Провадження № 33/824/4978/2021 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 грудня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Савченка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правовопрушення за апеляційною скаргою захисника Філімоненка Андрія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м.Києва від 06 жовтня 2021 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

мешкає: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,-

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м.Києва від 06 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Відповідно до вказаної постанови 01 серпня 2021 року о 07 годині 10 хв. ОСОБА_1 на вул.Пушкінській у м.Києві керував транспортним засобом «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням технічного приладу «Драгер» в присутності двох свідків, результат огляду 0,5 % (проміле). Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову судді Шевченківського районного суду м.Києва від 06 жовтня 2021 року захисник Філімоненко А.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на невідповідність висновків судді обставинам справи та неповне з`ясування фактичних обставин, порушення енорм матеріального права.

Скарга мотивована хибністю висновків суду про те, що огляд на стан сп`яніння проводився у присутності двох свідків, що суперечить протоколу, оригінал якого не

- 2 -

відповідає копії, наданій ОСОБА_1 , що суперечить Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженій наказом МВС України від 06 листопада 2015 року. Працівниками поліції за результатами огляду не було складено акт огляду на стан сп`яніння, що суперечить Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України від 07 листопада 2015 року. ОСОБА_1 не було відсторонено від керування автомобілем, що свідчить про обізнаність поліцейських про неправомірність складання протоколу. Має місце невідповідність місця складання протоколу про адміністративне правопорушення з місцем огляду на стан сп`яніння, а сам огляд проведено без залучення свідків.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Філімоненко А.С. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримали, просили задоволити та скасувати постанову суду як незаконну.

Вислухавши аргументи і доводи ОСОБА_1 та його захисника,вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`ктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водієві забороняєтьтся керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 який реалізував своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в

- 3 -

Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 01 серпня 2021 року о 07 годині 10 хв. на вул.Пушкінській у м.Києві керував транспортним засобом «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер Alcotest 6820» результат огляду 0,5 %.

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.9 «а» ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 140197 від 01 серпня 2021 року, відповідно до якого 01 серпня 2021 року о 07 годині 10 хв. на вул.Пушкінській 5 у м.Києві ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мерседес С 250», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, який встановлений із застосуванням сертифікованого технічного приладу «Драгер Alcotest 6820» № ARGL0246 зі згоди водія;

- у роздруківці результатів тестування на алкоголь до протоколу серії ААБ № 140197 від 01 серпня 2021 року, згідно якої при застосуванні приладу «ДрагерAlcotest 6820» № ARGL0246 виявлено у ОСОБА_1 показник алкоголю 0,5 % (проміле). Вказана роздруківка підписана ОСОБА_1 ;

- на відеозапису із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) АА № 0054 працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали 01 серпня 2021 рокуоформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , де також зафіксовано усю процедуру проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за згодою останнього із застосуванням приладу «ДрагерAlcotest6820».

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року. Протокол підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 , який зазначив, що визнає його.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1

- 4 -

ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, грунтується на наявних у провадженні доказах.

Доводи апеляційної скарги про те, що огляд ОСОБА_1 , проведено без залучення свідків, необгрунтовані.

Законом України № 1231-ІХ від 16 лютого 2021 року ст.266 КУпАП викладена у новій редакції.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В даній справі під час огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння поліцейським застосовані технічні засоби відеозапису, матеріали яого долучені до протоколу, а відтак присутність двох свідків не потребується.

Доводи апеляційної скарги про те що оригінал протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає копії, наданій ОСОБА_1 , апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані. Зокрема із оригіналу протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він не містить виправлень, підчисток чи закреслень.

Згідно ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно ч.3 ст.256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Підписуючи протокол, ОСОБА_1 не зазначив у ньому жодних зауважень щодо змісту, в тому числі не вказав про неповноту його заповнення, а лише зазначив, що згоден із протоколом.

Посилання у скарзі на те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування автомобілем, що на його думку свідчить про обізнаність поліцейських про неправомірність складання протоколу, безпідставні. Дана обставина може свідчити про недотримання працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП про відсторонення такої особи від керування. При цьому апеляційний суд звертає увагу, що відсторонення особи від керування транспортним засобом є наслідком встановлення у такої особи стану алкогольного сп`яніння, і ніяким чином не спростовує самі результати огляду, як помилково вважає апелянт.

Доводи апеляційної скарги про те, що має місце невідповідність місця складання протоколу про адміністративне правопорушення з місцем огляду на стан сп`яніння, спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 140197 від 01 серпня 2021 року, з якого вбачається, що протокол складений у м.Києві на вул.Пушкінська 5 і там же проводився огляд на стан сп`яніння.

При цьому у роздруківці результатів тестування на алкоголь до протоколу серії ААБ № 140197 від 01 серпня 2021 року, згідно якої при застосуванні приладу «Драгер Alcotest6820» № ARGL0246 виявлено у ОСОБА_1 показник алкоголю 0,5 % (проміле) міститься

- 5 -

підпис ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції за результатами огляду не було складено акт огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд визнає обгрунтованими і такі порушення працівником поліції були допущені, оскільки відповідно до п.4 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, а результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який долучається до протоколу про адміністративне правопорушення.

Розом з тим, ст.256 КУпАП не передбачає складання акту огляду, а недотримання поліцейським вказаної Інструкції від 07 листопада 2015 року щодо складання акту огляду на стан сп`яніння не спростовує факт доведеності керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, який встановлений протоколом, роздруківкою результатів тестування на алкоголь та відеозаписом.

Зокрема із приєднаного до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису вбачається, що працівник поліції підійшов до ОСОБА_1 і запропонував перевірити цілісність упаковки трубки, яку останній самостійно оглянув і повернув. Поліцейський розпакував трубку, приєднав її до приладу «ДрагерAlcotest6820» і розповів ОСОБА_1 , яким чином потрібно проводити тестування, останній чітко виконав вказівки, вдихнув повітря, видихнув його і за результатами тестування встановлено показник 0,5 %. Цей показник в тому числі відобразився на екрані технічного приладу, що зафіксовано відеокамерою поліцейського. У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив про згоду з ним.

Вказані відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КупАП.

Також, апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скраги щодо помилкового зазначення судом у постанові про огляд ОСОБА_1 у присутності двох свідків, оскільки із відеозапису вбачається, що свідки були запрошені поліцейським, однак їх особи не зазначені в протоколі. Таке не впливає на правильність постанови суду і не є підставою для її скасування.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130

- 6 -

КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення парвопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 одержані законнним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративногоправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обгрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцієюч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, постанова судді Шевченківського районного суду м.Києва від 06 жовтня 2021 рокує законною та обгрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Філімоненка Андрія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Києва від 06 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на ньогостягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.І.Савченко