Дата документу Справа № 334/4344/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/4344/20 Головуючий в 1 інст. Фетісов М.В.
Провадження №33/807/4/21 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 лютого 2021 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника - адвоката Валька В.С. на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 17.07.2020 о 14.30 годині у м. Запоріжжі по вул. Дубова, буд. 6/1 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем BMW 520D, реєстраційний № НОМЕР_1 , при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем Nissan Sentra, реєстраційний № НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, постраждалих немає, чим порушив вимоги п.13.3 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції представник адвокат Валько В.С., звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи у зв`язку з наступним. Так, за поясненнями ОСОБА_1 , при зустрічному роз`їзді автомобілі зупинилися і він почав опускати водійське скло, щоб переконатися у відсутності контакту між автівками. У цей час машина потерпілого почала рухатися із вивернутим вліво кермом, що і призвело до зіткнення, його автомобіль з місця не рухався. На думку ОСОБА_1 , водій автомобіля Nissan після зупинки не переконався у безпечності початку руху у тому числі з причини занадто щільного тонування ведійського скла. Сторона захисту звертає увагу, що пояснення ОСОБА_1 про те, що в момент зіткнення його автомобіль не рухався, не спростовано, і не підтверджено матеріалами справи, окрім пояснень потерпілого. Крім того, відмовляючи у проведенні експертизи, суд першої інстанції також припустився порушень ст. 273 КУпАП. Просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Потерпілий ОСОБА_2 та представник адвокат Марковський М.С., будучи повідомленими про розгляд справи апеляційним судом, в судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 283 КУпАП вбачається, що постанова суду має бути вмотивованою.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався, оскільки фактично не встановив, за яких обставин сталася вищевказана дорожньо-транспортна пригода, не проаналізував докази у їх сукупності, не дав їм належної оцінки, формально перелічивши їх в постанові та зробив висновки, які суперечать матеріалам справи.

Як слідує із оскаржуваної постанови, 17.07.2020 о 14.30 годині у м. Запоріжжі по вул. Дубова, буд. 6/1 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем BMW 520D, реєстраційний № НОМЕР_1 , при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем Nissan Sentra, реєстраційний № НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, постраждалих немає, чим порушив вимоги п.13.3 ПДР України,

За результатом розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного на ОСОБА_1 постановою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним за ст.124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення.

Вирішуючи питання про винуватість водія ОСОБА_1 суд послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 421385 від 17.07.2020 року, схему місця ДТП, пояснення потерпілого, фототаблицю місця ДТП, довідку з архіву правопорушень.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 заперечував свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення і вказував на порушення судом першої інстанції вимог ст. 273 КУпАП, оскільки судом було відмовлено у задоволенні клопотання про проведення експертизи.

Матеріали справи засвідчують, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення автотехнічної експертизи.

Відповідно до ст. 273 КУпАП України у разі, коли виникає потреба в спеціальних знаннях у справі про адміністративне правопорушення залучається експерт.

Отже, перевіряючи доводи апелянта щодо обставин, які були недосліджені судом першої інстанції, апеляційний суд задовольнив клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Валька В.С. про призначення судової автотехнічної та судової транспортно-трасологічної експертиз для визначення механізму ДТП та встановлення порушення правил ПДР учасниками події.

До апеляційного суду надійшло повідомлення НДЕКЦ про неможливість проведення судової транспортно-трасологічної експертизи з підстав відсутність можливості оглянути та дослідити автомобілі учасників ДТП.

Між тим, висновок експерта № 9-936 від 06.01.2021 року за результатом проведення судової автотехнічної експертизи, вказує що,

-за поясненнями ОСОБА_1 останній не створював небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.

-по версії потерпілого ОСОБА_2 , наявна невідповідність у діях водія автомобіля BMW 520D, реєстраційний номер № НОМЕР_1 ОСОБА_1 вимогам пп. 10.1, 10.9 ПДР, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з подією ДТП.

Між тим, звертаючись до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 421385 від 17.07.2020 року складеного відносно ОСОБА_1 , останньому інкримінується порушення вимог п. 13.3 ПДР, які судовим експертом при проведенні експертного дослідження взагалі не встановлено.

На думку апеляційного суду, пояснення учасників ДТП містять взаємовиключні суперечності щодо фактичних обставин справи, дій кожного з водіїв, розташування транспортних засобів на проїзній частині. Інших доказів, які б вказували на винуватість конкретного учасника ДТП в порушенні заявленого у протоколі пункту ПДР не встановлено.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що саме дії водія ОСОБА_1 є такими, що перебувають у причинному зв`язку із подією ДТП внаслідок порушення останнім саме вказаного у протоколі п. 13.3 ПДР.

При цьому, слід зауважити, що справа про адміністративне правопорушення, з урахуванням загального характеру законодавчого положення, а також профілактичної та каральної мети стягнень, є притаманним кримінальному провадженню, а отже і сам зміст складеного протоколу має відповідати вимогам для змісту обвинувального акту, зокрема і чіткого викладу фактичних обставин та конкретності інкримінованого правопорушення.

Наведена позиція покликана усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка згідност.9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зокрема викладену у рішеннях у справах «Надточій проти України», «Лучанінова проти України».

Отже, вимагається перевірка відповідності викладених фактичних обставин та заявлених порушень, на що суд першої інстанції уваги не звернув та формально поставився до розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, про що свідчить зміст оскаржуваної постанови, яка взагалі не містить аналізу доказів та співставлення їх зі змістом викладеного у відповідному протоколі адміністративного правопорушення, а лише перелік доказів.

При цьому суд зазначив, що взяв до уваги лише покази водія ОСОБА_2 , між тим не проаналізував показання водія ОСОБА_1 в контексті висунутого у протоколі адміністративного порушення.

Отже, з урахуванням відсутності будь-яких об`єктивних, переконливих та відповідних критерію «достатності» доказів порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 13.3 ПДР щодо недотримання безпечного інтервалу, постанову суду першої інстанції неможливо визнати законною та обґрунтованою.

Апеляційний суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За наведених обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника - адвоката Валька В.С. задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 21 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП скасувати.

Постановити нову, якою закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник