Приблизно о 00 год. 05 хв. 02.10.2020 року до ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_2» зайшов чоловік, який попередньо забронював столик. Чоловік представився дільничним офіцером поліції, запитав його ( ОСОБА_1 ), яку він посаду займає та попросив надати документи. Він йому пояснив, що посаду адміністратора займає лише один день, будь-яких документів, крім медичної книжки у нього при собі немає. Після цього підійшов з дільничним до куточку споживача, де надав йому виписку по ТОВ «Баунті». Також ОСОБА_1 зазначив, що він неодноразово телефонував директору ресторану, проте останній не зміг приїхати, оскільки перебував за межами міста Києва. Він ( ОСОБА_1 ) наказав офіціанту розрахувати відвідувачів ресторану, які на той час знаходилися в приміщенні. Через деякий час дільничний викликав наряд поліції. Приблизно о 01 год. 00 хв. прибув наряд патрульної поліції. Будь-яких пояснень у нього інспектори поліції не відбирали, нічого не пояснювали, а лише склали протокол про адміністративне правопорушення за запропонували його підписати, проте він відмовився під підписання протоколу. Після цього йому вручили копію протоколу.

Разом з тим, такі прояснення апелянта не спростовують наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки, згідно пояснень самого ж ОСОБА_1 саме на нього директором закладу були покладені обов`язки адміністратора, та він фактично їх виконував. Крім того, факт того, що ОСОБА_1 виконував обов`язки адміністратора підтверджується також поясненнями понятої ОСОБА_2 , в яких відмічено, що в її присутності особі, яка назвалася адміністратором закладу "ІНФОРМАЦІЯ_2" було озвучено зміст протоколу про адміністративне правопорушення.

Той факт, що ОСОБА_1 не був офіційно оформлений на посаду адміністратора, не спростовує іншого факту - факту фактичного виконання ним таких функцій.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції проаналізувавши вищевказані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов вірного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 , будучи адміністратором закладу, допустив роботу закладу «ІНФОРМАЦІЯ_2», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська 61-Б після 00.00 год., тобто діяв в супереч пп. 3 п. 12 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року.

Разом з цим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд першої інстанції, перш за все, допустився помилки, адже, визнав винним ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП, як посадову особу закладу, а адміністративне стягнення наклав в межах санкції, передбаченої для фізичних осіб. Крім того, суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення не в повній мірі врахував характер та обставини вчиненого правопорушення, зокрема, відсутність реально заподіяної істотної шкоди суспільним чи державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, які охороняються законом, що, на думку апеляційного суду, суттєво знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого та, як наслідок, призводить до малозначності діяння.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Відповідно до ст. ст. 22, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України. При вирішенні питання про накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При цьому, суди, за наявності підстав, повинні обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, згідно якої таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.

Малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ресторан «ІНФОРМАЦІЯ_2» після 24-ї працював лише 11 хвилин, таким чином, вчинене ОСОБА_1 діяння лише формально містить ознаки, що характеризують певне правопорушення, яке не є суспільно небезпечним з огляду на можливі негативні наслідки, що притаманні для цього виду правопорушення, і суб`єктивно, не спрямовано на умисне порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, а відтак, апеляційний суд приходить до переконання про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Враховую, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягався, умислу на вчинення правопорушення не мав, а наслідки даного правопорушення не представляють суспільної небезпечності, тому, є всі підстави відповідно до ст. 22 КУпАП, визнати вказане правопорушення малозначним та закрити провадження у справі, обмежившись усним зауваженням.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката Глущенко А.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. - скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оголосити ОСОБА_1 усне зауваження, а провадження у справі закрити на підставі п. 3 ч. 1 і ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал