Номер провадження: 33/813/178/21
Головуючий у першій інстанції Іванчук В.М.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 02.11.2020 відносно:

ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ;

- про накладання стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 255 грн., а також стягнуто судовий збір у розмірі 420, 40 грн.

Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 05.09.2020 об 15:24 год. в м. Одесі по вул. Академіка Вільямса, біля будинку №86, керуючи автомобілем марки «RENAULT», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечної дистанції та швидкості для руху, в результаті чого допустила зіткнення з припаркованим автомобілем марки «MERCEDES-BENZ», д.н.з. НОМЕР_2 , після чого залишила місце дорожньо-транспортної події.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник Кліменко В.П. в інтересах ОСОБА_1 зазначив, що постанова суду ухвалена з порушенням норм процесуального права та всупереч практики ВС у даній категорії справ з огляду на наступне:

- суд 1-ої інстанції належним чином не повідомив ОСОБА_1 про розгляд справи, надіславши текст судової повістки SMS-повідомленням за відсутності відповідної заявки, чим позбавив її можливості надати суду пояснення та документи, які б свідчили про пом`якшення її відповідальності;

- адміністративне правопорушення було вчинено 05.09.2020, тобто станом на теперішній час тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, сплинув.

Посилаючись на викладене, захисник Кліменко В.П. просить постанову суду 1-ої інстанції скасувати та провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та її захисник Кліменко В.П. не з`явились, хоча були належним чином та своєчасно сповіщені про дату, час та місце апеляційного розгляду, жодних клопотань до суду не подавали, у зв`язку із чим апеляційний суд, керуючись вимогами ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснювати за відсутності учасників провадження.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Мотивуючи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, суд 1-ої інстанції послався на наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення, схему місця події, згідно якої встановлено місце ДТП та напрямок руху транспортних засобів, а також на сукупність досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу.

Враховуючи те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні поставленого їй у провину адміністративного правопорушення ніким із учасників провадження не оспорюється, апеляційний суд, не встановивши при цьому жодних істотних порушень вимог матеріального та процесуального права, які б перешкодили суду дійти вірного висновку в цій частині, а також на підставі вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, не знаходить підстав для перегляду зазначених висновків суду 1-ої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд 1-ої інстанції, розглядаючи справу, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильно кваліфікував її дії за ст. 122-4 КУпАП, як залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Що стосується посилань захисника на те, що ОСОБА_1 не сповіщалась належним чином про дату, час та місце розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, апеляційний суд повідомляє наступне.

Положення ч. 1 ст. 277 КУпАП встановлюють, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

В свою чергу, ч. 2 ст. 38 КУпАП передбачає, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП надійшла в провадження судді Київського райсуду м. Одеси Іванчука В.М. 13.10.2020 (а.с. 11).

Відповідно до приписів ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

При цьому, положеннями чинного КУпАП конкретно не передбачені способи належного сповіщення (як то поштою, електронною поштою, телефонним зв`язком, факсом й таке ін.) учасника процесу про дату, час та місце розгляду справи.

В даному випадку апеляційний суд, задля усунення зазначеної вище прогалини законодавства, вважає за можливе застосувати аналогію закону та положення найближчої галузі права, тобто кримінального процесуального, зокрема, ч. 1 ст. 111 КПК України передбачає, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу апелянта на те, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в своєму рішенні в справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

ЄСПЛ наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, враховуючи стислі строки розгляду справ такої категорії та строк накладення адміністративного стягнення, який, відповідно до вимог ст. 38 КУпАП складає не більше 3-х місяців з моменту вчинення адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає, що в даному випадку судом 1-ої інстанції не було допущено істотних порушень вимог закону та ОСОБА_1 була сповіщена своєчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом надіслання смс-сповіщення (а.с. 13, в т.ч. зворотна сторона), яке вона отримала 30.10.2020.

Твердження захисника про те, що на теперішній час тримісячний строк накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, сплинув, апеляційний суд оцінює критично та наголошує на такому.

Положення ч. 2 ст. 38 КУпАП передбачають, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у ч.ч. 3-5 цієї статті.

Адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №543738 від 11.09.2020 (а.с. 1), було вчинене ОСОБА_1 05.09.2020 о 15:24 год., а стягнення за вчинення вищезазначеного правопорушення було на неї накладено, відповідно до оскаржуваної постанови Київського райсуду м. Одеси, 02.11.2020 (а.с. 14), тобто у передбачений вимогами ст. 38 КУпАП тримісячний строк з моменту вчинення правопорушення.

При цьому, під час апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції не було встановлено будь-яких порушень вимог матеріального та процесуального права з боку суду 1-ої інстанції та, як наслідок, жодних передбачених законом підстав для скасування оскаржуваної постанови, у зв`язку із чим вимоги сторони захисту про її скасування та закриття провадження у справі на підставі вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП задоволенню не підлягають.

Враховуючи все вищевикладене, апеляційний суд вважає, що судом 1-ої інстанції не було допущено жодних порушень вимог закону щодо належного сповіщення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, остання була в передбаченому законом порядку (шляхом смс-сповіщення) повідомлена про розгляд справи, а також на момент розгляду справи строки накладення адміністративного стягнення, встановлені в даному випадку вимогами ч. 2 ст. 38 КУпАП, не сплинули, тому підстав для закриття провадження у справі немає.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відтак, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника Кліменко В.П. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції як законну та обґрунтовану - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Кліменко В.П. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Київського райсуду м. Одеси від 02.11.2020 про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца