справа № 492/62/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 лютого 2021 року м.Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Гусєва Н.Д.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 065107 від 16 січня 2021 року, ОСОБА_1 16 січня 2021 року о 02 год. 59 хв. по вул.Об`їздна дорога, 20 м.Одеси, повторно протягом року керував транспортним засобом марки «VOLVO FH 440», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки «VAN HOOL 3B0011», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з технічною несправністю з якою забороняється експлуатація та подальший рух, а саме з місцевими пошкодженнями шини, що оголюють корд, чим порушив вимоги п. 31.4.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 121 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надавав, у зв`язку з чим суд, відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя вважає, що в судовому засіданні винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не знайшла свого підтвердження і він не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, а справа на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення складу адміністративного правопорушення, зазначеного у ч. 4 ст. 121 КУпАП необхідно з`ясувати зокрема чи дійсно особа вчинила правопорушення повторно протягом року після вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою зазначеної статті.

Наявність складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів, обов`язок надання яких покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 121 КУпАП наступає в разі повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. ч. 1-3 ст. 121 КУпАП, які зокрема, передбачають відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 3 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (надалі за текстом Інструкція), затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили.

Згідно з вимогами п. 1, п. 4, п. 5 розділу VІІ Інструкції повторним відповідно до статті 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню; поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення; у разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 252 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддею встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 065107 від 16 січня 2021 року, водій ОСОБА_1 16 січня 2021 року о 02 год. 59 хв. по вул.Об`їздна дорога, 20 м.Одеси, повторно протягом року керував транспортним засобом марки «VOLVO FH 440», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки «VAN HOOL 3B0011», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з технічною несправністю з якою забороняється експлуатація та подальший рух, а саме з місцевими пошкодженнями шини, що оголюють корд, чим порушив вимоги п. 31.4.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Відповідно письмових пояснень ОСОБА_1 , несправність шини появилася через погане покриття дороги.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив будь-яке з правопорушень, передбачених ч. ч. 1-3 ст. 121 КУпАП, оскільки в підтвердження вказаного факту до протоколу не додано довідки, а також процесуального документа, а саме постанови у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили та свідчила б про те, що ОСОБА_1 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. ч. 1-3 ст. 121 КУпАП.

Суддею встановлено, що в ході складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення були допущені істотні порушення положень вищезазначеної Інструкції, оскільки матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення повторно.

Виходячи з вищенаведених фактів, враховуючи матеріали справи, беручи до уваги, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення повторно, суддя приходить до однозначного висновку що в діях ОСОБА_1 не вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, у зв`язку із чим він не підлягає адміністративній відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Суддя звертає увагу на те, що згідно з ст. ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Рішенням Конституційного суду України від 20 жовтня 2011 року № 12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України, встановлено, що обвинувачення у вчиненні злочину (правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконній спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року вказує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення повинно випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що всі сумніви щодо доведеності вини порушника слід тлумачити на його користь, суддя приходить до висновку, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відомості про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, не підтверджуються доказами, отже і протокол про адміністративне правопорушення не можна визнати доказом його вини у розумінні ст. 251 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги, що наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні суддею у судовому засіданні, не підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, приходжу до висновку про закриття провадження у справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 121, 221, 245, 247, 251, 252, 256, 268, 278-280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановив:

Провадження по справі про адміністративні правопорушення № 492/62/21 відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя

Арцизького районного суду Гусєва Н.Д.