Справа № 748/1521/21 Головуючий у 1 інстанції Олещенко В. І.
Провадження № 33/4823/585/21
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 454,00 грн. судового збору.

Як встановив місцевий суд, 23 червня 2021 року, в 06.13 год., в м. Чернігові, по вул. Рокосовського, 13, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2121», р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, млява мова). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та продуття приладу "Драгер" на вимогу працівника поліції відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати, провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Апелянт вказує, що зазначаючи в протоколі про згоду з порушенням, він вважав, що це стосується іншого порушення ПДР України, оскільки відносно нього складався ще протокол про інше адміністративне правопорушення. Також зазначає, що працівник поліції під час складання протоколу, в порушення вимог ст.ст. 254, 268 КУпАП, не роз`яснив йому право на захист та не вручив копію адмінпротоколу.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися повторно, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Захисник Сергієнко А.М. надіслав до суду заяву, в якій просив розгляд справи перенести на іншу дату, при цьому жодних поважних причин неявки його та апелянта не повідомив. А тому апеляційний суд розцінює таку поведінку сторони захисту як зловживання своїми процесуальними правами, з метою навмисного затягування розгляду справи.

Крім того, відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також у присутності двох свідків.

Пунктом 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №474055 від 23.06.2021, ОСОБА_1 , 23 червня 2021 року, о 06 год. 13 хв., по вул. Рокосовського, 13, у м. Чернігові, керував автомобілем «ВАЗ 2121», р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, млява мова). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та продуття приладу "Драгер" на вимогу працівника поліції відмовився, при цьому велася відео фіксація, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

При складанні даного протоколу ОСОБА_1 не заперечував викладені у ньому обставини та зазначив «з порушенням згоден», що підтверджується його власноручним записом (а.с.3).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху. Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не надав їм посвідчення водія та документи на транспортний засіб. При цьому повідомив, що напередодні вживав спиртні напої, але відмовився від проходження у встановленому порядку огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, а саме від продуття приладу «Драгер» на місці зупинки, або в медичному закладі.

Водій ОСОБА_1 після оформлення адміністративних матеріалів, будучи незгодним з протизаконними діями працівників поліції, самостійно медичний огляд не пройшов та медичний висновок не надав.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку оформлення протоколу працівниками поліції ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про нероз`яснення йому положень ст.268 КУпАП та невручення копії протоколу, оскільки як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №474055 від 23.06.2021, співробітник поліції роз`яснив ОСОБА_1 його права та обов`язки та вручив копію протоколу, про що в протоколі мається підпис ОСОБА_1 , тому його доводи в цій частині є непереконливими.

Вказуючи на те, як повинні були діяти працівники поліції під час складання адмінпротоколу, апелянт залишив поза увагою положення розділу другого Правил дорожнього руху, згідно з якими поряд з гарантованими правами водія, існують обов`язки, які водій зобов`язаний неухильно виконувати і невиконання яких тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відтак, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати як намагання ним уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, місцевий суд у повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив усі докази, що маються в справі, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 ПДР України, з чим погоджується й апеляційний суд.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний