33/804/56/21
265/7347/20
Єдиний унікальний номер 265/7347/20
Номер провадження 33/804/56/21
Категорія: ст. 44-3 КУпАП
Головуючий 1 інстанції: Копилова Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Преснякова А.А., розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі Донецької області апеляційну скаргу захисника адвоката Басівського В.О., діючого в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29.12.2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені суддею І інстанції обставини

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 06.11.2020 року близько 10-56 год., будучи власником торгівельного кіоску без назви, знаходилась у цьому кіоску за адресою АДРЕСА_2 без одягнених засобів індивідуального захисту під час спілкування з громадянкою, а саме маски, чим порушила вимоги п.п. 1 п.10 постанови КМУ від 22.07.2020 року № 641.

Постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29.12.2020 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 34000 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник Басівський В.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати судове рішення, прийняти нову постанову, якою протокол про адміністративне правопорушення ВАБ 074045 від 06.11.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП повернути до Лівобережного відділення поліції Центрального ВП ГУНП в Донецькій області для належного оформлення та подальшої передачі для розгляду до належного органу.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції винесено постанову без надання вірної правової оцінки матеріалам та фактичним обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Окрім того, вказує, що судом першої інстанції оскаржувана постанова винесена 29.12.2020 року, а 21.11.2020 року набрав чинності Закон України від 06.11.2020 року № 1000-?? «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби», яким ст. 44-3 КУпАП доповнено частиною другою, за якою передбачено штраф від десяти до п`ятнадцяти неподаткових мінімумів доходів громадян. Також даним законом внесені зміни і до статей 219, 222 КУпАП, за змістом яких до компетенції органів Національної поліції та Виконавчих комітетів віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.44-3 КУпАП, у звязку з чим, вважає що на час винесення постанови суд першої інстанції був неналежним та некомпетентним органом розглядати вказане адміністративне правопорушення.

Зазначає, що у даній справі фабула адміністративного протоколу відноситься до диспозиції ч.2 ст.44-3 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 інкримінують дії з перебуванням на робочому місці без захисної маски, а законом № 1000-?? пом`якшена відповідальність за дане адміністративне правопорушення.

Вказує, що відповідно до обставин справи та наданих ОСОБА_1 пояснень, вона 06.11.2020 року дійсно перебувала у приміщенні торгівельного павільйону, що розташований за адресою: м. Маріуполь, пр. Перемоги, 106, під час її спілкування із торгівельним представником маска знаходилась на її обличчі, оскільки під час цього спілкування вона пила воду та поперхнулася, жодних негативних наслідків від її діяння не настало, нікого із людей вона не піддавала ризику бути зараженим будь якою хворобою, а її знаходження із приспущеною маскою було обумовлено звичайною людською фізіологічною потребою. Розглядаючи вказану справу про адміністративне правопорушення суд першої інстанції взагалі не врахував вказані обставини та не розглянув можливості звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого діяння.

На думку захисника, сам протокол про адміністративне правопорушення містить суттєві недоліки, зокрема не вірно визначена кваліфікація вчиненого правопорушення, не вказані поняті чи свідки, що були присутніми під час вчинення вказаного адміністративного правопорушення та при оформленні адміністративного матеріалу, у розділі додатки до протоколу не конкретизовано, що додається до вказаного адміністративного протоколу.

Судом першої інстанції до ОСОБА_1 неправомірно застосовано покарання, а саме його розмір, який вже не був чинним за інкримінованою їй частиною статті.

Позиції учасників судового провадження

ОСОБА_1 і її захисник Басівський В.О. надали суду заяву, в якій просять провести апеляційний розгляд без їх участі, наполягали на задоволенні апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги в її межах, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Згідно вимог статті 289 КУпАП в разі пропуску строку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 вбачається, що судове рішення постановлено 29.12.2020 року, а апеляційна скарга подана 15.01.2021 року, тобто з порушенням строку апеляційного оскарження.

В клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження апелянт зазначає, що фактично судове засідання не проводилось, ОСОБА_1 була присутня у суді, їй запропонували дати письмові пояснення, а копію постанови отримати після свят, що вона і зробила, отримавши 06.01.2021 року під розпис оскаржувану постанову, таким чином реальна можливість оскарження у ОСОБА_1 з`явилась тільки 06.01.2021 року.

Наведене підтверджується матеріалами справи, в якій наявна заява ОСОБА_1 від 29.12.2020 (а/с 11), розписка останньої про отримання 06.01.2021 копії постанови (а/с 14).

Враховуючи викладене, строк на апеляційне оскарження має бути поновлений.

Згідно до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Басівський В.О. ставить питання про порушення судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 вимог ст. 219-222 КУпАП, а саме підвідомчості вказаної справи.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та оскарженої постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 , будучи власником торгівельного кіоску, під час спілкування з громадянкою, знаходилась без одягнених засобів індивідуального захисту, чим порушила п.1 п.10 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року, за що передбачена відповідальність згідно зі ст.44-3 КУпАП.

Диспозицією ст.44-3 КУпАП в редакції, чинній на момент вчинення вказаного в протоколі правопорушення, передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 21.11.2020 року, статтю 44-3 доповнено частиною другою такого змісту: «перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Відповідно до вимог ст. 94 Конституції України Закони стають обов`язковими та набувають законної сили негайно після офіційного прийняття й опублікування тексту закону, якщо інше не передбачено самим законом. При цьому, набуття законом чинності означає, що із цього моменту ним повинні керуватися, виконувати його й дотримуватися всі юридичні та фізичні особи.

Як вбачається з вимог ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, що пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Так, санкцією ч.2 ст. 44-3 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в той же час, санкцією ч.1 ст.44-3 КУпАП передбачено накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, ч. 2 ст.44-3 КУпАП, яка набрала чинності з 21.11.2020 року, встановлює відповідальність саме за діяння, які викладені у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та значно пом`якшує відповідальність за перебування у громадських місцях без засобів індивідуального захисту, а тому має зворотну дію в часі.

Крім того, відповідно до ст. 219, 222 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.44-3 розглядають виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад та органи Національної поліції.

Дії ОСОБА_1 , зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №074045 від 06.11.2020 року підлягають кваліфікації за ч.2 ст. 44-3 КУпАП, а відповідно до ст. 221 КУпАП судом розглядаються справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до вимог статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

З урахуванням цього слід визнати, що суд першої інстанції розглянув справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП, яка не належить до його компетенції, тобто з порушенням вимог ст. 219-222 КУпАП щодо підвідомчості вказаної справи про адміністративне правопорушення.

Порушення зазначеної норми адміністративного закону є суттєвою, яке тягне безумовне скасування судового рішення, з поверненням матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП до Лівобережного відділення поліції Центрального ВП ГУНП в Донецькій області для направлення за підвідомчістю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 44-3, 219-222, 294 КУпАП, ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 06.11.2020 № 1000-IX, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику Волвенко А.В. адвокату Басівському В.О. строк на апеляційне оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29.12.2020 року.

Апеляційну скаргу захисника Басівського В.О., діючого в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29.12.2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за статтею 44-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 3400 гривень, скасувати.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за статтею 44-3 КУпАП повернути до Лівобережного відділення поліції Центрального ВП ГУНП в Донецькій області для направлення за підвідомчістю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: