Провадження № 3/742/12/21
Єдиний унікальний № 742/3333/20
Постанова
08 лютого 2021 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Коваленко А.В., за участі секретаря судових засідань Риндя Л.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника Лисенко В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Прилуках адміністративну справу, що надійшла від Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , раніше протягом останнього року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не притягувався,
за ч.1 ст.130 КУпАП, -
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 22.11.2020 року, 00 год. 30 хв., ОСОБА_1 в м.Прилуках керував автомобілем Хонда д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Чехова з явними ознаками алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю, продувати прилад «Драгер» та їхати в лікарню відмовився ,чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 показав, що 22.11.2020 року він був з дружиною в друзів. По дорозі додому його зупинили працівники поліції та оскільки дружина вживала спиртні напої і з автомобіля відчувався запах алкоголю то вони запідозрили його в керуванні транспортним засобом в стані сп`яніння. Оскільки він не вживав спиртні напої і не знав , як реагувати на пропозицію працівників поліції продути прилад він попросив їх почекати поки він поспілкується зі своїм адвокатом. Від проходження огляду на стан сп`яніння він не відмовлявся. Працівники поліції не дали йому можливості поспілкуватися з адвокатом і склали протокол.
Працівник поліції ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що він зупинив водія ОСОБА_1 і з автомобіля було чути запах алкоголю та запропонував пройти обстеження на стан сп`яніння. Водій відмовився проходити обстеження без адвоката. Після чого інший наряд поліції привіз прилад «Драгер» і в присутності понятих ОСОБА_1 відмовився пройти обстеження .
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення додані наступні докази :
протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №383901 від 22.11.2020 року в якому зазначено, що 22.11.2020 року, 00 год. 30 хв., ОСОБА_1 в м.Прилуках керував автомобілем Хонда д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Чехова з явними ознаками алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю, продувати прилад «Драгер» та їхати в лікарню відмовився ,чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП
Письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 з якого вбачається, що останній 22.11.2020, був присутній під час складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та Прилуцькій лікарні(а.с.3)
Письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 з якого вбачається, що останній 14.10.2020, був присутній під час складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та Прилуцькій лікарні(а.с.3)
З дослідженого в судовому засіданні диска з відеозаписом місця події, що відбулась 22.11.2020 вбачається, що на файлі №1 відображено як працівники встановлюють особу водія автомобіля та чи вживав останній алкогольні напої. Водій надав пояснення, що спиртні напої не вживав.Поліцейський пропонує продути прилад «Драгер» чи проїхати в лікарню на обстеження. На що ОСОБА_1 відповідає, що він зателефонує до адвоката. На неодноразові пропозиції поліцейського пройти обстеження водій відповідає, що він не відмовляється, але йому необхідно поговорити з адвокатом.
На файлі №2 відображено, що водій ОСОБА_5 спілкується по телефону з невідомою особою. Поліцейський запитує чи буде він підписувати протокол. ОСОБА_5 розмовляючи по телефону говорить ні, а поліцейський коментує дану відповідь, як відмову від підпису.
Надаючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам суд приходить до наступних висновків.
З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що відносно ОСОБА_6 складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення останнім п. 2.5 ПДР , а саме: за відмову пройти обстеження на стан сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд критично ставиться до письмових показів понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки в даних поясненнях маються відомості про відмову проходження ОСОБА_7 від обстеження на стан сп`яніння, але відсутні будь-які відомості про наявність в останнього ознак сп`яніння.
Натомість з протоколу вбачається, що ознакою сп`яніння є запах алкоголю, але з відеозапису долученого до матеріалів справи вбачається, що поняті знаходилися на значній відстані від ОСОБА_6 , що ставить під сумнів їх можливість сприймати запах алкоголю, який згідно протоколу походив невідомо від кого, оскільки ОСОБА_5 зазначав, що запах алкоголю в салоні автомобіля був присутній так-як спиртне вживала його дружина.
Крім того, з долучених до матеріалів відеофайлів вбачається, що ОСОБА_1 жодного разу не зазначав про те, що він відмовляється пройти обстеження, а лише прохає надати час проконсультуватися з адвокатом, але поліцейський такої можливості не надає, про що свідчить час зазначений в протоколі, а саме керував автомобілем в 00 год.30 хв., а протокол складено о 00 год 40 хв.
З метою з"ясування обставин справи судом, неодноразово викликалися до суду свідки зазначені в протоколі, але останні жодного разу в судове засідання не з`явилися, що позбавило суд можливості з`ясувати обставини під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та обставин наявності у ОСОБА_1 ознак сп`яніння та відмови проходження обстеження на стан сп`яніння.
Суд не приймає, як доказ винуватості ОСОБА_1 показання поліцейського ОСОБА_8 , оскільки він є представником правоохоронних органів і зацікавлений в результаті розгляду справи,а його показання , щодо винуватості ОСОБА_1 не підтверджені в судовому засіданні належними та допустимими доказами.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Ст. 266 КУпАП встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Про те, матеріали справи, не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом.
Також слід зазначити, що статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.
Згідно п.п. 4, 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відео реєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Зазначені вимоги нормативних актів працівниками поліції дотримані не були.
Так, з долученого до матеріалів відеозапису події вбачається, що працівники поліції здійснювали відеофіксацію за допомогою засобів, які не ведуть безперервну відеозйомку. Вона містить три відеофайла, на яких, в порушення Інструкції, не зазначено дату та час її проведення.
Відповідно до п. 3 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на ознаки алкогольного сп`яніння водія вказують: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. В той час як ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння, за виключенням запаху алкоголю з порожнини рота, звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Досліджені в судовому засіданні докази не підтверджують наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння.
Таким чином суд констатує, що проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 пропонувалось без явних на те причин , надані суду докази про відмову водія від проходження огляду викликають сумніви в їх достовірності, показання свідків відмови від огляду шаблонні і не відображають стану водія, а тому поза розумним сумнівом не доводять винуватості водія ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Надаючи оцінку протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 383901 від 22.11. 2020 року, суд констатує, що останній містить лише інформацію про вчинене ОСОБА_1 правопорушення , а відомості викладені в ньому не підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, а отже він не може бути єдиним беззаперечним доказом винуватості ОСОБА_1 .
Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Таким чином, суд констатує, що наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів не достатньо для доведення обставин перебування ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження обстеження на стан сп`яніння.
Інші належні та допустимі докази, що підтверджують вчинення особою правопорушення п. 2.5 ПДР , за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутні, що позбавляє суд можливості вирішити питання про наявність в діях ОСОБА_1 зазначеного складу правопорушення.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження в справі через відсутність складу адміністративного правопорушення.
На підставі вищевикладеного, ст.ст.247, 283, 284 КУпАП, суддя
Провадженя в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.
Суддя А.В.Коваленко