Справа № 426/2954/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

секретаря судового засідання Чернишової О.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Будника М.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення об`єднану в одне провадження відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , непрацюючого, посвідчення водія НОМЕР_1 -

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 506795 від 23 вересня 2021 року, 23.09.2021 року о 17 годині 40 хвилини водій ОСОБА_1 , на автодорозі Р-66, 97 км керував транспортним засобом Mersedes-Benz номерний знак НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, невиразна мова, почервоніння обличчя. Від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 506794 від 23 вересня 2021 року, 23.09.2021 року о 17 годині 40 хвилини водій ОСОБА_1 , на автодорозі Р-66, 97 км не обрав безпечну швидкість, внаслідок чого не впоравшись з керуванням, в результаті чого допустив з`їзд з автодороги та перекидання автомобіля, внаслідок ДТП автомобіль отримав технічні пошкодження. Постраждалих немає, чим порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

01 грудня 2021 року постановою судді Сватівського районного суду Луганської області об`єднані в одне провадження справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 : справа № 426/2954/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та справа № 426/2953/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Присвоївши справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП номер справи № 426/2954/21.

У судовому засіданні 01.12.2021 року ОСОБА_1 пояснив, що він 23 вересня 2021 року керував автомобілем Mersedes-Benz, в автомобілі лопнула ліве переднє колесо та відбулося перекидання автомобіля. Спиртні напої він не вживав, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки хотів по скоріше поїхати додому, бо вдарився головою при ДТП.

В подальшому, 09.12.2021 ОСОБА_1 пояснив, що насправді він автомобілем не керував, ним керував ОСОБА_2 , оскільки він ( ОСОБА_1 ) перебував у стані алкогольного сп`яніння. На той час, коли приїхали працівники поліції на оформлення місця ДТП ОСОБА_2 вже поїхав і оскільки працівники поліції його запевнили, що йому потрібно буде сплатити лише штраф у невеличкому розмірі, то він взяв вину на себе.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , інспекторів Шапку Е.П., ОСОБА_3 , приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Щодо інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд дійшов такого висновку.

ОСОБА_4 інкримінується порушення Правил дорожнього руху, а саме:

п. 2.5 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає три окремих склади адміністративного правопорушення, а саме: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів; 3) відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, або у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння особою, яка керує транспортним засобом. Обов`язковою ознакою правопорушення є саме факт керування транспортним засобом водієм.

Жодним наданим до суду доказом не підтверджується факт керування транспортним засобом саме гр. ОСОБА_1 , окрім пояснень ОСОБА_1 , де він зазначає, що керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та згодою з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №506795 від 23.09.2021 року.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Процедура огляду водія та перевірки на стан сп`яніння врегульована Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МВС України 09.11.2015 № 1452/735, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

Огляд на стан сп`яніння проводиться, поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до вимог статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 (надалі - Порядок № 1103), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС (п. 2 Порядку). Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 3 Порядку № 1103). Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (п. 7 Порядку № 1103).

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відомості щодо наявності таких свідків вносяться у сам протокол про адміністративне правопорушення, а їх покази повинні бути зафіксовані у відповідних письмових поясненнях, з метою подальшого використання у відповідності до ст. 251 КУпАП, як докази в адміністративній справі.

Зазначене повністю зіставляється з положеннями п. 1 Розділу ІІ зазначеної Інструкції, у відповідності з якими, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; акт огляду на стан сп`яніння у разі проведення огляду на стан сп`яніння; інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Аналізуючи вищевказані норми діючого законодавства, суд приходить до висновку, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, їй повинно бути запропоновано пройти освідування на місці скоєння адміністративного правопорушення, у разі відмови від проходження даного огляду на місці або незгоді з отриманими результатами працівник поліції повинен запропонувати пройти огляд в найближчому медичному закладі охорони здоров`я і лише після відмови від проходження огляду у закладі охорони здоров`я працівник поліції має право скласти адміністративний протокол.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В силу ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що 23 вересня 2021 року він зателефонував ОСОБА_1 , оскільки останній обіцяв йому допомогти у перевезенні його речей. ОСОБА_1 сказав, що він вже вживав алкоголь, тому не поїде. Тоді ОСОБА_2 сказав, що він сам сяде за кермо, а ОСОБА_1 буде їхати з ним поряд, оскільки є власником автомобіля. В районі села Ковалівка в автомобілі лопнуло колесо, в зв`язку з чим відбулося перекидання автомобіля. Так як ОСОБА_2 терміново було потрібно встигнути на потяг, то він зупинив попутний автомобіль, щоб встигнути, а ОСОБА_1 залишився на місці пригоди. Потім він питав у ОСОБА_1 чи все добре, останній повідомив, що все нормально. Шкоду за пошкодження автомобіля ОСОБА_1 він відшкодував.

Допитаний в судовому засіданні інспектор ОСОБА_5 суду пояснив, що він разом з ОСОБА_3 заступили на патрулювання і поступив виклик на службу «102» про те, що сталося ДТП. Вони виїхали на місце пригоди і побачили автомобіль в кюветі. На місці був ОСОБА_1 , який повідомив, що лопнуло колесо в автомобілі, тому сталося його перекидання. На запитання чи перебуває ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння останній повідомив, що так. Йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці або проїхати до лікарні, однак ОСОБА_1 відмовився. Це було зафіксовано на боді-камеру. Автомобіль вони не зупиняли, факт керування автомобілем підтвердив ОСОБА_1 . Чому на запису з боді-камери не весь запис пояснити не може, думає, що закінчилась пам`ять. Свідки не залучались. ОСОБА_1 та автомобіль залишили на місці, нікуди не транспортували, оскільки повинні були приїхати знайомі та забрати ОСОБА_1 та його автомобіль.

Допитаний в судовому засіданні інспектор ОСОБА_3 суду пояснив, що на службу «102» надійшло повідомлення про те, що сталося ДТП, вони з ОСОБА_5 виїхали на місце пригоди, там був присутній ОСОБА_1 , який пояснив, що він керував автомобілем не впорався з керуванням та сталося ДТП. За явними ознаками ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці або в лікарні, ОСОБА_1 відмовився. Факт ДПТ він не бачив як і факт керування ОСОБА_1 автомобілем. Відеофіксація велась весь час, але чому на запису лише фрагмент запису - йому не відомо. Права ОСОБА_1 було роз`яснено.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При перегляді під час ознайомлення з матеріалами справи відео файлу, який долучено в якості доказів до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, було встановлено, що під час складання на ОСОБА_1 протоколу, йому не були роз`яснені його права відповідно до ст.ст.10,63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, в т.ч. його право на захист та отримання правової допомоги.

Складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП відбулося за відсутності захисника.

Поліцейськими не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Право на захист особи, що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, гарантоване п.3 (с) ст..6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що включає право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника-одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя. Відповідно до практики у справах щодо України, поняття «кримінальне правопорушення» в практиці ЄСПЛ має автоматичне тлумачення, та кримінально-правова суть визнається не лише стосовно Кримінального кодексу, а й Кодексу про адміністративні правопорушення (Рішення від 6 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України», заява 61406/00, п.53 та від 21жовтня 2010 року у справі «Корнєв і Карпенко проти України».

Таким діями поліцейські порушили права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові ВС від 18 лютого 2020 року у справі 524/9827/16-а.

Таким чином, докази отримані поліцейськими на підтвердження скоєння ОСОБА_1 правопорушення, у зв`язку з порушенням права особи на захист, є недопустимими.

Згідно ч.ч.2,3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Вищевказані вимоги також зазначені у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 р. №1103 (далі Порядок), де у п.6 зазначено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Також відповідно до ч.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 (далі-Інструкція) за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

У ч.7 розділу І вказаної Інструкції зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Однак, ні протокол про адміністративне правопорушення, ні матеріали справи не містять даних про те, що відносно водія ОСОБА_1 поліцейський проводив огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків.

Крім того, відповідно до ч.10 розділу ІІ Інструкції результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським , зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних тахінних засобів. У випадку. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірних, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

В матеріалах справи наявна копія акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, оригінал акту відсутній, в копії акту відсутні відомості про номер технічного засобу, за допомогою якого ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з п.12 розділу ІІ Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 р. № 1103, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками визначеними у п.4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я є обов`язковим. Однак, в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Таким чином, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, а тому вважається недійсним. Така обставина зумовлює визнання протоколу про адміністративне правопорушення недопустимим доказом.

Суд враховує, що під час проведення огляду ОСОБА_1 було допущено порушенням вимог Інструкції та ст. 266 КУпАП, а саме останньому, після відмови від проходження освідування на місці, не було запропоновано пройти огляд в найближчому медичному закладі охорони здоров`я, а тому він вважається недійсними, а інші докази, які б підтверджували факти викладені в протоколі про адміністративне правопорушення суду не надані.

Відповідно до ст.31 Закону України від 02.07.2015 року, №580-VІІІ «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото кінозйомки, відеозапису, засобів фото кінозйомки, відеозапису. Статтею 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення правил дорожнього руху.

Серед іншого необхідно вказати, що п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 р. №100 встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Отже, якщо із відеозапису з нагрудної камери (відео реєстратора) працівниками патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його можна вважати належним та допустимим доказом по справі. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 08 лютого 2018 року у справі №760/3696/16-а (ЄДРСРУ №72089270), постанова Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17,адміністративне правопорушення № К/9901/3839/17 (ЄДРСРУ №82707106).

Однією з підстав (у сукупності) для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності може бути «не повідомлення про проведення зйомки на боді-камеру» (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.07.2019 року у справі №524/832/17, адміністративне правопорушення № К/9901/23762/18 (ЄДРСРУ №83104486).

Дослідивши диск з відео фіксацією свідчить про те, що працівниками поліції під час оформлення на ОСОБА_1 адміністративного протоколу за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП не велась безперервно відео фіксація, відеореєстратор періодично вимикали, ОСОБА_1 не був повідомлений про проведення зйомки на боді-камеру. Наданий до суду відеозапис не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність складання протоколу про адміністративне правопорушення, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 на ньому не зафіксований. Крім того, протокол про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, а саме: назву, марку, серійний номер та інше. Таким чином відеозапис з нагрудної камери не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

За змістом ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних не законним шляхом, також на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи, які притягують до адміністративної відповідальності , і якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь даної особи. При цьому, ЄСПЛ у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, суд вважає, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки такі відомості не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що працівниками поліції був порушений порядок проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , який вважається недійсним і на підставі якого в подальшому був складений протокол про адміністративне правопорушення, факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 нічим не підтверджено, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження в даній справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33-35,40-1, ч.1 ст.130, ст.124 ч.1 ст.247, ст.ст.279,283-285 КУпАП, суддя,-

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, об`єднаній в одне провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови через Сватівський районний суд Луганської області.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2021 року.

Суддя: Ю.В.Крива