ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2021 Справа №607/21660/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ломакін В.Є., розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського відділу поліції Головного управління національної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; ПП «Продекспорт»; посада: заступник директора по роботі з орендарями,

за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне правопорушення від 28.11.2020 року серія ВАБ №057058 вбачається, що 28 листопада 2020 року о 10 год. 33 хв. гр. ОСОБА_1 займаючи посаду заступника директора ТРЦ «Орнава», що за адресою м.Тернопіль вул.Живова, 15А, не вжив відповідних заходів щодо унеможливлення подальшої діяльності ТРЦ, чим порушено вимоги п.п.2 п.15 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 р. зі змінами затвердженими Постановою КМУ №1100 від 11.11.2020 р. у відповідності до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000р. із змінами та доповненнями.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.44-3 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб », іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, а саме секретарем судового засідання в телефонному режимі, що стверджується телефонограмою наявною в матеріалах справи, в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяви про відкладення розгляду справи не подавав. Приймаючи до уваги вимоги ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе розгляд справи у його відсутності.

У судовому засіданні, захисник адвокат Кузнєцова М.І. просить, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно підзахисного ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП. Водночас, остання підтримала подане заперечення на протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП, зазначивши, що у матеріалах про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП міститься протокол, у якому вказано, що заступником директора торгового центру «Орнава» ОСОБА_1 , нібито 28 листопада 2020 року о 10 год. 33 хв. не вжито відповідних заходів щодо унеможливлення подальшої діяльності ТЦ «Орнава», проте, на доведеність вини ОСОБА_1 до вказаного протоколу не додано пояснень відвідувачів, яких ОСОБА_1 нібито було прийнято та здійснено їх обслуговування; не надано жодного документу яким підтверджується за якою адресою проводилося обстеження та складено протокол. Крім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-якого належного та допустимого доказу який би вказував на те, хто саме є відповідальним за вжиття відповідних заходів щодо унеможливлення подальшої діяльності ТЦ «Орнава». Оскільки із доданого, до матеріалів справи витягу з ЄДРЮО вбачається, що керівником ПП «Продекспорт» є ОСОБА_2 , а будівля торгового центру, яка розміщена за адресою: вул.Живова, 15а в м.Тернополі належить на праві власності ПП «Продекспорт».

Суд, заслухавши пояснення захисника, вивчивши протокол та матеріали, додані до нього, вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч.1 ст. 44-3 КУпАП з наступних правових підстав.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до п.17 Постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS CoV 2» від 22.07.2020р., головним державним санітарним лікарем України розробляються та затверджуються протиепідемічні заходи, які визначають особливості провадження діяльності суб`єктами господарювання в період карантину.

Відповідно до пп.2 п.15 Постанови КМУ №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS CoV 2» від 22.07.2020р.( в редакції Постанови КМУ від №1100 від 11.11.2020 р.), додатково до обмежень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14 листопада 2020 р. до 30 листопада 2020 р. забороняється: 2) приймання відвідувачів у торговельно-розважальних центрах.

Протокол, є актом обвинувачення й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

На підставі відповідної практики ЄСПЛ можна зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст. 6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вищевказаний принцип знайшов відображення і в рішеннях Європейського Суду з прав людини («Капо проти Бельгії», 42914/98, 13.01.2005року, «Радіо Франс проти Франції», 53984/00, 30.03.2004 року…) за якими прийняття доказів належить досліджувати загалом в світлі пункту 2 статті 6, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Разом із тим, у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 280 КУпАП, закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст.255 цього кодексу.

Щодо наданого як доказ рапорту інспекторів поліції від 28.11.2020 р. суддя не може вважати належним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки рапорт - це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції. Крім того працівники поліції, які склали вказані рапорта не допитувалися в судовому засіданні. Крім того, рапорта працівників поліції не містять фактичних даних на основі яких може бути встановлено наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і тому в контексті положень ст.251 КУпАП не можуть бути доказом по даній справі.

Крім того, із копії свідоцтва від 14.03.2005 р. про право власності на будівлю торгового центру, виданого на підставі Рішення виконкому Тернопільської міської ради №261 від 10.03.2005 року, вбачається, що будівля торгового центру загальною площею 15099.5 кв.м., яка розташована за адресою : АДРЕСА_3 , належить ПП «Продекспорт» на праві приватної власності. Керівником ПП «Продекспорт» є ОСОБА_2 , що стверджується витягом з ЄДРЮО № від 06.08.2020р.

Із копії трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 відповідно до наказу №8к/17 від 06.03.2017 р. прийнятий на посаду заступника директора ПП «Продекспорт» .

Із вище зазначеного вбачається, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на момент складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, займав посаду заступника директора ПП «Продекспорт», а не ТЦ «Орнава».

Водночас, судом встановлено, що до матеріалів справи не додано жодних доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 являється особою, відповідальною за роботу торгового центру « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_3 , чи є його керівником, а відповідно, несе відповідальність за ч.1 ст.44-3 КУпАП за порушення правил карантину, описані у протоколі про адміністративне правопорушення

Не може вважатися доказом вини ОСОБА_1 й відеоматеріали, долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення складеного відносно останнього, відсутні будь-які відомості щодо проведення відео- фіксації правопорушення; в протоколі не зазначено, що будь-які відеоматеріали долучалися до матеріалів справи: і, крім того, вказані відеоматеріали жодним чином не свідчать про факт обслуговування відвідувачів саме в ТЦ «Орнава».

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до положень розділу II „Права, свободи та обов`язки людини і громадянина Конституції України, зокрема: - громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (частини перша, друга статті 24); - кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (частина перша статті 42).

Відповідно до п.3.2 Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень постанови Кабінету Міністрів України „Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів, положень частин першої, третьої статті 29 Закону України „Про Державний бюджет України на 2020 рік, абзацу дев`ятого пункту 2 розділу II „Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 28.08.2020р. №10-р/2020 у справі № 1-14/2020(230/20), Конституційний Суд України зазначає, що згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України; в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень; не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України. Конституційний Суд України наголошує, що обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина є можливим у випадках, визначених Конституцією України. Таке обмеження може встановлюватися виключно законом - актом, ухваленим Верховною Радою України як єдиним органом законодавчої влади в Україні. Встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить статтям 1, 3, 6, 8, 19, 64 Конституції України.

Відповідно до ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП або про закриття справи.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище наведені обставини, оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст.129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальності сторін та свобода в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; з огляду на вище зазначене рішення Конституційного суду України; враховуючи положення ст.64 Конституції України, а також зважаючи за відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.44-3, 247, 254, 266, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяВ. Є. Ломакін