ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2021 Справа №607/21744/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Грицай К.М., за участю захисника Притули О.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

ФОП

за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,-

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 057416 від 03.12.2020 року, 15 листопада 2020 року о 20 год. 06 хв. директором закладу громадського харчування «Абриколь», що по вул. 15 квітня, 6 в м. Тернопіль, ОСОБА_1 допущено приймання відвідувачів у вказаному закладі, чим порушено вимоги пп.1 п.15 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року із змінами та доповненнями, внесеними постановою КМУ № 1100 від 11.11.2020 року, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Приймаючи до уваги вимоги ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе розгляд справи у його відсутності.

Захисник Притула О.Б. у судовому засіданні подала клопотання, відповідно до якого просить закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

У відповідності до усталеної практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції (п.55 рішення у справі "Гурепко проти України"; п.21 рішення у справі "Надточій проти України").

Зважаючи на санкцію ч.1 ст. 44-3 КУпАП, яка є важчою за деякі кримінальні правопорушення, до обвинувачення за цією статтею застосовуються гарантії, передбачені положенням Конвенції щодо кримінального переслідування.

Відповідно до п."а" ч. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Із змісту ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, суть адміністративного правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення, оскільки протокол є фактично обвинувальним актом.

Тому, виходячи з вимог Конвенції, практики Європейського суду та положень КУпАП, формулювання неконкретного обвинувачення в адміністративній справі розглядається, як порушення вимог Конвенції. Нечітке, незрозуміле обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення є порушенням права особи на захист.

Часиною 1 статті 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція статті носить банкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона.

Отже, у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, які саме професійні обов`язки покладались на директора закладу громадського харчування «Абриколь», відповідно до яких конкретно нормативних актів (інструкцій, правил, вказівок тощо) та, які з цих правил порушено особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Підпунктом 1 пункту 15 постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року, з урахуванням змін і доповнень, викладених у постанові КМУ №1100 від 11.11.2020 року, додатково до обмежень, передбачених п. 10 постанови, забороняється в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14.11.2020 року до 30.11.2020 року приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

Разом з тим, вказана постанова не встановлює правила карантину людей, санітарно-гігієнічні чи санітарно-протиепідемічні правила і норми, а лише забороняє займатись підприємницькою діяльністю закладам громадського харчування шляхом приймання відвідувачів в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14.11.2020 року до 30.11.2020 року.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Всупереч зазначеним вимогам, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено відомості, які б підтверджували усі вказані в ньому обставини, зокрема, те що ОСОБА_1 є директором закладу громадського харчування «Абриколь» і саме на нього покладається обов`язок щодо забезпечення умов карантину. Також відсутні відомості про осіб, які відвідували заклад та не відібрано у них пояснення про обставини вчинення правопорушення.

Долучений до матеріалів справи відеозапис суддя до уваги не приймає, оскільки на ньому не зафіксовано місце здійснення відеозапису. Також суддя не бере до уваги, без надання інших доказів, долучені на підтвердження вчинення адміністративних правопорушень рапорти працівників поліції, оскільки рапорт це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції».

Згідно приписів ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, зважаючи на те, що докази, які надані суду, не є достатніми для доведеності за стандартом доказування «поза розумним сумнівом» винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, а тому справу щодо нього слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАП України,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.44-3 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд.

СуддяК. М. Грицай