Номер провадження 3/243/135/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 09 » лютого 2021 року суддя Слов`янського міськрайонного суд Донецької області Гончарова А.О., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №4 Краматорського РУП Головного управління Національної поліції в Донецькій області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , працюючого на ФОП « ОСОБА_2 », який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч.2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

24 грудня 2020 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшов адміністративний протокол серії ВАБ № 127333 від 21.12.2020 відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.184 КУпАП, відповідно до якого 21.12.2020 року о 15.00 год. було встановлено, що ОСОБА_1 , будучи особою, яку 24.11.2020 року постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, ухилився від виконання передбачених ст.150 СК України обов`язків щодо виховання малолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання з 07.12.2020 року по 08.12.2020 року була відсутня за місцем мешкання та її місцезнаходження було невідоме, тим самим ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що дочка зранку пішла до школи, ввечері додому не повернулась, тому він звернувся за допомогою до поліції, зазначив, що він жодним чином не ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання доньки.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Частина 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків та характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

З об`єктивної сторони аналізований проступок може виражатися в різних видах адміністративно-караних дій (бездіяльності) з боку батьків або осіб, які їх замінюють, зокрема: а) невиконання цими особами обов`язків по вихованню та навчанню неповнолітніх дітей; б) вчинення неповнолітніми адміністративних правопорушень; в) вчинення неповнолітніми, які не досягли віку, по настанні якого можлива кримінальна відповідальність, діянь, передбачених Кримінальним кодексом України.

Під невиконанням обов`язків по вихованню та навчанню дітей слід розуміти різні форми бездіяльності, в результаті якого відсутня належна турбота про виховання і освіту неповнолітніх.

В матеріалах справи відсутні дані щодо перебування на обліку в соціальній службі та будь-які фактичні дані, які б підтверджували вчинення неповнолітньою дитиною адміністративного правопорушення.

Згідно з повідомленням АРМ 102 07.12.2020 року о 20.39 год. на пульт №77 Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області надійшов дзвінок від ОСОБА_1 з повідомленням про зникнення дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка 07.12.2020 року о 08.30 год. пішла до школи, вчителька повідомила батькові, що дитина пішла зі школи через поганий стан здоров`я, телефон дівчинки вимкнений, додому вона не повернулась.

На думку суду, сама по собі та обставина, що дитина замість того, щоб піти зі школи додому пішла гуляти, не свідчить, що з боку батька відсутні заходи впливу на дитину і що він своєю поведінкою ухилився від виховання дитини. Так суду не надано будь-яких даних про те, що батько не вживає заходів щодо усунення такої поведінки дитини, як то не виконує рекомендації шкільного психолога та або/вчителів щодо вирішення цієї проблеми. Суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що дитина не пішла до школи та фактично пішла з дому внаслідок фізичної та психологічної неможливості знаходження її як вдома так і в учбовому закладі з причин, зокрема, нестерпної та напруженої психологічної обстановки.

Суд вкотре наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

В рішенні у справі «Карелін протиРосії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд зауважує, що рішення у справі «Карелін проти Росії» на даний момент не набрало законної сили, але суд погоджується з одностайною позицією семи суддів ЄСПЛ, викладеною в цьому рішенні.

Відповідно ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суддя вважає необхідним провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.184 КУпАП закрити через відсутність у його діях складу правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 184 ч.2, 247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області А.О. Гончарова