ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Скуба А.В. розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В:

22.10.2021 року о 23 год. 00 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем "Шевроле" д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Дніпровська набережна у м. Києві у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння, проводився зі згоди водія у встановленому законом порядкуза допомогою приладу "Драгер" в присутності вдох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та суду пояснив, що того вечора він дійсно керував автомобілем "Шевроле" по вулиці Дніпровська набережна, по дорозі в його автомобіль в`їхав автомобіль "Мазда" в результаті чого було викликано працівників поліції для оформлення матералів по факту ДТП. Через вказану подію він почав хвилюватися та ще до приїзду працівників поліції прийняв заспокійливі ліки. Коли приїхали працівники поліції то в процесі розмови заподізрили в нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння він погодився. За результатами огляду прилад показав позитивний результат, що його здивувало оскільки алкогольні напої того дня він не вживав тому він не погодився із результатами такого огляду, однак працівники поліції не запропонували йому пройти огляд у лікаря нарколога. Самостійно до медичного закладу він також не звертався.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, а саме дані які відображено у протоколі про адміністративне правопорушення, результатах приладу "Драгер" 0,91 проміле, поясненнях свідків та відеозаписах із нагрудної камери працівника поліції, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог п. 2.9.а Правил дорожнього руху України - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, які не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9.а ПДР України «поза розумним» сумнівом доведена в судовому засіданні, оскільки останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. До показав ОСОБА_1 з приводу того, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а лише вживав заспокійливі ліки, суд ставиться критично як і до доводів з приводу того, що йому не було запропоновано пройти огляд у лікаря нарколога, таку позицію суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності. Так, за результатми дослідження відеозаписів із нагрудної камери працівника поліції стає зрозумілим на невикликає жодного сумніву, що озанаки алкогольного сп`яніння які були виявлені у ОСОБА_1 та стали причиною для проведення огляду дійсно мали місце, оскільки реакція та поведінка останнього під час спілкування характерна саме для такого типу сп`яніння, що й підтверджено проведим оглядом, результат якого 0,91 проміле. Також із вказаних записів чітко вбчаєтьчся, що ОСОБА_1 не оспорював вказаний результат, а фактично із ним погодився. Позиція ж в судовому засіданні ОСОБА_1 , на переконання суду, спрямована виключно на створення штучних та формальних підстав для визнання огляду не дійсним, оскільки факт перебування ОСОБА_1 у станні алкогольного сп`яніння є очевидним, а той факт, що він самостійно не звернувся до медичного закладу, лише лишній раз підвержує привильність таких висновків.

Частиною 2 ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Враховуючи вище викладене, обставини та характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 ступінь його вини, відсутність обтяжуючих обставин, вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпаП.

На підставі ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 454 гривні на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40-1, ч.1 ст.130, 283, 284, 285 КУпАП, суддя,- П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 н.м.д.г., що становить 17 000 гривень із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 гривні. Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП. Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трох місяців з дня її винесення. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва. Суддя: