Cправа №597/165/21
Провадження №3/597/81/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2021 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в особі судді Дудяка С.В.

розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Відділення поліції №4 (м.Заліщики) Чортківського районного відділу поліції Головного управління національної поліції України в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою вищою освітою, одруженого, не працюючого, притягувався 22.12.2020 року Заліщицьким районним судом Тернопільської області до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП,

за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и в:

Протокол про адміністративне правопорушення у даній справі відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП серії ОБ №046023 складено поліцейським СРПП №2 Заліщицького ВП ЧВП ГУНП в Тернопільській області Сенишиним А.І. 08.11.2020 року.

Вперше справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП направлено в суд 11.11.2020 року.

Постановою суду 22.12.2020 року вказану справу повернуто Заліщицькому відділенню поліції Чортківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області для доопрацювання, оскільки в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення було встановлено, що на момент складання (08.11.2020 року) поліцейським СРПП №2 Заліщицького ВП Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області Сенишиним А.І. протоколу серії ОБ №046023 відносно ОСОБА_1 , останній являвся особою, яка вчинила повторно протягом року порушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП, із врахуванням складеного відносно нього 17.10.2020 року протоколу серії ОБ №046016 за ст.130 ч.1 КУпАП, тому в діях ОСОБА_1 вбачалися ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП, однак протокол про адміністратвине правопорушення відносно нього складено за ст.130 ч.1 КУпАП.

Зазначені вище недоліки перешкоджали об`єктивному розгляду даної справи та прийняттю справедливого рішення.

Вдруге дану справу відносно ОСОБА_1 направлено до Заліщицького районного суду Тернопільської області 27.01.2021 року, однак належного доопрацювання не проведено, чим не виконано постанову суду від 22.12.2020 року.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №046023 від 08.11.2020 року ОСОБА_1 08.11.2020 року о 20 годині керував в м.Заліщики по вул.Залізнична 2 автомобілем марки ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest 6810 та від проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Судом встановлено, що 17.10.2020 року відносно ОСОБА_1 поліцейським Касюком С.М. складено протокол про адміністративне правопорушення, серії ОБ №046016, яким зафіксовано вчинення ОСОБА_1 17.10.2020 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

22.12.2020 року суддею Заліщицького районного суду Тернопільської області Шевчук В.М. розглянуто вищевказані адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 та притягнуто останнього до адміністратвиної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП, обрано міру покарання у виді 10200 гривень штрафу в дохід державни з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В свою чергу диспозиція частини другої статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Тому, на момент складання (08.11.2020 року) поліцейським СРПП №2 Заліщицького ВП Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області Сенишиним А.І. протоколу серії ОБ №046023 відносно ОСОБА_1 , останній являвся особою, яка вчинила повторно протягом року порушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП, із врахуванням складеного відносно нього 17.10.2020 року протоколу серії ОБ №046016 за ст.130 ч.1 КУпАП.

У відповідності з положеннями ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст.9 Конституції України, а також ст.17 Закону України "Про міжнародні договори" від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17.07.1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" від 15.05.2008 року).

ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії" від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення". Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності" (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Маліге проти Франції" від 23 вересня 1998 року).

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня норма, яка б визначала повторність адміністративного правопорушення, проте діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю, відповідно до якої повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Повторність, передбачена частиною першою цієї статті, відсутня при вчиненні продовжуваного кримінального правопорушення, яке складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним кримінально протиправним наміром (ст.32 ч.1, 2 КК України).

Вважаю, що при розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід застосувати аналогію права.

Згідно ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, який є одним з основних джерел доказів і документом, що офіційно засвідчує факт неправомірних дій, має бути складений уповноваженою на те особою та має містити поряд з даними про особу правопорушника і інші відомості необхідні для вирішення справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

За змістом ст.ст.279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

У рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст.9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За нормою ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Принцип «поза розумним сумнівом» сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п.282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який грунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

У відповідності до ст.247 п.1 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З врахуванням досліджених в судовому засіданні обставин вважаю, що оскільки дій ОСОБА_1 у протоколі серії ОБ №046023 від 08.11.2020 року невірно кваліфіковані за ст.130 ч.1 КУпАП, справу відносно нього за вказаною статею слід закрити на підставі ст.247 п.1 КУпАП (провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення).

А, тому, керуючись ст.ст.130, 247 п.1, 251, 252, 256, 266, 280, 283-285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

у х в а л и в:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП закрити на підставі ст.247 п.1 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: С. В. Дудяк