Номер провадження: 33/813/157/21
Головуючий у першій інстанції Іванчук В.М.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя Котелевський Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Стоянової Л.І.,

захисника Доніної Л.А.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Доніної Л.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 16.12.2020 року, -

встановив:

оскаржуваною постановою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 , 08.10.2020 року, о 01 год. 08 хв., керував у м. Одеса, по вул. Академіка Корольова, біля будинку №72, автомобілем марки «Lexus RX300», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності 2 (двох) свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду адвокат Доніна Л.А. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, вказує на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам. Адвокат не заперечує факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі, але разом з цим стверджує, що останній був змушений відмовитись від проведення огляду, оскільки поспішав до своєї дружини та малолітньої дитини, яка перебувала у хворобливому стані та потребувала медичної допомоги. Також захисник вказує, що суддя районного суду не мав підстав враховувати пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки ці пояснення є шаблонними та не були підтверджені свідками в суді. Крім того, апелянт зазначає, що під час розгляду справи в районному суді порушені вимоги ст.268 КУпАП, оскільки розгляд проведено без виклику та участі ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Доніної Л.А., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; вивчивши матеріали справи; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

У відповідності до положень ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, допитавши ОСОБА_1 , апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді районного суду є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Так, згідно з протоколом серії ДПР18 №102119 від 08.10.2020 року, водій ОСОБА_1 , 08.10.2020 року, о 01 год. 08 хв., керував у м. Одеса, по вул. Академіка Корольова, біля будинку №72, автомобілем марки «Lexus RX300», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності 2 (двох) свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.(а.с.2).

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, а також долученими до протоколу поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я(а.с.3, 4).

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Під час допиту в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не заперечував факт його відмови ним від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі, разом з цим останній наполягав на тому, що був змушений відмовитись від проходження такого огляду, оскільки поспішав забрати з гостей свою дружиною та малолітню дитину у якої піднялася температура і він хотів якнайшвидше доставити її до лікаря.

З метою перевірки вказаних доводів, в судовому засіданні апеляційного суду, досліджено відеозапис з нагрудної камери працівника патрульної поліції, згідно якого ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився на пропозицію працівників поліції від проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я.

При цьому, ОСОБА_1 підтвердив відповідність змісту протоколу про адміністративне правопорушення обставинам, які мали місце 08.10.2020 року, однак не зміг надати відповідь чому обставини щодо мотивів його відмови від проведення медичного огляду, не були зазначені ним в протоколі про адміністративне правопорушення, який він власноручно підписав, а також не повідомлялися працівникам поліції під час складання протоколу.

Враховуючи викладене апеляційний суд не приймає доводи ОСОБА_1 щодо мотивів відмови від медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та вважає їх безпідставними, оскільки після дослідження відеозапису, останній також не зміг надати суду раціонального пояснення відносно того, чому в разі якщо він не перебував в стані алкогольного сп`яніння та поспішав до своєї родини, він відмовився пройти огляд на місці зупинки, що зайняло б не більше п`яти-десяти хвилин, а замість цього витратив майже годину на спілкування з поліцейськими та очікування поки буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Стосовно доводів захисника щодо порушення працівниками поліції вимог п. 3.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, зокрема щодо відсутності частини відеозапису тривалістю декілька хвилин, то вони є безпідставними, оскільки, відповідно до п. 1.4.5 цієї Інструкції, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст. 251 КУпАП, є належним і допустимими.

При цьому, відсутність одного відео файлу у даному випадку, на чому наполягав захисник, ніяким чином не впливає на повноту, всебічність та об`єктивність з`ясування обставин у даній справі та доведеності поза розумним сумнівом факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки наявні в матеріалах справи інші відеозаписи повністю узгоджуються з обставинами справи та поясненнями самого ОСОБА_1 щодо існування факту його відмови від проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності свідків, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення. Окрім того, наявних відео файлів цілком достатньо для досягнення цілей, регламентованих у п. 1.4.5 Інструкції.

Стороною захисту будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаних відеозаписів не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Апеляційний суд вважає також непереконливими доводи сторони захисту, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці через те, що працівники поліції нібито не пред`явили йому сертифікат повірки газоаналізатора, оскільки з відеозапису убачається, що ОСОБА_1 не вимагав від поліцейських надати відповідні документи, не зазначив про це в протоколі про адміністративне правопорушення, а свідомо і категорично відмовився від проведення медичного огляду на місці зупинки та в медичному закладі.

Крім того, апеляційний суд вважає безпідставними доводи захисника про те, що районний суд не мав підстав враховувати пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через їх шаблонність, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що під час складення протоколу були залучені свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з пояснень яких убачається, що вони підтвердили на місці складання протоколу факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.

Дослідженням вказаних пояснень апеляційним судом встановлено, що їх зміст відповідає обставинам події, яка зафіксована в протоколі про адміністративне правопорушення, вони завірені підписами свідків, містять дату та місце складання, які узгоджуються з даними протоколу.

З приводу того, що зміст пояснень в частині, яка не стосується персональних даних та конкретних обставин справи, віддрукований за допомогою печатної техніки, а не складений від початку до кінця рукописним способом, то апеляційний суд не вбачає в цьому порушень, які б свідчили про неналежність та недопустимість вказаних пояснень як доказів, оскільки складання бланків пояснень не заборонено законом.

Доводи захисника відносно того, що з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 перебував на час зупинки в стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд також визнає безпідставними, оскільки відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП передбачена як за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Досліджені в судовому засіданні апеляційного суду відеозапис, протокол про адміністративне правопорушення згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, та який власноручно підписав, долучені до протоколу пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також безпосередні пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду, свідчать про фактичне визнання останнім, як на місці зупинки та складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і в суді апеляційної інстанції, порушення ним вимог п.2.5. ПДР, який встановлює обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що мотиви, з яких водій відмовився від проведення медичного огляду, враховуючи диспозицію вказаної норми закону, не мають значення для кваліфікації дії особи за ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд не може не погодитися з доводами захисника про незабезпечення в суді першої інстанції права ОСОБА_1 на участь у розгляді справи та надання ним особистих пояснень, але одночасно звертає увагу, що неповідомлення особи про дату та час розгляду справи, в даній справі, було обумовлено неможливістю відправлення районним судом поштової кореспонденції, що підтверджується актом від 12.11.2020 року (а.с.7). Дані обставини свідчать про відсутність свідомих дій суду щодо недотримання вимог закону про виклик особи до суду, оскільки загальновідомим є факт існування критичного обсягу недофінансування судової системи щодо відправлення поштової кореспонденції.

Разом з тим, на переконання апеляційного суду, факт розгляду справи в районному суді за відсутності ОСОБА_1 , не може слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки право останнього на доступ до правосуддя, зокрема право приймати участь в судовому засіданні під час розгляду його справи та право особисто надати пояснення з приводу обставин справи, в повній мірі компенсовано на стадії апеляційного розгляду справи, але будь-яких доводів на спростування висновків судді районного суду щодо обставин правопорушення та доведеності його вини, ОСОБА_1 суду не надав.

За таких умов апеляційний суд констатує, що суддя районного суду на законних підставах визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суддя районного суду дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді районного суду в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, стороною захисту не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в районному суді.

За таких обставин суд визнає доводи апеляційної скарги безпідставними, що свідчить про відсутність підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної постанови судді районного суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Доніної Л.А. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 16.12.2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський