1Справа № 335/584/21 3/335/373/2021
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2021 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, що надійшли з Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , працюючої ТОВ «Омега» супермаркет «Варус» на посаді керуючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
У судове засідання ОСОБА_1 та її представник не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.
27.01.2021 року від представника ОСОБА_1 на адресу суду надійшли письмові заперечення на протокол, відповідно до яких захисник Присяжнюк Л.П. просила провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, надані адвокатом письмові заперечення, суддя дійшов такого висновку.
Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.
Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.
Аналіз диспозиції та санкції ч. 1 ст. 43-3 КУпАП дає підстави стверджувати те, що ці правопорушення відповідають критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства. У зв`язку із цим, при розгляді апеляційної скарги, при наданні оцінки доказам та вирішенні питання про законність та обґрунтованість судового рішення суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.
Відповідно до виписаних у ст.ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен провадитися їх, у тому числі, і судовий розгляд.
З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.
Частиною 1 ст. 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Вказана норма є бланкетною.
Згідно п.п. 14 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється, зокрема, діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менш як 1,5 метра.
Отже, заборона здійснення діяльності стосується саме суб`єкта господарювання. В даному випадку суб`єкт адміністративного правопорушення є спеціальний.
Разом з тим, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодного доказу того, що саме на ОСОБА_1 , яка є керуючою магазину «Варус», покладено обов`язки виконання норм карантинних вимог, а саме: забезпечення дистанції між відвідувачами не менш як 1,5 метра.
З досліджених судом доказів не встановлено, що керуюча магазину «Варус» ОСОБА_1 відповідає за нанесення маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менше 1,5 метра.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
Згідно матеріалів справи, доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, до протоколу про адміністративне правопорушення не надано.
Відповідно до витягу з наказу № 118-КП від 24.06.2020 року ТОВ «Омега», ОСОБА_1 переведено з посади керуючого магазином управління супермаркету «Варус-45», на посаду керуючого магазином до управління супермаркету «Варус-51» з 24.06.2020 року з окладом згідно зі штатним розкладом.
Крім того, згідно наказу ТОВ «Омега» № 8-Ко від 15.01.2021 року, ОСОБА_1 надано щорічну основну відпустку з 16.01.2021 року на 01 календарних днів.
Таким, чином остання не є належним суб`єктом вчинення вказаного адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За таких обставин провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. 8, ст. 62 Конституції України, ст.ст. 9, 10, 44-3, 245, 247, 251, 266, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її оголошення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя В.О. Макаров