Провадження № 33/4808/133/21
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М., з участю апелянта ОСОБА_1 та його захисника Вінтоняка Н.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за його апеляційною скаргою на постанову Івано-Франківського міського суду від 27.01.2021 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП і накладено штраф 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 24 листопада 2020 року о 00.20 годині в м. Івано-Франківську, по вул. Надрічна керував автомобілем «Nissan» НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України і ст.130 ч.1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оспорює законність й обґрунтованість постанови судді. Вказує, що суд розглянув справу без належного повідомлення його про час та місце розгляду справи, що позбавило його права на захист.Суд не дослідив всі докази, не викликав та не допитав свідків по справі. Насправді працівники поліції зупинили автомобіль, свідки вийшли, підписали документи, не ознайомившись з ними та поїхали.

Стверджує, що від медичного огляду не відмовлявся та був готовий пройти такий огляд в медичному закладі, проте працівники поліції не дозволили йому цього, аргументувавши, що протокол вже складено.

Після його прибуття до медичного закладу на вул. Млинарській, 21 у м. Івано-Франківськ, для проходження огляду на стан сп`яніння, йому відмовили медичні працівники, посилаючись на те, що працівники поліції їм заборонили. При повторному огляді на стан алкогольного сп`яніння уже 25.11.2020, жодних протипоказань виявлено не було.

На дії працівників поліції він звертався зі скаргами до Департаменту внутрішньої безпеки національної поліції та регіонального управління ДБР.

Вважає, що на момент розгляду справи в суді, норма статті 130 ч. 1 КУпАП втратила чинність, тому провадження підлягає закриттю на підставі ст. 247 ч. 1 п. 6 КУпАП.

Висловлює клопотання про виклик та допит свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також особи, яка надавала йому правову допомогу на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ). Просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП.

Заслухавши апелянта ОСОБА_1 про підтримання апеляції, перевіривши справу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова суду щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню.

Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

Саме тому апеляційний суд вважає постанову суду незаконною й необґрунтованою, оскільки вона за своїм змістом має істотні суперечності. Замість викладу на початку мотивувальної частини постанови встановленої судом фабули адміністративного звинувачення про відмову водія від медичного огляду, суд послався на зміст протоколу про адміністративне правопорушення. Із такого змісту постанови суду прямо слідує, що суд не встановив яке ж правопорушення особою вчинено, чим поставив під сумнів свій наступний висновок про доведеність вини ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Як з`ясовано апеляційним судом, в порушення вимог ст.ст. 254, 268 КУпАП, працівниками поліції ОСОБА_1 не вручено копію протоколу про правопорушення, вона йому не надіслана поштою. Його копія є у справі (а.с. 2), однак через вкрай низьку якість вона не піддається читанню. Вказане порушення є істотним порушенням права ОСОБА_1 на судовий захист, оскільки йому не вручено акт адміністративного звинувачення, що було процесуальною перешкодою для подальшого судового провадження у цій справі. Суд зобов`язаний був повернути справу для належного вручення копії протоколу правопорушнику. При цьому суд не має права сам вручати таку копію, оскільки не є стороною звинувачення.

Сумнівною є причина зупинки водія ОСОБА_1 , оскільки задні номера його автомобіля, відповідно до вимог п.2.9 п-п. 3 ПДР, були достатньо освітлені і чітко видимі, що підтверджується даними відеозапису.

Апелянт ствердив і це узгоджується з відеозаписом події, поліцейський проводив попередній огляд водія (зокрема, освітлення очей) без присутності двох свідків, що суперечить ст. 266 КУпАП, що в свою чергу може бути виправданням наступної відмови водія від медичного огляду. Крім того, із відеозапису не вбачається переконливих підтверджень про наявність ознак у водія стану наркотичного сп`яніння.

Як ствердив ОСОБА_1 в апеляції, і це підтверджується відеозаписом події, він спочатку відмовився пройти медогляд, вважаючи дії поліцейських безпідставними і які необґрунтовано обмежують його свободу. Однак після цього, він, проконсультувавшись із колегою, передумав і дав згоду на проходження медичного огляду. На це поліцейські йому відмовили, оскільки вони вже склали протокол про його відмову. Тому ОСОБА_1 самостійно пройшов такий огляд, який не підтвердив ознак його наркологічного сп`яніння. Цей самостійний медогляд водія немає юридичної сили, оскільки проведений без участі поліцейського, як того вимагає ст. 266 КУпАП.

Разом з тим, вказана зміна позиції правопорушника чинним законодавством не врегульована. Тому правильність чи необґрунтованість відмови поліцейських доставляти ОСОБА_1 на медогляд за встановлених обставин носить сумнівний характер. Однак, згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви суд повинен трактувати на користь правопорушника. Таким чином апеляційний суд прийшов до переконання, що працівники поліції поступили необґрунтовано й неправомірно, вони повинні були доставити правопорушника на медогляд.

Суд не допитав свідків у справі, а послався на їх письмові пояснення, що є недостимими доказами, оскільки цим суд порушив фундаментальний принцип правосуддя безпосереднє дослідження доказів шляхом допиту свідків у суді. При цьому суд мав перевірити процесуальний статус цих свідків на предмет їх неупередженості. Таке порушення ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, оскільки цим порушено його право на захист і справедливий суд.

Зазначені окремі порушення при оформленні матеріалів справи та її судовому розгляді мали б бути підставою для повернення справи в суд першої інстанції. Однак, ст. 294 КУпАП позбавляє апеляційну інстанцію такого права.

За встановлених обставин, справа щодо ОСОБА_1 в частині ст. 130 ч. 1 КУпАП підлягала б закриттю за недоведеністю його вини. Однак, такої підстави у КУпАП не передбачено, тому з врахуванням загальних принципів судочинства та верховенства права справу слід закрити за відсутністю в його діях складу вказаного правопорушення.

Таким чином апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Доводи апелянта про порушення його права на захист через розгляд справи без нього, апеляційний суд відхиляє, оскільки суд неодноразово викликав його до суду, він не з`являвся, чим порушив свій обов`язок самостійно слідкувати і цікавитися за станом розгляду своєї справи у суді.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Івано-Франківського міського суду від 27.01.2021 року щодо нього в частині ст. 130 ч. 1 КУпАП - скасувати, провадження в цій частині справи закрити на підставі ст. 247 п. 1 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький