Справа № 595/121/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2021

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Тхорик І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , яка працює керуючою магазином «Копійочка»,

за ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 400323 від 16 січня 2021 року, 16 січня 2021 року о 13 год. 35 хв. ОСОБА_1 , будучи виконуючою обов`язків адміністратора та керівника магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_2 , в магазині здійснювали реалізацію товарів промислової групи, а саме вішалок для одягу, чим допустила порушення постанови КМУ №1236 від 05.01.2021, тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

08 лютого 2021 року на електронну адресу Бучацького районного суду надійшло заперечення на протокол серії ВАБ № 400323 від 16 січня 2021 року, від захисника ОСОБА_1 адвоката Гринчишин М.-М.В., яка просить справу №595/121/21 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП. Вказує, що ОСОБА_1 є найманим працівником ФОП ОСОБА_2 на підставі трудового договору від 16.07.2020 та наказу від 15.07.2020. ФОП ОСОБА_2 відповідно до витягу з реєстру платників єдиного податку здійснює свою підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_3 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». 16.01.2021 відносно ОСОБА_1 працівниками поліції було складено протокол серії ВАБ №400323 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.44-3 КУпАП, за змістом якого така, 16.01.2021 о 13.35 год., будучи виконувачем обов`язків адміністратора та керуючою магазином « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_2 , допустила здійснення реалізації товарів промислової групи, а саме вішалок для одягу, що заборонено постановою КМУ №1236 від 05.01.2021. Проте, вона не погоджується з таким протоколом, зазначає, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання на яких покладено відповідальність за порушення Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 та, як наслідок, не є суб`єктом інкримінованого їй адміністративного правопорушення. Крім того, посилається на те, що працівником поліції не виконано обов`язку щодо збирання належних та допустимих доказів, що встановлюють вчинення адміністративного правопорушення, винуватість особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи присутньою в судовому засіданні, повністю підтримала подані її захисником адвокатом Гринчишин М.-М.В. заперечення, пояснила, що не є суб`єктом господарювання, а тому не може нести відповідальність за вказаною статтею.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові матеріали, прийшов до наступного висновку.

За змістом статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема, слід з`ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 (зі змінами станом на 05.01.2021), установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 28 лютого 2021 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Частиною 1 статті 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція ч.1 ст.44-3 КУпАП має бланкетний характер, а тому для з`ясування змісту порушення необхідним є звернення до відповідних нормативно правових актів, якими встановлено відповідні правила та норми, а також до рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 своїми діями порушила вимоги Постанови КМУ № 1236, зі змінами, станом на 05 січня 2021 року, проте не конкретизовано, які саме вимоги були порушені (з посиланням на конкретний пункт постанови).

Відповідно до п.п.4 п.3 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року, додатково до обмежень, передбачених пунктом 2 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин 08 січня 2021 року до 00 годин 00 хвилин 25 січня 2021 року на території України забороняється: приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення, крім: торгівлі виключно товарами, що належать до продуктів харчування, на торговельних площах, не менш як 60 відсотків яких призначено для торгівлі продуктами харчування, лікарськими засобами, виробами медичного призначення, засобами гігієни, засобами зв`язку, ветеринарними препаратами, кормами, насінням, засобами захисту рослин. Торговельна діяльність іншими групами товарів може відбуватися лише із здійсненням адресної доставки замовлень; торгівлі пальним; провадження діяльності з надання фінансових послуг, діяльності фінансових установ і діяльності з інкасації та перевезення валютних цінностей, діяльності операторів поштового зв`язку, а також медичної практики, ветеринарної практики, діяльності автозаправних комплексів (без зон харчування), діяльності з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів, перукарень та салонів краси за попереднім записом.

Також, згідно постанови КМУ №9 від 05.01.2021 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236» абзац другий у підпункті 4 пункту 3 викладено в такій редакції:

«торгівлі виключно товарами, що належать до продуктів харчування, лікарських засобів, виробів медичного призначення, засобів гігієни, побутової хімії, засобів зв`язку, друкованих засобів масової інформації, ветеринарних препаратів, кормів, насіння, засобів захисту рослин на торговельних площах, не менш як 60 відсотків яких призначено для торгівлі такими товарами. Торговельна діяльність іншими групами товарів може відбуватися лише із здійсненням адресної доставки замовлень».

Отже, заборона здійснення діяльності стосується саме суб`єкта господарювання, тому в даному випадку суб`єкт адміністративного правопорушення є спеціальний.

За змістом ч.1, ч.2 ст.3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Відповідно до ст.42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно із ч.1, ч.2 ст.55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

За наведених обставин, судом встановлено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, який провадить діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення. ОСОБА_1 , відповідно до трудового договору між працівником та ФОП ОСОБА_2 від 16.07.2020 та наказу №1-К від 15.07.2020, працює на посаді керуючого магазином «Копійочка», тобто є найманим працівником, тому підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відсутні.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець, запис про що внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 17 жовтня 2018 року за №2 115 000 0000 005781.

За даними витягу з реєстру платників єдиного податку №541 від 07 серпня 2020 року, місце провадження господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 : НОМЕР_1 , в межах України, АДРЕСА_2 , приміщення 1.

Таким чином, адміністративний матеріал, складений стосовно ОСОБА_1 не містить відомостей та належних доказів того, що остання є суб`єктом господарювання, тобто особою відповідно до Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020, на яку може бути складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

У відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Пунктом 1 ч.1 ст.247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи викладені в протоколі обставини, докази додані до протоколу, суд вважає необхідним провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, 279, 280, 283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КпАП України - закрити за відсутності в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І. І. Тхорик