Справа № 308/2371/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

20.01.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці ДМС України Зубенка І. С., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав захисник ОСОБА_1 - адвокат Казачук І. В.,

в с т а н о в и в :

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 травня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , приватного підприємця, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 11.01.2018, виданий органом 2101,

визнано винним у порушенні митних правил за ч. 6 ст. 470 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170000 /сто сімдесят тисяч/грн.

Стягнуто з громадянина України ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 420/двадцять/грн. 40 коп.

Згідно постанови, 25.02.2020 року о 09 год. 48 хв. у зону митного контролю ділянки «виїзд» митного посту „Ужгород" Закарпатської митниці Держмитслужби, заїхав рейсовий автобус марки «NEOPLAN», модель «N 116», реєстраційний номерний знак України НОМЕР_1 під керуванням гр. України ОСОБА_2 , у якому в якості пасажира слідував гр. України ОСОБА_1 , який їхав з України до Словаччини у приватних справах. Формою проходження митного контролю гр. України ОСОБА_2 обрав порядок проходження митного контролю по смузі руху «червоний коридор». До митного контролю ОСОБА_2 подано паспорт гр. України для виїзду закордон НОМЕР_2 від 24.05.2018, контрольний номерний талон ( НОМЕР_3 ), технічний паспорт НОМЕР_4 та паспорта пасажирів, які разом з ним перетинали митний кордон України. Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України, внаслідок чого встановлено, що 12.10.2018 через пункт пропуску "Ужгород" Закарпатської митниці ДФС гр. України ОСОБА_1 на митну територію України в митному режимі «транзит» ввезено легковий автомобіль марки «AUDI», моделі «A6», номер кузова № НОМЕР_5 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_6 . У поясненні гр. України ОСОБА_1 зазначив, що ввіз легковий автомобіль VIN: НОМЕР_5 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_6 для власного користування і не вивіз його у визначений законодавством термін у зв`язку з поломкою та довготривалим ремонтом. При перетині митного кордону гр. України ОСОБА_1 подав копію заяви в митницю щодо настання форс-мажорних обставин та неможливість вивезення т. з. за митну територію України. Однак, на момент перетину митного кордону жодні документи, які б підтверджували перебування на ремонті автомобіля «AUDI», моделі «A6», номер кузова № НОМЕР_5 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_6 , у гр. України ОСОБА_1 - відсутні. 22.08.2019 набрали чинності зміни до статті 470 МК України, згідно із Законами України від 08.11.2018 №2612-VIII «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» та від 16.05.2019 №2725-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про електронні довірчі послуги». Згідно мережі Інтернет ресурсу https://www.mobile.de вартість аналогічного/подібного автомобіля складає 1500 євро, що згідно з курсом НБУ на 25.02.2020 становить 39 766 грн. 35 коп. (тридцять дев`ять тисяч сімсот шістдесят шість грн. 35 коп.). Станом на 07.02.2020, транспортний засіб за межі митної території України не вивезено та продовжує перебувати на митній території України з порушенням строку транзиту. Таким чином громадянин України ОСОБА_1 перевищив встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки товарів до митного органу призначення більше ніж на тридцять діб.

В апеляційній скарзі адвокат Казачук І.В. вказує на те, що постанова суду є необґрунтованою, незаконною, занадто суворою, а розмір санкції не спів розмірним скоєному діянню. Посилається на те, що 26.05.2020 на електронну адресу суду направлено клопотання про застосування альтернативного виду санкції, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України, проте виходячи із тексту оскаржуваної постанови суд першої інстанції грубо проігноровано клопотання та залишив поза увагою. Посилається і на те, що в оскаржуваній постанові вказано, що згідно мережі Інтернет вартість аналогічного/подібного автомобіля складає 1500 євро, що згідно з курсом НБУ на 25.05.2020 становить 39776, 35 грн., хоча санкція ч. 6 ст. 470 МК України не прив`язує альтернативні види санкцій між собою, тобто конфіскований засіб не має відповідати десяти тисячам неоподаткованих мінімумів, а тому вважає, що в оскаржуваній постанові вказівка про середню вартість транспортного засобу відповідно до сайту є недоречною та не може впливати на вибір застосованої санкції. Стверджує, що суд при накладенні адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170000 грн. порушив права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП та не врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Щодо пропуску строку вказує, що справа була розгляну за відсутності ОСОБА_1 та його представника, а копію оскаржуваної постанови на момент її оскарження так і не отримано, з текстом постанови ознайомились лише після її оприлюднення, тобто після 04.06.2020. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову в частині накладення стягнення змінити та застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, тобто в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії.

Заслухавши пояснення представника Закарпатської митниці ДМС України Зубенка І. С., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності ОСОБА_1 та адвоката Казачука І. В., неявка яких, із огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що: ОСОБА_1 та адвокат Казачук І. В. належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи; відомостей про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін до апеляційного суду від ОСОБА_1 не надходило; від адвоката Казачука І. В., який подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , надійшло клопотання про розгляд справи без їхньої участі.

Доводи клопотання про поновлення пропущеного строку підлягають задоволенню з огляду на таке.

Так, з оскаржуваної постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 чи його захисник не приймали участь у розгляді справи.

Разом із тим, у матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 чи його захисник отримували копію оскаржуваної постанови, що є порушенням положень ст. 295 КУпАП.

У зв`язку з наведеним доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, зокрема, доводи про те, що копію оскаржуваної постанови на момент її оскарження стороною захисту так і не отримано, з текстом постанови ознайомились лише після її оприлюднення, тобто після 04.06.2020, визнаються обґрунтованими, такими, що не суперечать матеріалам справи, у зв`язку з чим, заслуговують на увагу.

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили адвокату Казачуку І. В. своєчасно подати в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції.

На підставі наведеного, беручи до уваги положення законодавства України щодо доступу особи до правосуддя, надаючи їм перевагу перед принципом юридичної визначеності судового рішення, та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення, а також доводи, на які апелянт посилається у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, - апеляційний суд, з метою недопущення порушення права особи на захист, доступ до правосуддя, причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнає поважними, і вважає за можливе такий поновити.

Відповідно до положень ст. 486 МК України, завданнями провадження в справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з точним дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

За змістом ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Фактичні обставини порушення ОСОБА_1 митних правил та кваліфікація його дій за ч. 6 ст. 470 МК України учасниками судового провадження не оспорюється, а тому, відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційним судом не перевіряються, і висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України адміністративного правопорушення визнається таким, що ґрунтується на вимогах закону, матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказах, визнається належним чином вмотивованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд при накладенні адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170000 грн. порушив права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП та не врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, - апеляційний суд відхиляє, виходячи з такого.

Так, відповідно до 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі, а відповідно до ст. 34 цього ж Кодексу обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення визнаються :1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Відповідно до ст. 35 КУпАП обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення визнаються:1) продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її; 2) повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; вчинення правопорушення особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення; 3) втягнення неповнолітнього в правопорушення; 4) вчинення правопорушення групою осіб; 5) вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин; 6) вчинення правопорушення в стані сп`яніння. Орган (посадова особа), який накладає адміністративне стягнення, залежно від характеру адміністративного правопорушення може не визнати дану обставину обтяжуючою.

Так, апеляційний суд вважає, що накладене судом першої інстанції на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника, ступеню його вини, і є достатнім і необхідним для запобігання вчинення ним нових правопорушень, у тому числі й аналогічних, а також для його виховання у дусі додержання законів України.

Погоджуючись із видом та розміром накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, апеляційний суд враховує і те, що таке є менш суворим за видом відповідно до КУпАП, ніж те, про накладення якого на ОСОБА_1 клопоче адвокат Казачук І. В..

При цьому, апеляційним судом враховуються і вимоги ч. 9 ст. 294 КУпАП, якою передбачено, що в разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

При оцінці доводів про порушення судом прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 268 КУпАП, апеляційний суд враховує те, що як ОСОБА_1 , так і його захисник - адвокат Казачук І. В. були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, однак адвокат Казачук І. В. подав клопотання, у якому містилось прохання про розгляд справи без участі сторони захисту, що в свою чергу свідчить про те, що судом не порушувались передбачені ст. 268 КУпАП права ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, доводи в цій частині також відхиляються як необґрунтовані.

Доводи апеляційної скарги про те, що згідно мережі Інтернет вартість аналогічного/подібного автомобіля складає 1500 євро, що згідно з курсом НБУ на 25.05.2020 становить 39776, 35 грн., хоча санкція ч. 6 ст. 470 МК України не прив`язує альтернативні види санкцій між собою, тобто конфіскований засіб не має відповідати десяти тисячам неоподаткованих мінімумів, у зв`язку з чим, в оскаржуваній постанові вказівка про середню вартість транспортного засобу відповідно до сайту є недоречною та не може впливати на вибір застосованої санкції, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не впливають на вид та розмір накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Із вищенаведених підстав, апеляційний суд не бере до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що 26.05.2020 на електронну адресу суду було направлено клопотання про застосування альтернативного виду санкції, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України, проте виходячи із тексту оскаржуваної постанови суд першої інстанції грубо проігноровано клопотання та залишене поза увагою.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції при накладенні на ОСОБА_1 стягнення належним чином обґрунтованими та вмотивованими, а стягнення - необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових проступків, справедливим.

При цьому, апеляційним судом не встановлено обставин чи підстав, які давали б можливість для зміни чи скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, і на такі стороною захисту в апеляційній скарзі не вказується.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а подана представником ОСОБА_1 - адвокатом Казачуком І. В. апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження, як безпідставна, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Казачуку І. В. строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, яку подав представник ОСОБА_1 - адвокат Казачук І. В., залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.05.2020 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 6 ст. 470 МК України залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан