Справа № 461/8822/20 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 33/811/27/21 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Гуменецького Ігоря Івановича, розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Гуменецького Ігоря Івановича на постанову Галицького районного суду м. Львова від 14 грудня 2020 року,

встановив:

постановою Галицького районного суду м. Львова від 14 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі восьми неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 136 гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 420 гривень 40 копійок судового збору.

Згідно постанови 16 жовтня 2020 року близько 15 години 15 хвилин за адресою: м. Львів, вул. І. Франка, 90, ОСОБА_1 вчинив злісну непокору працівнику поліції, що проявлялось у невиконанні законної вимоги працівника поліції.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Гуменецький І.І. подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, скасувати її закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування покликається на те, що не погоджується із вищенаведеною постановою, вважає її незаконною і такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено в чому полягає злісна непокора ОСОБА_1 законній вимозі працівників поліції та яка саме це була вимога. На підставі наведеного апелянт вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі, встановлені протоколом, чим порушив право на захист особи, яка притягується до відповідальності. Крім цього, адвокат Гуменецький І.І. підкреслює, що ОСОБА_1 був позбавлений права на захист, так як під час складання протоколу працівники поліції не роз`яснили йому його права, а тому такий був позбавлений права скористатись послугами адвоката, надати свої пояснення та заперечення. Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, то апелянт вказує, що отримав повний текст постанови лише 16 грудня 2020 року.

Заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Гуменецького І.І. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що постанову суду першої інстанції необхідно залишити без зміни виходячи з наступного.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, то матеріалами справи підтверджуються пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Гуменецького І.І. щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження.

Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також за вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, стверджується даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГУ ЛВ №705631 від 16.10.2020 року, рапортом поліцейського, копією рішення виконавчого комітету ЛМР від 16.10.2020 року «Про відновлення тротуарного покриття біля будинку АДРЕСА_1 », яке є чинним та не скасовано у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги про незаконність, необґрунтованість постанови суду першої інстанції та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи апеляційним судом не беруться до уваги, оскільки такі не знайшли свого підтвердження.

Посилання адвоката Гуменецького І.І. стосовно того, що він не виконував вимоги працівника поліції, оскільки вважав рішення органу місцевого самоврядування незаконним, не спростовують факту правопорушення, так як суб`єктивна думка ОСОБА_1 стосовно незаконності рішення вищенаведеного суб`єкта самоврядування не звільняє його від обов`язку виконати розпорядження (вимогу) працівника поліції, який виконує свої безпосередні обов`язки та з`явився на місце подій за викликом з приводу порушення правопорядку.

Жодних порушень прав ОСОБА_1 , у тому числі і права на захист та справедливий суд, ні під час складання і оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час розгляду адміністративної справи судом першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, суд першої інстанції, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого і правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Накладене адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

При розгляді справи судом першої інстанції не було допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, а отже підстав для скасування або зміни постанови судді не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

поновити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Гуменецькому Ігорю Івановичу строк апеляційного оскарження постанови Галицького районного суду м. Львова від 14 грудня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Гуменецького Ігоря Івановича залишити без задоволення.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 14 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маліновська-Микич