Провадження № 3/127/7777/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2021 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шлапак Д.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм маршрутного таксі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

21.09.2021 о 07 год. 28 хв. в м. Вінниці по вул. Київській 173, водій автобуса марки «Богдан» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , здійснював перевезення пасажирів за маршрутом № 138 (Стрижавка-Слобода), при цьому перевозив пасажирів більше чим передбачено технічною характеристикою місць для сидіння, замість 23 пасажирів, перевозив 38 пасажирів. Чим порушив підпункт 8 пункт 3 постанови КМУ № 641, 1236 зі змінами, за що передбачена відповідальність за ст. 44-3 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомляв.

В зв`язку з цим на підставі ст. 268 КУпАП, та враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 .

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Захисник ОСОБА_1 адвокатПарпальос В.В.в судовому засіданні просила закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях її підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, оскільки пункту постанови, який зазначений в протоколі, на час вчинення правопорушення не було.

Заслухавши пояснення адвокатаПарпальос В.В., дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, зі змісту положень ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Частиною 1 статті 44-3 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Тобто, норми ст. 44-3 КУпАП відсилають до інших законодавчих чи нормативних актів, або ж рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно з підпунктом 8 пункту 2-2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», у порушенні якого обвинувачується ОСОБА_1 (у редакції станом на час складання протоколу про адміністративне правопорушення) заборонено здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.

Постановою Кабінету Міністрів України № 611 від 16.06.2021 в Постанову Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 було внесено відповідні зміни, в тому числі її доповнено пунктом 2-2, до якого й було включено підпункт 8, який виключено з пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020, де він до цього містився.

З аналізу вищезазначеного вбачається, що станом на 21.09.2021 все ж таки діяла заборона здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб. Тому помилку в зазначенні інспектором поліції пункту Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 в даному випадку суд вважає технічною та не суттєвою.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 218904 від 21.09.2021 та рапортом працівника поліції.

Крім того, в судовому засіданні будо досліджено відеозапис, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано, що працівниками поліції було встановлено відсутність вільних місць для сидіння пасажирів, також в салоні транспортного засобу перебували пасажири, які стояли, даний факт чітко зафіксовано на відеофайлі, що дозволяє суду зробити висновок, що вказаний транспортний засіб рухався у звичайному режимі руху, здійснюючи пасажирські перевезення з більшою кількістю пасажирів, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу.

З огляду на наведене, суд вважає що зазначені вище докази є чіткими, достатньо переконливими, об`єктивно узгоджуються між собою, що у сукупності дає підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Суд не бере до уваги твердження адвоката Парпальос В.В.щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, так як надані пояснення спростовуються відеозаписом та іншими матеріалами справи.

Таким чином, оцінюючи зазначені вище докази в їх сукупності, суд оцінює позицію ОСОБА_1 та його захисника критично та розцінює це як спробу створення штучних умов для спростування факту порушення ОСОБА_1 правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та іншими актами законодавства, з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_1 вперше вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, є особою, яка підлягає адміністративній відповідальності, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність правопорушника судом не встановлені.

Таким чином, з вищевикладеного, аналізуючи матеріали справи, зважаючи на ту обставину, що порушення правил карантину, є серйозним правопорушенням, оскільки обмежувальні протиепідемічні заходи, встановлені державою, покликані на охорону здоров`я людей, внаслідок якого могли настати тяжкі наслідки, ОСОБА_1 своїми діями наражав на небезпеку себе та інших громадян, суд вважає за доцільне, застосувати до останнього адміністративне стягнення у виді штрафу з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, який згідно ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» станом на день розгляду справи становить 454 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 38, 44-3, 247, 283, 284, 294 КУпАП, ст. ч. 5 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя: