Справа № 216/6980/21
провадження 3-зв/216/5/21
ПОСТАНОВА

іменем України

07 грудня 2021 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Кузнецов Р.О. розглянувши заяву адвоката Вірка Віктора Вікторовича про відвід судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Онопченка Ю.В. у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

У провадженні судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Онопченка Ю.В. перебувають матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

07 грудня 2021 року до суду надійшла заява адвоката Вірка В.В., в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про відвід судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Онопченка Ю.В., зокрема, в обґрунтування відводу зазначено, що всупереч вимогам Конвенції, Конституції України та усталеної практики Європейського суду з прав людини, суддею самостійно поза межами судового розгляду був витребуваний за вихідним номером канцелярії суду №5878 та долучений до матеріалів справи новий відеозапис до протоколу серії ААБ №125500 від 22.10.2021. Крім того, на думку адвоката Вірка В.В. суддя Онопченко Ю.В. відверто зайняв сторону обвинувачення, та навмисно не викликає для допиту свідків очевидців подій, тому існують сумніви в неупередженості судді Онопченка Ю.В., при розгляді даної справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2021, заяву про відвід розподілено судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Кузнецову Р.О.

Дослідивши заяву адвоката Вірка В.В. про відвід судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Онопченка Ю.В. у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутні норми, які передбачають відвід (самовідвід) судді. Вказані обставини можуть свідчити не про наявність прогалин у Кодексі України про адміністративні правопорушення щодо врегулювання права на відвід і порядку розгляду заяви про відвід, а про кваліфіковане (свідоме) мовчання законодавця, який враховує короткі строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, нетривалі строки давності притягнення до адміністративної відповідальності та можливість оскарження рішення судді в апеляційному порядку.

Разом з цим, відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на розгляд справи безстороннім судом.

У зв`язку з викладеним, з метою недопущення порушення прав, інтересів і свобод особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вважаю за необхідне розглянути вказану заяву про відвід по суті за аналогією процесуальних норм, які містяться в КПК України, оскільки у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 Європейський суд з прав людини зазначив, що український уряд визнав кримінальний характер КУпАП.

Правову основу, яка визначає конкретні підстави для відводу судді в межах кримінального провадження, визначають положення ст.ст.75,76 КПК України.

Так, згідно ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Аналіз практики розгляду справ ЄСПЛ свідчить, що сумніви в незалежності відсутні, коли, на думку ЄСПЛ, у «об`єктивного спостерігача» не виникне підстав для занепокоєння з цього питання в обставинах справи, що розглядається (Кларк проти Сполученого Королівства). ЄСПЛ застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілдт проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»).

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням XI (чергового) з`їзду суддів України від 22 лютого 2013 року, визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеного у Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року за № 2006/23, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують її прийняття.

За змістом п. 3.1 Бангалорських принципів поведінки суддів суддя демонструє поведінку, бездоганну навіть з точки зору стороннього спостерігача.

Відповідно до п. 3.2 Бангалорських принципів поведінки суддів спосіб дій та поведінка судді мають підтримувати впевненість суспільства в чесності та непідкупності судових органів. Недостатньо просто чинити правосуддя, потрібно робити це відкрито для суспільства.

Відповідно до ст. 30 КПК України відмова в здійсненні правосуддя не допускається; необгрунтовані задоволення відводів чи самовідводів у будь-якій справі є неприпустимими, оскільки може свідчити про ухилення від розгляду справи, що є порушенням правил суддівської етики та порочить звання судді, а також підриває авторитет суду та судової влади в цілому; необґрунтовані заяви про відвід судді можуть розцінюватися як тиск на суд та зловживання правом на заявлення відводів.

Враховуючи вищевикладене суддя прийшов до висновку, що доводи про відвід судді є безпідставними та необґрунтованими, жодних обставини, які б виключали участь судді у розгляді даної справи, не встановлено. Відсутність об`єктивних та наявність лише надуманих підстав відводу свідчить про факт зловживання адвокатом Вірком В.В. правами, передбаченими законодавством України, направленим на затягування розгляду справи про адміністративне правопорушення та уникнення ОСОБА_1 відповідальності за скоєне, внаслідок чого клопотання про відвід задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 30, 75, 76 КПК України, ст.ст. 246, 283-285 КУпАП суддя

п о с т а н о в и в :

В задоволенні заяви захисника адвоката Вірка Віктора Вікторовича про відвід судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Онопченка Ю.В. у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ