Провадження № 3/643/4580/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2021 м.Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_2

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

11.09.2021 року о 14-30 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «SEAT Ibiza», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Валентинівська біля буд. 35/81 в м. Харкові, при зміні напрямку руху не впевнилась в безпеці та допустила зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21101», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 191062 від 11.09.2021 року, водій ОСОБА_2 11.09.2021 року о 14-30 год., керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21101», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Валентинівська біля буд. 35/81 в м. Харкові, при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «SEAT Ibiza», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, як порушення вимог п. 10.1, 13.1 ПДР України та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні 08.12.2021 року вину у вчиненні вказаного вище адміністративного правопорушення не визнала. Показала, що рухалась у середній смузі руху, автомобіль під керуванням ОСОБА_2 рухався в попутному напрямку в крайній лівій смузі руху. Її автомобіль рухався прямолінійно із зміщенням ліворуч, оскільки дорога, по якій вона рухалась прямо, повертала дещо ліворуч та звужувалась до двох смуг руху. На її думку, ОСОБА_2 також мав під час руху зміститись ліворуч. Але якщо ОСОБА_2 збирався рухатись прямо, то на її думку він об`їжджав автомобіль, який зупинився перед ним, у зв`язку з чим здійснив маневр перестроювання праворуч. Вона під час руху в дзеркало заднього виду побачила, що автомобіль ОСОБА_2 здійснив маневр перестроювання праворуч, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем під її керуванням.

ОСОБА_2 у судовому засіданні 08.12.2021 року вину у вчиненні вказаного вище адміністративного правопорушення не визнав. Показав, що рухався в крайній лівій смузі руху, збирався виконувати маневр повороту ліворуч та зупинився за автомобілем, який також очікував на можливість здійснити поворот ліворуч. Після цього автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , виконуючи маневр перестроювання ліворуч, здійснив з ним зіткнення. На підтвердження вказаних доводів надав суду відеозапис моменту ДТП.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 13.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР) передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно пункту 10.1. ПДР, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України» зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Враховуючи наведене, суд розглядає справу на підставі наданих йому доказів.

Вирішуючи питання щодо доведеності вини учасників ДТП, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

На необхідності застосування принципу презумпції невинуватості в справах про адміністративні правопорушення наголосив і Верховний Суд в п. 39 Постанови від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, зазначивши, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Оцінюючи суперечливі за своїм змістом показання водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо механізму виникнення ДТП, суд керується даними щодо взаємного розташування автомобілів та локалізації пошкоджень вказаних транспортних засобів, які зафіксовані на схемі місця ДТП, а також даними відеозапису, який наданий ОСОБА_2 .

З відеозапису вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 рухався в крайній лівій смузі руху за автомобілями, що виконували маневр повороту ліворуч. Автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухався прямолінійно в середній смузі руху в попутному з автомобілем ОСОБА_2 напрямку.

Зі схеми місця ДТП вбачається, що автомобільна дорога, по якій рухались автомобілі під керуванням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , після перехрестя продовжується ліворуч відносно її розташування до перехрестя. Таким чином, автомобілі, що рухаються по вказаній дорозі прямолінійно, вимушені на перехресті фактично виконати маневр перестроювання ліворуч для того, щоб в подальшому продовжити рух прямо.

ОСОБА_1 в своїх поясненнях, які були надані суду, показала, що безпосередньо в момент виникнення ДТП фактично здійснювала перестроювання ліворуч для того, щоб після перехрестя продовжити рух прямо.

Оцінюючи вказані пояснення ОСОБА_1 у сукупності з даними схеми місця ДТП, даними щодо локалізації пошкоджень транспортних засобів, а також даними відеозапису, суд приходить до висновку щодо доведеності механізму виникнення ДТП, який описаний ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо доведеності факту порушення ОСОБА_1 технічних вимог п. 10.1 ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події ДТП.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує як порушення вимог п. 10.1 ПДР та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 124 КУпАП, а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Доводи ОСОБА_1 відносно того, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 здійснив маневр перестроювання праворуч, суд не може визнати достатнім доказом його винуватості, оскільки вказані доводи спростовуються не тільки поясненнями ОСОБА_2 і даними відеозапису, а й особистими поясненнями ОСОБА_1 відносно того, що саме автомобіль під її керуванням фактично здійснив маневр перестроювання ліворуч в момент часу, коли автомобіль під керуванням ОСОБА_2 здійснював рух в лівій відносно неї смузі руху.

За таких обставин, розглядаючи справу на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку щодо недоведеності поза розумним сумнівом факту порушення ОСОБА_2 технічних вимог ПДР України, які б знаходились у причинному зв`язку з виникненням події ДТП.

Виниклі сумніви щодо порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням ДТП, суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь ОСОБА_2 та приходить до висновку щодо недоведеності події і складу адміністративного правопорушення в її діях.

У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд закриває провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 33-35 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Незважаючи на відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , суд з урахуванням обставин даної справи, відсутності даних щодо її притягнення до адміністративної відповідальності за інші правопорушення, не вбачає підстав для накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами та вважає за можливе накласти на неї мінімальне стягнення, передбачене санкцією ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 454 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з правопорушника

Керуючись ст. 124, п. 1 ч. 1 ст. 247, 248-249, 279, 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. (отримувач: ГУК у Харківській області 21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, р/р UA0020001, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху»).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 грн. 00 коп. (отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення»).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов