ЄУН № 336/7666/20
пр. № 3/336/158/2021
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк Ольга Ігорівна, при секретарі Скибі О.Б., за захисника адвоката Непомнящего Я.В., розглянувши у відкритому судовому засідання матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 41 ч. 3 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 , працюючого директором ТОВ «РДД»,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшов протокол про адміністративне правопорушення щодо директора ТОВ «РДД» - ОСОБА_1 за ст. 41 ч. 3 КУпАП, згідно з яким в ході інспекційного відвідування ТОВ «РДД» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кольорова, 3 директором ТОВ «РДД» було допущено до роботи працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без укладення трудових договорів.

05.02.2021 року захисник адвокат направив до суду письмові пояснення до протоколу про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні захисник проти складеного протоколу про адміністративне правопорушення заперечував та просив закрити провадження у справі через відсутність події адміністративного правопорушення, оскільки порушення не було, відсутні докази встановлення осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , матеріали справи не містять документів, що посвідчують особу в установленому законом порядку. Окрім цього, посилання інспектора праці про фіксування інформації засобами відеофіксації, нічим не підтвердження за відсутності долучених до матеріалів справи носіїв з відеозаписами. Також не зазначено місце вчинення правопорушення через те, що приміщення в будинку АДРЕСА_2 перебуває в оренді не тільки ТОВ «РДД», тому встановити де та ким саме працюють опитані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та чи мають вони відношення до ТОВ «РДД» не виявляються можливим. ОСОБА_1 не був ознайомлений з протоколом про адміністративне правопорушення в порядку ст. 256 КУпАП та матеріали справи не містять доказів направлення його копії особі яка притягається до адміністративної відповідальності.

При вирішенні справи суд виходить з такого.

За ст. 21 ч. 1 КЗпП трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За ч. 3 ст. 24 КЗпП, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст.129 Конституції, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст.252 КУпАП).

Згідно зі ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення, в тому числі, зазначаються пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, які також є доказом у справі, як це передбачено ст.251 КУпАП.

Як передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий суд та встановлення обґрунтованості будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Матеріали справи не містять доказів того, що опитані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсно виконували покладені на них трудові обов`язки саме на ТОВ «РДД» та доказів відеофіксації проведення перевірки підприємства, про які зазначено в протоколі.

Зважаючи на пояснення захисника та через відсутність допустимих та належних доказів, які б підтверджували викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини, суд дійшов висновку, що наявними в матеріалах справи документами не підтверджено наявність в діях ОСОБА_1 події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч. 3 КУпАП, що відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.

На підставі викладеного, суд, керуючись ст. 247 п. 1 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 41 ч. 3 КУпАП закрити за відсутністю події правопорушення відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя О.І. Дацюк

Постанова набрала законної чинності «_____»_________________20___року

Дата видачі «_____»_________________20___року