ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/3/21 Справа № 196/411/20 Суддя у 1-й інстанції - Гудим О. М. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Клещ О.В. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

При обставинах встановлених місцевим судом, 02 квітня 2020 року близько 00 год. 15 хв. в с.Новостроївка по вул. Гвардійська Царичанського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-21099 н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат Клещ О.В. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП; закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу правопорушення; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (, юридична адреса 03048, м. Київ, вул.Федора Ернста, буд.З) на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 15 000 (п`ятнадцяти тисяч) грн. 00 коп.

Вважає вказану постанову незаконною та необгрунтованою, та такою, яка винесена судом з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що судова повістка була відправлена громадянину ОСОБА_2 простою поштою. Жодної інформації про її отримання матеріали справи не містять.

Із реєстру на відправлення простої пошти вбачається, що населений пункт зареєстрованої адреси ОСОБА_1 вказаний неправильно - Новлостроївка, замість Новостроївка.

Вважає, що висновок суду першої інстанції про належне сповіщення ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи був передчасним та не відповідав дійсності.

Вказує на те, що до протоколу не додано жодного пояснення чи рапорту інспектора про подію даного правопорушення, натомість поліцейським складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

ОСОБА_1 не мав змоги дізнатися про розгляд справи з протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки, всупереч процесуально визначеній послідовності його складання, останній був винесений поліцейськими безпідставно, без присутності та відома громадянина ОСОБА_1 .

Звертає увагу на те, що в день винесення протоколу ОСОБА_1 дійсно довелося поспілкуватися зі співробітниками патрульної поліції, оскільки ті, під`їхавши до припаркованого біля воріт будинку автомобіля громадянина ОСОБА_1 , ставили питання щодо того, у кого перебуває даний автомобіль у власності, звернулися із вимогою пред`явлення ведійського посвідчення, а потім, скориставшись правовою необізнаністю ОСОБА_1 та відсутністю досвіду у спілкуванні із співробітниками поліції, сфотографували це саме посвідчення.

Зауважує, що в день складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , громадянин ОСОБА_1 взагалі не керував своїм автомобілем, дозволивши сісти за кермо своєму знайомому, ОСОБА_3 , який був присутній при розмові з представниками поліції, а тому, у розумінні ст.251 КУпАП є свідком, пояснення якого не були враховані при розгляді справи.

28 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся за правовою допомогою до адвоката Клещ Ольги Валентинівни, що підтверджується договором про надання правової допомоги.

Розмір витрат на правову допомогу, яку поніс громадянин ОСОБА_4 , складає 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гри. 00 коп.

Зазначає, що ОСОБА_1 змушений був звернутися до адвоката та витратити 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. на правову допомогу фактично через посадовий злочин співробітників поліції, просить суд стягнути понесені витрати на правову допомогу у рамках справи про адміністративне правопорушення.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді ОСОБА_1 та діючий в його інтересах адвокат Воронцов В.В. апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити та скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Мотиви апеляційного суду.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи позицію апелянта, яка зводиться до того, що він не був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи, а також те, що повістку до суду він не отримував, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причини пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення та вважає за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Згідно з п. 4 розділу ІV Інструкції «З оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої Наказом МВС №1375 від 07.11.2015 року, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).

Вважаю за необхідне зазначити, що згідно з п. 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 р., у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп`яніння, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Згідно п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

За п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Разом з тим, суд першої інстанції не надав оцінку всім обставинам справи, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд розглядає справу в межах поданої апеляційної скарги.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч.1 ст. 130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справах про адміністративні правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Згідно до ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено два види об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Апеляційним переглядом встановлено, що за постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області 02 квітня 2020 року близько 00 год. 15 хв. в с.Новостроївка по вул. Гвардійська Царичанського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-21099 н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху.

Так, на думку суду першої інстанції винність ОСОБА_2 підтверджується наступними доказами: письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; довідкою інспектора СП Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Дрешпак Т.; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 02.04.2020 року у відношенні ОСОБА_1 за ст. 126 ч.1 КУпАП.

Посилаючись на вказані вище докази як на такі, що підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, суддя місцевого суду не дав їм аналіз, а саме не зазначив, які саме дані містяться у цих доказах, які саме факти та обставини ці докази підтверджують, у зв`язку із чим не дав їм відповідної оцінки та прийшов до передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Крім того, суддя місцевого суду формально послався в постанові на протокол про адміністративне правопорушення та наявні в матеріалах справи пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , проте залишив поза увагою питання щодо дотримання поліцейськими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 вимог ст. 266 КУпАП, та вимоги ст. 256 КУпАП.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на які посилається суд першої інстанції як на доказ винуватості ОСОБА_1 , не є належними доказами правомірності його притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки вони написані на одному аркуші та бланку, одним і тим же почерком, що викликає сумнів у достовірності цих пояснень. Крім цього, вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Крім цього, в матеріалах справи відсутній і відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, що унеможливлює повно та всебічно розглянути дану справу про адміністративне правопорушення.

Також матеріали справи не містять доказів, що працівниками поліції було відсторонено водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Статтею 35 Закону України Про Національну поліцію передбачений виключний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.

Відповідно до частини 1 вказаної статті, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським, або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Відповідно до частини другої вказаної статті поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Проте матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять передбачені законом підстави зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , як і рапорту працівника поліції.

Огляд водія з метою виявлення чи перебуває останній у стані сп`яніння, з точки зору ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» не може бути підставою для зупинки транспортного засобу, так як не може бути візуально встановлено поліцейським під час руху транспортного засобу.

Обставини, визначені законом, які давали поліцейському право вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, були відсутні.

Також, відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

В силу вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

При цьому у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З огляду на вказані вимоги у разі встановлення ознак алкогольного сп`яніння працівники поліції повинні запропонувати особі пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціальних засобів та лише в разі відмови від проходження такого огляду на місці або незгоди з результатами такого огляду огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про те, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що співробітниками поліції не було викликано ОСОБА_1 для надання пояснень та його не було належним чином повідомлено про дату та час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, який було складено 02 квітня 2020 року за його відсутності, чим самим порушено його право на участь під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання пояснень стосовно обставин події, які значною мірою могли би вплинути на прийняття рішення щодо необхідності складання відповідного протоколу. Крім того, матеріали справи не містить відомостей на підтвердження належного роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутній підпис ОСОБА_1 про належне роз`яснення йому прав, передбачених КУпАП.

Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання вимог коментованої норми закону при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, незважаючи на те, що у винуватість ОСОБА_1 відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Сукупність вказаних обставин свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 9, 33, 245, 252 КУпАП України особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що в той день, а саме 04 квітня 2020 року він зі своїм знайомим ОСОБА_1 їхали на автомобілі, за кермом перебував ОСОБА_3 . Після зупинки автомобіля, до них під`їхали працівники поліції та почали перевіряти документи, після чого склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП стосовно ОСОБА_1 . В той момент ОСОБА_1 не перебував за кермом автомобіля, а знаходився на задньому сидінні. Після огляду транспортного засобу, працівники поліції сфотографували посвідчення водія ОСОБА_1 та поїхали. Зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП працівники поліції не складали.

Більш того, свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не проживають за тією адресою, яка вказана в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до наданих матеріалів, листи, які були направлені адвокатом ОСОБА_7 з метою допиту їх у судовому засіданні в якості свідків, шляхом кур`єрською доставкою не були знайдені кур`єром. Це свідчить про те, що за адресою реєстрації, що була вказана у поясненнях свідків, кур`єр громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не знайшов.

Крім того, в поясненнях свідків зазначені номер мобільного телефону ОСОБА_5 - НОМЕР_2 та номер мобільного телефону ОСОБА_6 - НОМЕР_3 , проте на дзвінки за вказаними номерами відповідають інші особи, що проживають в Івано Франківській області, а про події адміністративного правопорушення ОСОБА_1 нічого не знають.

Поряд із цим, відповідно до наданої відповіді Виконавчого комітету Царичанської селищної ради по господарському обліку Бабайківського старостинського округу в селі Івано Яризівка вул. Центральної не існує, а громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за вищевказаною адресою не проживає.

На переконання апеляційного суду, поза увагою районного суду були залишені обставини, які спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин постанову суду першої інстанції слід скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим cт. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року ЄСПЛ визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

В силу ч. 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Доводи апеляційної скарги апелянта з приводу безпідставного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, і такими, що підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої не надав належної та об`єктивної оцінки.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджується сукупністю належних і допустимих доказів.

Поряд із цим, у задоволенні клопотання адвоката Клещ О.В. в інтересах ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правничу допомогу суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити, оскільки вирішення вказаних питань виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції у справах про адміністративні правопорушення, визначених законодавством України про адміністративні правопорушення.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є необґрунтованою і підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закриттю, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вина у вчиненні даного правопорушення не доведена.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Клещ О.В. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2020 року.

Апеляційну скаргу адвоката Клещ О.В. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В частині задоволення клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко