Справа № 342/1396/20
Провадження № 33/4808/100/21
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Гайдич Р. М.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 його захисника Якубовської Галини Федорівни, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 05.01.2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу і події. В обґрунтування безпідставності прийнятого судом рішення посилається на те, що наявні у справі свідки не буди допитані під час судового розгляду, у зв`язку із чим, на думку апелянта, їх письмові пояснення не можна вважати доказами. Стверджує, що суд позбавив його права заявити клопотання про допит свідків, які знаходились в його автомобілі на час зупинки працівниками поліції, що свідчить про поверхневий розгляд справи судом. Вказує на те, що саме на прохання працівників поліції він змушений був сісти за кермо та проїхати на узбіччя, в той час, як до зупинки транспортного засобу за кермом знаходився водій ОСОБА_2 , що зафіксовано на відеозаписі. Стверджує, що повідомлення через смс-сповіщення без наявності судової повістки не є належним, й свідчить про порушення судом першої інстанції приписів ст. 268 КУпАП. Просить викликати в судове засідання суду апеляційної інстанції свідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 - особа, яка керувала транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме 04.11.2020 о 23-30 год. по вул. Центральній с.Гончарівка Тлумацького району ОСОБА_1 керуючи ТЗ Фольксваген Гольф р.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання з`явився ОСОБА_1 , якому роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, та його захисник Якубовський Г.Ф., якому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП.

Заявлено клопотання про допит свідків, в задоволенні якого відмовлено, оскільки матеріали провадження містять достатньо даних для прийняття рішення по суті.

В суді апеляційної інстанції:

- ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та пояснив, що він дійсно сів за кермо транспортного засобу та відігнав автомобільна на 5 метрів, для того, щоб транспортний засіб не заважав іншим учасникам дорожнього руху. Сів за кермо за вказівкою працівника поліції. Дійсно відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки станом на час зупинки транспортного засобу за кермом транспортного засобу перебував його брат, а тому, він не вважає себе водієм. На той час, він дійсно знаходився у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого, автомобілем й керував його брат ОСОБА_2 , який не мав посвідчення водія та саме брата, як водія, зупинили працівники поліції;

- захисник Якубовська Г.Ф. підтримала доводи апеляційної скарги з мотивів викладених у ній, просила постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апелянта, доходжу висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, постанову судді - без змін, виходячи з таких підстав.

Доводи апелянта в частині порушення судом першої інстанції приписів ст. 268 КУпАП не знайшли свого підтвердження, оскільки матеріали провадження містять заяву ОСОБА_1 , підписану ним власноручно, про погодження на отримання судової повістки в електронній формі за допомогою СМС-повідомлення (а.п. 14), що свідчить про безпідставність доводів щодо неналежного повідомлення його судом через смс-сповіщення без наявності судової повістки.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 достеменно було відомо про те, що справа перебуває в провадженні суду, оскільки ним було подано заяву про перенесення судового засідання з метою запрошення захисника (а.п. 13).

Захисника ОСОБА_1 - Якубовську Г.Ф., після її вступу до участі у справі, також було належним чином сповіщено про час та місце судового розгляду, про що свідчать як судові повістки, так й клопотання останньої про перенесення судових засідань (а.п. 25, 33 зворіт).

Доказом належного повідомлення як ОСОБА_1 , так й його захисника Якубовської Г.Ф. про час судового засідання, призначеного на 05.01.2021 року, є відомості про доставлення смс-повідомлення ОСОБА_1 , та відомості про надіслання судової повістки захиснику на її електрону пошту (а.п. 35-38).

Клопотання про перенесення судового засідання, призначеного на 05.01.2021 року о 13-45 год. матеріали провадження не містять, а тому, суд першої інстанції мав законні підстави для розгляду справи у відсутність осіб, що не з`явились, які були належним чином сповіщені, що повністю узгоджується з приписами ст. 268 КУпАП.

Не знайшли свого підтвердження й доводи апелянта в частині відсутності в його діях складу правопорушення, оскільки водієм транспортного засобу був його брат ОСОБА_2 , що зафіксовано на відеозаписі.

Під час перегляду відеозапису, долученого до матеріалів провадження вбачається, що він містить три відеофайли (а.п. 8).

На відеофайлі під №1 зафіксовано як працівники поліції зупинили транспортний засіб за кермом якого сидів водій ОСОБА_2 , й повідомивши причину зупинки як відсутність належного освітлення номерного знаку, а також керування без ременю безпеки, запропонували надати посвідчення водія та документи на транспортний засіб. Вбачається, що в салоні автомобіля перебувають інші пасажири, зокрема й ОСОБА_1 .

На відеофайлі під №2 вбачається як ОСОБА_1 з власної ініціативи сідає за кермо транспортного засобу й відганяє автомобіль з проїжджої частини на узбіччя. На запитання працівника поліції: «Пане, а Вам хтось говорив автомобіль забирати?», ОСОБА_1 відповідає: «Ні». Після цього, працівник поліції просить надати посвідчення водія, й повторює запитання: «Нащо Ви проїхали 10 метрів?». ОСОБА_1 відповідає: «Хлопець, що був за кермом, не має прав на водіння, й попросив його забрати автомобіль». Водночас ОСОБА_1 заперечує працівнику поліції, що він проїхав 10 метрів, уточнюючи, що він проїхав біля 5 метрів, з`їхавши на узбіччя, щоб не створювати аварійну ситуацію на дорозі. Після чого, ОСОБА_1 надає працівнику поліції посвідчення водія. На запитання працівника поліції ОСОБА_1 відповів, що не вживав спиртних напоїв, та на пропозицію працівника поліції пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», ОСОБА_1 стверджує, що він не є водієм транспортного засобу.

На відеофайлі під №3 вбачається, як ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», так й в медичному закладі.

Оскільки, відповідно до приписів ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення і допомагає всебічно, повно і об`єктивно дослідити обставин справи в їх сукупності, доводи апелянта про те, що він сів за кермо виключно за вказівкою працівника поліції, спростовуються змістом, що зафіксовані на вказаних відеофайлах.

Посилання ОСОБА_1 на те, що за кермом сидів його брат - ОСОБА_2 , не спростовує того факту, що ОСОБА_1 , який притягається до відповідальності, за власної ініціативи сів за кермо, та проїхав на транспортному засобі з проїжджої частини дороги на узбіччя.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа керувала транспортним засобом, та на яку саме відстань водієм був переміщений автомобіль. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Дослідивши наведені докази, вважаю доведеним, що ОСОБА_1 виконував функції водія, оскільки керував транспортним засобом, а саме перемістив автомобіль марки «Volkswagen Golf» номерний знак НОМЕР_1 з власної ініціативи з проїжджої частини на узбіччя.

Відносно порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніннявважаю, що його працівниками поліції дотримано у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі - Порядку).

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи з вище зазначених правових норм, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наявними у справі доказами, зокрема:

- відомостями щодо обставин скоєного, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №234688 від 04.11.2020 року (а.п. 1), де, окрім іншого, містяться відомості щодо наявності двох свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та зафіксовані ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 під час спілкування, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, невиразне мовлення;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.11.2020 року, де в графі «результати огляду» міститься запис: «відмовився» (а.п. 4);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з яких вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», а також пройти дану перевірку у медичному закладі (а.п. 5);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів про те, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки в присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , засвідченого як підписами свідків, так й підписом ОСОБА_1 (а.п. 6);

- рапортом працівника поліції від 04.11.2020 року про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння шкіри обличчя, відмовився проходити огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», так й в медичному закладі (а.п. 7);

- диском із записами відеофіксації, де зафіксовано як факт керування, так й факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, зміст яких описаний вище (а.п. 8).

Посилання апелянта на неможливість врахування судом першої інстанції письмових пояснень свідків без їх безпосереднього допиту в судовому засіданні, не є слушним, оскільки суд оцінює всі докази безпосередньо і в сукупності, в той час як незгода апелянта з оцінкою судом доказів, не є підставою для зміни або скасування постанови суду першої інстанції.

Пояснення свідків, протокол про адміністративне правопорушення, підписані особами, викладені послідовно та узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі, зокрема з відеозаписом, а тому підстав піддавати їх будь-яким сумнівам немає, а отже у суду першої інстанції були відсутні підстави в додатковому допиті свідків, які фактично засвідчили виключно факт відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Позиція апелянта щодо формального з`ясування судом першої інстанції всіх обставин справи, що підлягають з`ясуванню є безпідставною, виходячи з наведеного вище.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважаю, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУпАП наклав на ОСОБА_1 справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.

За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду і закриття провадження по справі, як про це наголошує апелянт - відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 05.01.2021 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло