ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 330/2518/20 Головуючий в 1 інст. Нестеренко Т.В.
Провадження № 33/807/86/21 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 справу за його апеляційною скаргою на постанову судді Якимівського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особи без громадянства, не працюючого, маючого посвідку на постійне проживання № НОМЕР_1 , вил дану органом 2301 від 14.05.2018 р., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, 15 жовтня 2020 року о 20 год. 30 хв. по вул. Центральній в м. Радивонівка, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився на місці зупинки транспортного засобу. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити захід стягнення на штраф у розмірі, встановленому на розсуд суду.

В обґрунтування, що протокол не відповідає дійсності та обставинам справи, вимогам ст. 130 КУпАП, ст. 266 КУпАП, Постанові КМУ №1103 від 17.12.2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду спільного Наказу №400/666 МВС та МОЗ України від 9.09.2009 року «Про затвердження Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобі ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Апелянт зазначає, що він знаходився за вказаною адресою, проте транспортним засобом не керував. Автомобіль стояв на дорозі, тому що закінчилось пальне. До них під`їхали співробітники поліції та почали просити водійське посвідчення, проте він не був за кермом, а був пасажиром. За кермом був ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що можуть підтвердити свідки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ОСОБА_1 зауважує, що протокол відносно нього склали для того, щоб помститися.

Вказує, що оскільки мав право на збереження своєї власності та не міг покинути свій автомобіль в нічний час посеред вулиці, тому запропонував працівникам ДАІ здійснити перевірку його стану здоров`я на місці.

Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції обрав захід адміністративного стягнення із порушенням вимог закону, оскільки не вказав жодного доводу, на підставі якого обирає адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, а не наприклад, штрафу.

Звертає увагу на те, що автомобіль використовується ним у робочих цілях і позбавлення права керувати ним ставить його у дуже скрутне становище, він не має можливості іншого способу заробітку для існування.

Просить замінити захід стягнення на штраф у розмірі встановленому на розсуд суду.

В судовому засіданні апеляційного суду 4 лютого 2021 року, ОСОБА_1 подану ним апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити. Зазначив, що працівники поліції склали протокол відносно нього незаконно, оскільки автомобіль був без пального, а він сидів за кермом, слухав музику та чекав коли підвезуть пальне. Вказує, що пальне привезли, проте працівники поліції вже поїхали. Також зауважує, що не було зафіксовано на відео те, що працівники поліції під`їхали без проблискового маячку, приблизно 20 хвилин вівся діалог між ними.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 064865 від 15 жовтня 2020 року, відповідно до якого 15 жовтня 2020 року о 20 год. 30 хв. в с. Радивонівка по вул. Центральній, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився на місці зупинки транспортного засобу (а.с. 1); рапортом поліцейського СРПП №2 Якимівського ВП Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області К. Новака, відповідно до якого 15 жовтня 2020 року о 21 год. 05 хв. під час несення служби у СРПП Якимівського ВП, ним разом з ст. лейтенантом поліції Дацевим Д.В. в Якимівському районі в с. Радивонівка по вул. Центральній було зупинено автомобіль марки ВАЗ 21011, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Після зупинки транспортного засобу та під час спілкування з водієм виникла підозра, що ОСОБА_1 перебуває в алкогольному сп`янінні, оскільки у останнього був різкий запах алкоголю з рота, почервоніння обличчя, хитка хода та млява мова. Після чого, ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд в Якимівській ЦРЛ або на алкотесторі «Драгер» для виявлення алкоголю в організмі, на що останній відмовився у присутності двох свідків на місці зупинки автомобіля (а.с. 3); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з яких вбачається, що останні були свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі (а.с. 4-5); доданим та оглянутим до протоколу відеозаписом події.

Суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Що стосується безпосередньо доводів апеляційної скарги, то вважаю, що вони є необґрунтованими з огляду на наступне.

Як вбачається із відеозапису під назвою «0000000__0166», транспортний засіб ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_2 здійснює рух, де до нього ззаду наближається патрульний автомобіль. Також, із вказаного відеозапису видно, як на транспортному засобі ВАЗ 2101 під час приближення патрульного автомобіля, увімкнений сигнал гальмування, був виключений.

Крім того, зміст безперервного відеозапису доводить, що керував автомобілем ВАЗ 2101 саме ОСОБА_1 .

Отже доводи апелянта, в тому числі і з посиланням на показання свідків, з приводу того, що він не керував транспортним засобом повністю спростовуються матеріалами справи.

Крім вказаного, слід зауважити, що на відеозаписі під назвою «0000000__0166» ОСОБА_1 зазначає, що причина, через яку транспортний засіб не рухався полягає в несправності в ньому світла, проте на відеозаписі під назвою «0000000__0169», в апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційного суду останній вказує про те, що не керував транспортним засобом, оскільки закінчилось пальне.

З відеозапису 0000000__0166 видно, що світло в транспортному засобі на час його зупинки працювало. А зупинку транспортного засобу через відсутність пального ОСОБА_1 вигадав вже під час подальшого спілкування із працівниками поліції. В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не дав логічних пояснень вказаним розбіжностям.

Також, згідно п. 6 Розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерством охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 7 вказаної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Так,із відеозапису під назвою «0000000__0169», рапорту поліцейського та пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою запропонованого алкотеста «Драгер», так і в спеціалізованому медичному закладі (а.с. 3-5).

Відтак, доводи апелянта з приводу того, що ним самим було запропоновано працівникам ДАІ здійснити перевірку його стану на місці, спростовується вищезазначеним доказами.

Доводи ОСОБА_1 з приводу невірно застосованого судом першої інстанції заходу адміністративного стягнення є безпідставними, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає альтернативних видів та розмірів адміністративних стягнень.

У супереч відповідних доводів апеляційної скарги апелянтом не надано доказів того, що він працює і в своїй професійній діяльності використовує транспортний засіб.

Накладаючи стягнення суд першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП і застосував за вчинення правопорушення адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, у вигляді штрафу в розмірі 10200 з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, щодо наявності вини в діях ОСОБА_1 є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Якимівського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 330/2518/20