Справа №591/5585/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Клімашевська І. В.
Номер провадження 33/816/532/21 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 грудня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Могиленець А. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/5585/21 за апеляційною скаргою представника потерпілого АКІМОВОЇ О. О. на постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 08.11.2021, якою провадження у справі за ст. 124 КУпАП відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1

закрите у зв`язку з відсутністю складу правопорушення та закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

потерпілого ОСОБА_2 ,

представника потерпілого адвоката Акімової О. О.,

захисника адвоката Пулинця Б. А.,

установив:

В апеляційній скарзі представник потерпілого АКІМОВА О. О. просить скасувати постанову судді та винести нову постанову у справі, якою визнати винним у ДТП, яке сталося 01.08.2021 ОСОБА_3 , оскільки правопорушення відбулося о 15:16, а не як це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення о 10:16. Час скоєння правопорушення зазначалися у письмових поясненнях ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , але суд не приділив цьому увагу та не з`ясував цю обставину, чим порушив ст. 280 КУпАП. Потерпілий вмикав покажчик повороту перед ДТП, а винуватець ДТП ОСОБА_3 їхав на шаленій швидкості, здійснив зіткнення та ще приблизно 77 м не міг зупинитися, тому не мав можливості помітити покажчики повороту. Свідок зі сторони ОСОБА_3 не міг бачити чи був покажчик повороту у потерпілого увімкнутий, чи не був. Підстави, які б давали можливість суду першої інстанції вважати, що наявні у справі докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи. Експертиза була зроблена з метою затягування судового процесу та зловживання процесуальними правами, всі питання, які ставилися судом перед експертами були детально розписані в належних та допустимих доказах. В матеріалах судової справи і в клопотанні експерта державний номерний знак потерпілого невірно записаний та не відповідає дійсному, що також було проігноровано судом. Закриття на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП можливо лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні ДТП провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу і складу правопорушення.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Сум від 08.11.2021 провадження у справі за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрите у зв`язку з відсутністю складу правопорушення та закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 523971 від 01.08.2021, ОСОБА_3 01.08.2021 о 10:16, керуючи т/з Опель Вектра, д. н. з. НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку з Генічеська у с. Генічеська Гірка в бік с. Щасливцево по трасі біля аквапарку, перед початком обгону не переконався в тому, що попереду рухався у тій самій смузі, подавши сигнал повороту ліворуч, а саме Форд Фокус, допустив зіткнення з ним, чим порушив п. 14.2.б ПДР.

Розглянувши вказаний вище протокол серії ДПР18 № 523971 від 01.08.2021, суддя суду першої інстанції дійшла висновку, що суду не надано беззаперечних доказів того, що у діях ОСОБА_3 міститься склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП. Зокрема, і схема місця ДТП, і й інші документи не дають можливості встановити в діях водіях порушення п. 14.2.б ПДР, які йому ставляться у провину, а пояснення ОСОБА_3 та потерпілого суперечать один одному, внаслідок чого не можливо підтвердити чи спростувати наявність у діях ОСОБА_3 порушень вказаного пункту ПДР.

Вислухавши доводи потерпілого ОСОБА_2 та його представника Акімової О. О., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді, винести нову постанову, якою притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, доводи захисника Пулинця Б. А. про залишення постанови судді без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно ст. 1, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно диспозиції ст. 124 КУпАП відповідальність особи, яка керує т/з, настає, за порушення учасниками дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження т/з. Диспозиція цієї норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, а відповідно п. 14.2.б ПДР, перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій т/з, який рухається попереду у тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 523971 від 01.08.2021, суддя суду першої інстанції дійшла висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому провадження в справі закрила, у тому числі і на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Однак зазначені висновки судді суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (порушення вимог п. 14.2.б ПДР), за обставин, викладених у постанові є необґрунтованими, суперечать наявним доказам і не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків судді у постанові фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у справі, і винесення обґрунтованої постанови є результатом пізнання суддею цих обставин, які в обов`язковому порядку повинні бути підтверджені доказами (ч. 1 ст. 251, ст. 280 КУпАП). При цьому суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП). Обґрунтовувати свої висновки суддя може лише на тих доказах, які він безпосередньо досліджував у судовому засіданні у порядку, передбаченому ст. 279 КУпАП.

Прийняття суддею суду першої інстанції необґрунтованого та невмотивованого рішення є безумовною підставою для його скасування через порушення норм процесуального права, оскільки право на отримання належним чином умотивованого судового рішення є процесуальним елементом і складовою «права на справедливий суд», гарантованого ст. 6 Конвенції та національним законодавством України, які містить гарантії справедливого судочинства. ЄСПЛ неодноразово вказував, що «право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони» (п. 29-30 рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain); інші рішення ЄСПЛ у справах «Ван де Гурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands); «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain); «Кузнєцов та інші проти Росії» (Kuznetsov and Others v. Russia).

Вартою уваги в контексті вмотивованості постанови судді є правова позиція, викладена в окремих рішеннях ЄСПЛ, зокрема у рішенні № 19997/02 від 15.02.2007 в справі «Болдя проти Румунії» (Boldea v. Romania), згідно якої «суд першої інстанції не здійснив розгляд усіх складових елементів правопорушення і зовсім не аналізував надані докази, що йому б надало можливість, у разі необхідності, ухвалити вмотивоване рішення, чого йому в справі не вдалося зробити».

З огляду на викладене, суддею суду першої інстанції не надана належна правова оцінка усім наявним в справі доказам як окремо кожному доказу, так і в їх сукупності, а її рішення про відсутність складу правопорушення умотивовано тим, що суду не надано беззаперечних доказів того, що у діях ОСОБА_3 міститься склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, а саме наявні у справі документи і схема місця ДТП не дають можливості встановити в діях водія ОСОБА_3 порушень п. 14.2.б ПДР, пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 суперечать один одному.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду було встановлено, що 01.08.2021 о 15:16 водій ОСОБА_3 , керуючи т/з Опель Вектра, д. н. з. НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку з Генічеська у с. Генічеська Гірка в бік с. Щасливцево по трасі біля аквапарку, перед початком обгону не переконався в тому, що попереду рухався у тій самій смузі, подавши сигнал повороту ліворуч, а саме Форд Фокус, д. н. з. НОМЕР_2 , допустив зіткнення з ним, чим порушив п. 14.2.б ПДР, що навпаки відповідає фактичним обставинам справи і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- схемою місця ДТП від 01.08.2021, (а. с. 3), на якій зафіксована обстановка після ДТП, розташування т/з відносно проїзної частини дороги після зіткнення, проведені заміри;

- показаннями в суді потерпілого ОСОБА_2 , згідно яких він, керуючи своїм т/з Форд Фокус, д. н. з. НОМЕР_2 , подавши завчасно сигнал повороту ліворуч, здійснював відповідний маневр, коли водій ОСОБА_3 , керуючи т/з Опель Вектра, д. н. з. НОМЕР_1 на великій швидкості, порушуючи правила дорожнього руху, допустив зіткнення з його т/з;

- відеозаписом подій та фотографіями з місця ДТП (а. с. 7).

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Апеляційний суд не може прийняти показання ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4 щодо порушень правил дорожнього руху саме ОСОБА_2 , оскільки вони суперечать наявним у справі доказам, зокрема конкретним обставинам ДТП, характеру пошкоджень т/з Опель Вектра, д. н. з. НОМЕР_1 і Форд Фокус, д. н. з. НОМЕР_2 , розташування цих т/з як між собою, так і по відношенню до краю проїзної частини дороги окремо, що в сукупності об`єктивно вказує на те, що ДТП трапилося саме через наїзд т/з Опель Вектра, д. н. з. НОМЕР_1 на т/з Форд Фокус, д. н. з. НОМЕР_2 внаслідок не дотримання водієм ОСОБА_3 вимог п. 14.2.б ПДР.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення разом з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, наведеними вище, у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для прийняття рішення про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП поза розумним сумнівом, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги представника потерпілого є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а судове рішення підлягає скасування і з цих підстав.

Що стосується вказаного в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 523971 від 01.08.2021 часу вчинення ДТП і д. н. з. т/з ОСОБА_5 (нерозбірливо викладені), то ця обставина є явною і очевидною технічною помилкою (опискою), ймовірно допущеною машинально працівником поліції при складанні протоколу, оскільки під час апеляційного розгляду достовірно встановлено, що ДТП за участю вказаних вище т/з трапилася близько 15:16 01.08.2021 і д. н. з. т/з ОСОБА_5 НОМЕР_2 , про що не заперечували і самі сторони.

Зазначена обставина з огляду на вимоги ст. 280 КУпАП суттєво не впливає на встановлення фактичних обставин вчинення правопорушення і визнання протоколу неналежним, недостовірним чи недопустимим доказом, не спотворює змісту протоколу та автоматично не створює ситуацію, за якої процесуальний документ є недійсним, а докази недопустимими, оскільки при вирішенні цього питання необхідно виходити насамперед з істотності порушення прав, законних інтересів і свобод сторін судової справи, так як не усі порушення процесуального закону, допущені під час оформлення документів та збирання доказів стороною провадження у справі є підставою для визнання цих доказів недопустимими.

Крім того, не відповідає вимогам закону і рішення судді суду першої інстанції про одночасне закриття провадження у справі через відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і сплину строку накладення стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП, оскільки вказані обставини є взаємовиключними (п. 1 ст. 247 і п. 7 ст. 247 КУпАП). При цьому закриття провадження на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП не є реабілітуючою обставиною та тягне за собою відповідні правові наслідки, які з цього випливають, у той час як встановлення відсутності події та складу правопорушення є офіційною констатацію того, що особа реально цього правопорушення не вчиняла, або ж взагалі не було такої події. Слід зазначити, що згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у ч. 3-5 цієї статті.

Зі змісту наведеної правової норми та її аналізу вбачається, що закриття провадження на підставі ч. 2 ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов: 1) вчинення особою адміністративного правопорушення; 2) сплив встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні з дня його виявлення).

Необхідно зауважити, що під строком розуміють тривалість часу, з початком перебігу або із спливом якого правові норми пов`язують настання певних юридичних наслідків. При цьому строк розглядається у двох формах існування: позитивній (коли юридичні наслідки пов`язуються із спливом строку) і негативній (коли юридичне значення має саме перебіг строку).

Законодавець розглядає встановлений трьохмісячний строк у його позитивній формі (ч. 2 ст. 38), адже передбачає такі правові наслідки його спливу як закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення (п. 7 ст. 247 КУпАП). При визначенні початку перебігу вказаного строку законодавець використовує суб`єктивні та об`єктивні критерії. Використання об`єктивного критерію передбачає обчислення строку з моменту вчинення правопорушення, суб`єктивного з моменту, коли уповноважена особа отримала чи повинна була отримати інформацію щодо порушення належного йому права, свободи чи охоронюваного законом інтересу. Для обчислення встановленого законом строку для накладення стягнення та закриття провадження в справі у зв`язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення правопорушення протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Таким чином, закриття провадження у справі за п. 7 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки правопорушення. Наявність можливого правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі з цих підстав.

Водночас необхідно зауважити, як зазначалось вище, що однією з самостійних підстав для закриття провадження у справі законодавець визначає відсутність події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ст. 247 КУпАП), тобто у разі, якщо факту вчинення правопорушення встановлено не буде, то провадження у справі підлягатиме закриттю на підставі п. 1, а не п. 7 ст. 247 КУпАП, чи п. 1 та 7 ст. 247 КУпАП одночасно.

Повертаючись до матеріалів справи, суддя суду першої інстанції не дотрималась вказаних вимог закону, чим допустила істотне порушення вимог КУпАП, так як це завадило ухвалити законне, обґрунтоване та умотивоване судове рішення, що також є підставою для скасування постанови судді та задоволення апеляційної скарги в цій частині.

Зважаючи на те, що правопорушення вчинене ОСОБА_3 01.08.2021, то строк накладення стягнення сплинув 01.11.2021, внаслідок чого після скасування постанови судді від 08.11.2021 провадження у справі стосовно ОСОБА_3 підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент апеляційного розгляду справи строку, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу представника потерпілого АКІМОВОЇ О. О. задовольнити частково.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 08.11.2021 відносно ОСОБА_1 скасувати через неправильне застосування суддею суду першої інстанції норми матеріального права та порушення норм процесуального права, а провадження у справі відносно ОСОБА_6 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент апеляційного розгляду справи строку накладення стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов