г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/360/21
Номер провадження 3/213/181/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року м. Кривий Ріг

Суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

Алексєєв О.В., розглянув матеріали, що надійшли з Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює менеджером ФОП " ОСОБА_2 ", зареєстрована та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу серії ВАБ №542815 від 25 січня 2021 року, ОСОБА_1 , 25 січня 2021 року, близько 16.00 години, перебуваючи на робочому місці в хостелі "Інгулець", за адресою: вул. Гірників,36, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область не припинила приймання відвідувачів, продовжила діяльність закладу, що надає послуги з розміщення.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п.15 ч.2 Постанови КМУ від 09 грудня 2020 року №1236, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Диспозицією ч.1 ст. 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма закону є бланкетною (вид норм права з точки зору рівня визначеності їх змісту). Диспозиції бланкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки), тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Так, відповідно до п.15 ч.2 Постанови КМУ від 09 грудня 2020 року №1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" на території України на період дії карантину (з 19 грудня 2020 року до 28 лютого 2021 року) запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється: діяльність закладів, що надають послуги з розміщення (крім готелів, санаторно-курортних закладів, установ і закладів, які надають соціальні послуги, реабілітаційних установ для осіб з інвалідністю та дітей з інвалідністю, а також стаціонарних відділень первинного та складного протезування протезно-ортопедичних підприємств, що належать до сфери управління Міністерства соціальної політики).

Виходячи з вищевикладеного, суб`єктом відповідальності за дане адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП, є виключно суб`єкт господарювання.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала пояснення, в яких просить провадження у справі закрити, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.44-3 КУпАП, оскільки вона працює реєстратором - рецепціоністом хостелу "Інгулець" та 25 січня 2021 року, близько 16.00 години, знаходилась у вказаному хостелі для фіксування показань лічильників електро та водопостачання для сплати комунальних послуг. В цей час до хостелу зайшли працівники поліції, яким вона повідомила, що хостел не працює та вона не є посадовою особою, яка несе відповідальність за порушення карантинних обмежень, на що останні не відреагували та склали даний протокол про адміністративне правопорушення.

Дослідив матеріали справи, зазначаю таке.

Суд, у відповідності до положеннями ст. ст. 280, 283 КУпАП, повинен з`ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності за нормою закону, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 1 КпАП України, завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. За нормою ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282).

У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцію, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

На підтвердження скоєння правопорушення при викладених вище обставинах надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №542815 від 25 січня 2021 року. Інших доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП, в тому числі доказів на підтвердження того, що остання є суб`єктом даного адміністративного правопорушення, суду надано не було.

Зміст постанови судді про притягнення особи до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283-284 КУпАП. В постанові потрібно зазначити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в даному випадку на органи поліції.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд зауважує, що рішення у справі «Карелін проти Росії» набрало законної сили.

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, достатні належні та допустимі докази у матеріалах справи про адміністративне правопорушення на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст. 44-3 ч.1 КУпАП - відсутні.

За таких обставин, з огляду на вищевикладене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 ч.1 КУпАП, у зв`язку з чим відповідно до п. 1 ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 247 ч.1 п.1, 284 ч.1 п. 3 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження по справі стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Алексєєв