Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
01.12.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці Держмитслужби Зубенка І. І., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 серпня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у порушенні митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів, безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 153 782,71 (сто п`ятдесят три тисячі сімсот вісімдесят дві гривні) 71 коп з конфіскацією сідельного тягача марки «VOLVO», моделі «FH12 440», шассі № НОМЕР_1 , б/в, 2007 року виготовлення.
Стягнуто з громадянина України ОСОБА_1 на користь держави 420,40 (чотириста двадцять гривень, 40 коп.) гривень судового збору.
Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) ч. 1 статтею 483 Митного кодексу України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки в судовому засіданні при постановленні оскаржуваної постанови не був присутній, про оскаржувану постанову йому стало відомо з Єдиного реєстру судових рішень 04.09.2020. При цьому, вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню. Зазначає, що ТзОВ «Тирба» спростовує ту інформацію, що начебто уповноваженим органом Німеччини проведена перевірка в результаті чого виявилось, що компанія «SPAKI NUTFAHRZEUGE», не видавала та не підписувала ані інвойс, ані декларацію про походження на інвойсі, адже між ними дійсно було укладено договір купівлі-продажу. Вказує і на те, що вину у вчиненні правопорушення не визнає. Зазначає, доказів того, що ОСОБА_1 причетний до складання документів, про які йдеться у протоколі про порушення митних правил, як про такі, що містять неправдиві відомості умисно або з необережності вчинив дії, направлені на переміщення зазначених у цьому ж протоколі товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю або був заздалегідь обізнаний про таке, усвідомлював свої дії як протиправні, передбачав або повинен був і міг передбачити порушення своїми діями встановленого порядку переміщення товару через митний кордон України або можливість такого порушення, бажав, свідомо допускав його, або легковажно розраховував на його відвернення, в справі не встановлено, а отже, підстав для визнання його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, в справі не має. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу правопорушення.
Заслухавши пояснення представника митниці Зубенка І. І., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що пропущений на оскарження судового рішення строк підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , неявка якого, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи; даних про поважність причин його неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від апелянта не надходило, що розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 на її розгляд.
Апеляційний суд вважає, що доводи апелянта про поважність причин щодо поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення є слушними з огляду на таке.
Так, з оскаржуваної постанови убачається, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи у суді першої інстанції. При цьому, матеріали справи містять відомості про те, що повідомлення про розгляд справи місцевим судом особі, яка притягується до адміністративної відповідальності надсилались, однак дані про те, що ОСОБА_1 їх отримував у матеріалах справи відсутні. При цьому, жодних даних про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови також немає. Вищенаведене, у свою чергу, свідчить про те, що доводи апелянта про те, що зі змістом оскаржуваної постанови він дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень, - не спростовані й заслуговують на увагу.
Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнаються поважними, у зв`язку із чим доводи про поновлення строку визнаються обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу, а відтак строк поновлюється.
Відповідно до ст. 458 МК України, порушенням митних правил є адміністративне правопорушення, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій із товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до ст. 489 МК України, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП), а вчиненим із необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).
Диспозиція ч. 1 ст. 483 МК України визначає склад адміністративного правопорушення, що полягає у переміщенні або діях, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 495 МКУ доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи про порушення митних правил, протокол за вчинення якого складено щодо ОСОБА_1 , дотримані вимоги матеріального та процесуального права, що обставини, за яких ОСОБА_1 порушив митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 483 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор Мигалина В. В., який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , що в нього були підстави для обмови останнього та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказується і в апеляційній скарзі, у зв`язку із чим, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Апеляційний суд вважає такими, що не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що його вини у вчиненні правопорушення немає, водночас ТзОВ «Тирба» спростовує ту інформацію, що начебто уповноваженим органом Німеччини проведена перевірка в результаті чого виявилось, що експортер не видавав та не підписував ані інвойс, ані декларацію про походження на інвойсі, адже між ними дійсно було укладено договір купівлі-продажу, враховуючи такі обставини.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції дав неправильну оцінку вищевказаним доказам, не мотивував належним чином свої висновки про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України порушення митних правил, - апеляційний суд відхиляє з огляду на вищезазначене, при цьому ці доводи суд апеляційної інстанції розцінює як намагання ОСОБА_1 ухилитися від адміністративної відповідальності за скоєні діяння.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. Тому, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції врахувавши обставини справи, характер вчиненого правопорушення, дав належну оцінку наявним доказам, відтак правильно застосував щодо ОСОБА_1 вид та розмір стягнення в межах санкції 1 ст. 483 МК України, а тому накладене на ОСОБА_1 стягнення є таким, що відповідає, як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, є справедливим і таким, що відповідає, передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
При цьому, апеляційним судом не встановлено обставин чи підстав, які давали б можливість для зміни чи скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, і на такі в апеляційній скарзі не вказується.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, призначати експертизи, тощо; те, що з метою підтвердження зазначених у апеляційній скарзі доводів апелянтом ОСОБА_1 не заявлялось клопотань про приєднання або витребування доказів по справі, про призначення експертизи, тощо, і до апеляційної скарги не додано доказів, які б спростовували висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення, а також те, що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд апеляційної скарги, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги з наданням доказів в їх підтвердження.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 серпня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван Стан