ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/821/83/21 Справа № 696/1120/20 Головуючий по 1 інстанції Ніколенко О.Є.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПДоповідач в апеляційній інстанції Соломка І.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2021 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №696/1120/20 відносно ОСОБА_1 , що надійшли з Кам`янського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою останнього ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Кам`янського районного суду Черкаської області від 11 січня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , інваліда 2 групи,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 25.10.2020, о 00 год. 10 хв. в м. Кам`янка по вул. Шевченка, керував автомобілем ВАЗ 2121, д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме : запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5; (2.9а)ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог КУпАП. Вважає, що місцевим судом не усунуто розбіжності в часі вчинення адміністративного правопорушення, який зазначено в протоколі та часі, який вказаний на відеозаписі. Стверджує, що працівниками поліції не вівся безперервний відеозапис нагрудними камерами, а тому відеозапис не є належним доказом у справі. Зазначає, що він не є суб`єктом відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши думку захисника Борейка О.І. та апелянта ОСОБА_1 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Обґрунтування невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі,є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 248666 від 25.10.2020, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 25.10.2020, о 00 год. 10 хв. в м. Кам`янка по вул. Шевченка, керував автомобілем ВАЗ 2121, д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме : запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України(а.с. 1);

- письмовими показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вони давали працівникам поліції, та згідно яких в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Також ОСОБА_1 відмовився від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 7,8);

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 25.10.2020 згідно яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в присутності двох свідків (а.с. 5,6);

- даними відеозапису з нагрудних камер, згідно якого за кермом автомобіля перебував ОСОБА_1 , та останній в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відмовився проходити огляд в установленому законом порядку.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, а тому доводи апелянта в цій частині є необгрунтованими.

Апелянт ОСОБА_1 не заперечував того, що події, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, дійсно відбувалися, на відео - зафіксований він, протокол про адмінправопорушення складався в його присутності, а розбіжності в часі вчинення адміністратвиного правоворушення, на які посилається апелянт, є несуттєвими та не можуть слугувати підставою для скасування по суті законної постанови місцевого суду.

Посилання апелянта на те, що відеозапис вівся не повністю, є неспроможними, оскільки він не є єдиним доказом у справі, і в сукупності з іншими доказми підтверджує наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вважаю, що місцевим судом в мотивувальній частині оскаржуваної постанови допущено описку при зазначені в дати протоколу про адміністратвине правопорушення, а саме 25.08.2020 ( а.с. 43) замість 25.10.2020. Взазану описку суд має право виправити за власною ініціативою або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи, незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Доводи апелянта про закриття провадження на підставі п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Так, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, та відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан сп`яніння.

Після набрання чинності зазначеного вище закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан сп`яніння, виключено з ч.1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 Кримінального кодексу України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX: у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який, запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП, виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння, а також відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, - відтак відновлена адміністративна відповідальність за ці дії; у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1, криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння, а також відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, - відтак відбулася декриміналізація цих дій.

Однак, відповідно до ч.1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини другої ст. 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП, відсутня. Згідно з цим пунктом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність. В цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до ст. 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, виключені зі ст. 130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Доводи апелянта про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення, та постанові місцевого суду йому ставиться в вину порушення одночасно п. 2.5 та 2.9.а ПДР України є слушними, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що постанову Кам`янського районного суду Черкаської області від 11 січня 2021 року слід змінити, і виключити з мотивувальної її частини посилання суду на порушення п. 2.9.а ПДР України (заборона водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння), оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, тобто порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В решті - постанову Кам`янського районного суду Черкаської області від 11 січня 2021 року слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Кам`янського районного суду Черкаської області від 11 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - змінити.

Виключити з мотивувальної частини постанови Кам`янського районного суду Черкаської області від 11 січня 2021 року посилання на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9.а ПДР України.

В решті постанову Кам`янського районного суду Черкаської області від 11 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка