Справа № 308/768/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

21.01.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Роговика С. О., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Роговик С. О. в інтересах ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 лютого 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючий, громадянин України,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Згідно постанови, 19 січня 2020 року о 23 год. по пр. Свободи, 28 у м. Ужгород, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Шкода Октавія», д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови), і від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням технічного засобу «Драгер» на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) і скоїв передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.

В поданій у інтересах ОСОБА_1 апеляційній скарзі адвокат Роговик С. О. вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що зазначене в протоколі твердження про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження такого огляду, однак, факти ненадання поліцейським йому направлення до закладу охорони здоров`я та незабезпечення супроводу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння стали підставою для відмови ОСОБА_1 підписати складений щодо нього протокол, після чого, ОСОБА_1 протягом двох годин самостійно звернувся до Закарпатського обласного медичного центру психічного здоров`я та медицини залежностей, де пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, і відповідно до протоколу медичного освідчення № 48 від 20.01.2020 ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено. При цьому, зазначає, що до матеріалів справи не додано акту медичного огляду ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу та направлення його на огляд до відповідного закладу охорони здоров`я. Стверджує, що поліцейським не було дотримано вимог Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також приписів, викладених у ст. 266 КУпАП, чим допущено порушення прав особи, у зв`язку з чим, будь-які докази не можуть вважатися належними та допустимими, а тому, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Роговика С. О., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Апеляційний суд, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення цього адміністративного правопорушення.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 363614 підтверджено, що 19 січня 2020 року о 23 год. по пр. Свободи, 28 у м. Ужгород, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Шкода Октавія», д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови), і від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням технічного засобу «Драгер» на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що такий складено у присутності двох свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , і що ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення зі змістом протоколу, отримання його копії та надання будь-яких пояснень по суті правопорушення (а. с. 1-2).

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , убачається, що вони були запрошені працівниками патрульної поліції в якості свідків при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ст. 130 КУпАП, і у їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря-нарколога (а. с. 3, 4).

З копії протоколу серії БД № 315833 від 20.01.2020 вбачається, що такий складено щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, а саме за те, що 19 січня 2020 року о 23 год. по пр. Свободи, 28 у м. Ужгород, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Шкода Октавія», д. н. з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Шкода Фабіа», д. н. з. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги, передбачені п. 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України (а. с. 5).

З рапорта поліцейського Угрин І. вбачається. 19.01.2020 приблизно о 23 год екіпаж 101 (Матлах, Угрин ) отримав повідомлення про ДТП без потерпілих. Прибувши на місце події було встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Шкода Октавія», д. н. з. НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем марки «Шкода Фабіа», д. н. з. НОМЕР_3 . Під час оформлення адміністративних матеріалів було виявлено, що посвідчення водія НОМЕР_4 , яке було надано ОСОБА_1 , містить ознаки підробки, у зв`язку з чим, на місце події було викликано СОГ Ужгородського МВ, транспортний засіб марки «Шкода Октавія», д. н. з. НОМЕР_1 , залишено без порушень ПДР на парковці за адресою м. Ужгород, пр. Свободи, 28 (а. с. 6).

Факт ДТП за участі ОСОБА_1 , яка мала місце 19.01.2020 приблизно о 23 год по пр. Свободи, 28 у м. Ужгород, а також наявність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння підтверджуються і наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а. с. 7-9).

З довідки інспекторки відділу адмінпрактики УПП в Закарпатській області Бордаш М. від 22.01.2020 убачається, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_5 від 26.02.2008 та відповідно до НАІС МВС України таке посвідчення має статус «загублений» (а. с. 10).

Викладені в складеному щодо ОСОБА_1 протоколі за ч. 1 ст. 130 КУпАП дані підтверджуються і наявним у матеріалах справи відеозаписом із місця події (а. с. 11).

Разом із тим, у ході апеляційного розгляду справи, ОСОБА_1 визнав факт керування транспортним засобом, факт вчинення ДТП та факт добровільного відшкодування збитків унаслідок ДТП.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. п. 2.5 ПДР, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський Угрин І. І. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано й на такі не посилалася сторона захисту в ході її розгляду.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейський Угрин І. І. при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що у гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були залучені в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, - такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано й на такі не посилалася сторона захисту в ході її розгляду.

Також під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що у гр. гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , поясненнями яких підтверджується факт керування ОСОБА_1 автомобілем та ДТП за його участі, а також наявність у нього ознак сп`яніння, були підстави для обмови ОСОБА_1 , - такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано й на такі не посилалася сторона захисту в ході її розгляду.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів чи інших дій, які призвели до примусової відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що зазначене в протоколі твердження про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження такого огляду, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

Як такі, що не спростовують факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці події, так і в закладі охорони здоров`я, - апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що факти ненадання поліцейським направлення до закладу охорони здоров`я та незабезпечення супроводу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння стали підставою для відмови ОСОБА_1 підписати складений щодо нього протокол. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує і те, що відповідно до чинних нормативно-правових актів поліцейський виготовляє письмове направлення особи на огляд з метою визначення стану сп`яніння лише у разі погодження такої особи на проходження огляду, а у разі відмови водія на пропозицію пройти огляд з метою визначення стану сп`яніння відповідне направлення поліцейським не складається.

Із цих підстав, апеляційний суд не бере до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що до протоколу не додано акту медичного огляду ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу та направлення його на огляд до відповідного закладу охорони здоров`я.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 протягом двох годин самостійно звернувся до Закарпатського обласного медичного центру психічного здоров`я та медицини залежностей, де пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, і відповідно до протоколу медичного освідчення № 48 від 20.01.2020 ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено, - апеляційний суд не бере до уваги з огляду на те, що такі жодним чином не спростовують факту відмови ОСОБА_1 на законну вимогу поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, тобто порушення ним вимог передбачених п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, апеляційний суд враховує те, що відповідно до чинного законодавства, водій, у якого працівники поліції виявили ознаки алкогольного сп`яніння, у разі згоди на проходження огляду з метою виявлення стану сп`яніння, повинен пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я у присутності працівників поліції, а не самостійно після складення поліцейськими протоколу за відмову від проходження такого огляду.

На підставі наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що поліцейським не було дотримано вимог Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також приписів, викладених у ст. 266 КУпАП, чим допущено порушення прав особи, у зв`язку з чим, будь-які докази не можуть вважатися належними та допустимими, а тому, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, і в свою чергу, не свідчать про недопустимість та неналежність наявних у матеріалах справи доказів, а також про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктами 2.5 ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, і є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Не погоджується апеляційний суд і з доводами сторони захисту про те, що на час розгляду апеляційної скарги скасовано акт, який встановлює відповідальність ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Близькі за змістом положення містяться у ч. 2 ст. 4 КК, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначені положення кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо втрати чинності Законом, відповідно до якого особа, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння після 03.07.2020 не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП апеляційний суд бере до уваги такі нормативно-правові акти.

Верховною Радою України 22 листопада 2018 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 2617-VIII), яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та особливості початку досудового розслідування у формі дізнання.

3 грудня 2019 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення зміни до розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 321-IX), яким відтерміновано набрання чинності Законом № 2617-VIII з 1 січня 2020 на 1 липня 2020 року. Під час прийняття Закону № 321-IX було визначено, що для уніфікації законодавства потрібно внести зміни до великого масиву законодавчих актів з метою узгодження термінології, запровадженої Законом № 2617-VIII, та термінології, яка застосовується в інших законодавчих актах.

17 червня 2020 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 720-IX). У Розділі ІІ Закону № 720-IX зазначено, що «Цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII».

1 липня 2020 року Закон № 2617-VIII набрав чинності, а Закон № 720-IX був підписаний Президентом України 2 липня 2020 року та 3 липня 2020 року опублікований в газеті «Голос України». Частина п`ята статті 94 Конституції України передбачає, що Закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

З огляду на зазначене, враховуючи положення частини п`ятої статті 94 Конституції України апеляційний суд вважає, що Закон № 720-IX набрав чинності 3 липня 2020 року, а саме в день його опублікування.

Законом України № 720-IX внесено зміни до Закону № 2617-VIII, відповідно до яких із Закону № 2617-VIII вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1.

Тому апеляційний суд вважає, що з 3 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII, тобто у редакції до 01 липня 2020.

Апеляційний суд вважає, що підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, відсутня, оскільки згідно вказаної норми провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність, а у результаті внесення змін до ст. 130 КУпАП юридична відповідальність виключена зі ст. 130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Тому, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана адвокатом Роговиком С. О. апеляційна скарга, доводи якої є безпідставними, - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Роговик С. О. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан