ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Бобуйок І.А., з секретарем Підмазко Ю.І., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 144470 від 23.10.2021 року, який надійшов з УПП в Одеській області, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 23.10.2021 року о 01 годині 20 хвилин, у м. Одесі по вул. Розумовська, буд. 15, керував автомобілем «BMW» д.н. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено зі згоди водія, у встановленому законом порядку, із застосуванням приладу драгер «Alcotest 7510» прилад ARMF-0280, принтер ARMD-0520, результат тесту: 1,41 проміле.

За даним фактом 23.10.2021 року співробітниками поліції складено протокол серії ААБ № 144470 про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

01.12.2021 року ОСОБА_1 подав до суду клопотання про передачу справи за місцем проживання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте суд відмовляє у його задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 2 статті 276 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 130 КУпАП, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Тобто ст. 276 КУпАП передбачає, що за загальним правилом справи розглядаються судом за місцем вчинення правопорушення та одночасно передбачає альтернативну підсудність можливість їх розгляду за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» №11 від 11.06.2004 р., у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч.2 ст.276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення вирішується відповідним органом внутрішніх справ.

Таким чином, працівник патрульної поліції УПП в Одеській області ДПП Кошик О.О. визначив розгляд справи про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення, а саме: м. Одеса, вул. Розумовська, напроти будинку 15, що за територіальною підсудністю відноситься до Малиновського районного суду м. Одеси, враховуючи, що доцільность розгляду справи за місцем реєстрації правопорушника не встановлено, з метою забезпечення строків розгляду справи, адміністративний матеріал має розглядати саме той суд, до якого надійшов відповідний протокол.

Враховуючи наведені положення ст. 276 КУпАП, які не покладають обов`язку на суд направляти адміністративну справу для розгляду до суду за місцем проживання порушників, суд постановляє відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про направлення справи для розгляду за місцем його проживання у зв`язку із недоцільністю та для забезпечення дотримання загальних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення, зокрема охорона прав і законних інтересів громадян, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, які викладені в ст. 1 КУпАП.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України», сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції ООН про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення. Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючип.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-не допустити судовий процесу безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

06.12.2021 року ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Згідно клопотання про передачу справи за місцем проживання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 належним чином та завчасно було відомо про дату, час та місце судового засідання.

Правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП не входить до переліку справ передбачених ч. 2 ст. 268 КУпАП розгляд яких слід проводити з обов`язковою присутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому суд, враховуючи неодноразові неявки ОСОБА_1 у судові засідання, вважає за можливим справу розглядати без його участі.

Дослідивши протокол та додані до нього матеріали, суддя вважає, що ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності і його дії суддя кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 «а» «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обставини правопорушення та вина порушника підтверджуються: протоколом про адміністративне правопорушення серія ААБ № 144470 від 23.10.2021 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 19.08.2021 року, чеком приладу драгер «Alcotest 7510» прилад ARMF-0280, принтер ARMD-0520, результат тесту: 1,41 проміле, відеозаписом про події, що відбулись 23.10.2021 року.

Відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вказане правопорушення передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 23 КУпАП передбачається, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Частиною 2 статті 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність суддею при розгляді справи не встановлено.

Обставини встановлені суддею свідчать про необхідність застосування стягнення до ОСОБА_1 у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладання адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 454 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 9-11, 23, 33, 124, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, СУДДЯ, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 454 гривень 00 копійок на користь держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: І.А. Бобуйок