Справа № 159/6001/21
Провадження № 3/159/3147/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Волкова Ю.Ф.,

розглянувши матеріали, що надійшли від Відділення поліції №1 Дубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 07.06.2007 Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області), який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на фірмі «Юкон»,

за вчинення правопорушення, передбаченого статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Кодекс),

встановила:

18 жовтня 2021 року до Ковельського міськрайонного суду Волинської області від Відділення поліції №1 Дубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відповідності з протоколом серія ДПР18 №158062 від 02.10.2021,ОСОБА_1 02 жовтня 2021 року о 07:00 годині на автомобільній дорозі М-19 190 км+200 м в с. Ужинець по вул. Прилуцькій, керуючи транспортним засобом марки Рено Мастер, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, в результаті чого не впорався з керуванням і здійснив наїзд на перешкоду (бордюрний камінь), чим порушив вимоги пунктів 12.1, 12.3 Правил Дорожнього руху. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 надав суду усні та письмові пояснення, відповідно до яких вину у скоєнні даного правопорушення не визнав. Вказав, що 02.10.2021 о 07 годині ранку, рухаючись по дорозі в сторону міста Хмельницький зі швидкістю 50 км/год., в`їхав у населений пункт Ужинець та, не побачивши на перехресті ніяких попереджувальних дорожніх знаків, а тому не будучи обізнаним про кільцевий рух, наїхав на бордюр на перехресті. Зазначив, що дорожні знаки 1.4.1. та 4.10 на перехресті взагалі були відсутні, вказана ділянка дороги не освітлювалась взагалі. Для фіксації факту неналежної організації дорожнього руху, що, на його думку, зумовила ДТП, він викликав поліцейських, однак останні, прибувши на місце події, склали адміністративний протокол відносно нього за порушення пунктів 12.1, 12.3 Правил Дорожнього руху. Такі дії поліцейських вважає протиправними, оскільки він не порушував Правил Дорожнього руху, а відтак у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Просив провадження у справі закрити.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові докази у справі, суддя дійшла таких висновків.

Так, статтею 9 Кодексу визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 280 Кодексу).

Суд з`ясовує усі обставини справи на підставі наданих пояснень, показів свідків та поданих доказів.

Відповідно до статті 251 Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого цим законом, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу є не будь-яке порушення правил дорожнього руху, а саме те порушення, яке знаходиться у причинному зв`язку із настанням наслідків.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №158062 від 02.10.2021 вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 12,1, 12.3 Правил дорожнього руху, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пункт 12.3 Правил дорожнього руху зобов`язує водія у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку він об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Тобто, саме у разі наявності в діях ОСОБА_1 порушень вимог пунктів 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, останній повинен бути притягнутий до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху дорожня обстановка це сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Пункт 8.2-1 Правил дорожнього руху передбачає, що дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам Державного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Аналогічні вимоги до встановлення дорожніх знаків закріплені у п.п. 10.1.1 Національного стандарту України «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування ДСТУ 4100-2014».

У судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що на перехресті були відсутні попереджувальні дорожні знаки, в тому числі дорожні знаки 1.4.1 та 4.10, які вказують на напрямок руху на перехресті з круговим рухом. Про наявність вказаних обставин ОСОБА_1 вказував працівникам поліції, які прибули за його викликом на місце ДТП, ця обставина підтверджується дослідженими в судовому засіданнями фото та відео з місця ДТП, наданими ОСОБА_1 .

Крім того, із матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1 судом встановлено, що освітлення кільця, на якому відбулася дорожньо-транспортна пригода, було здійснено з порушенням вимог Національного стандарту ДСТУ-Н Б В.2.5-83:2016 «Настанова з проектування засобів і обладнання зовнішнього освітлення міст, селищ та сільських населених пунктів», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30.06.2016 №190, оскільки перед кільцем та на кільці освітлення було відсутнє.

Відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не визнаються. Доказів на спростування позиції ОСОБА_1 суду не надано.

Водночас, матеріали справи не містять жодного доказу порушення ОСОБА_1 швидкісного режиму, встановленого на даній автодорозі.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 01.11.1996 за № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

При цьому, статтею 62 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною поки її вину не доведено згідно закону.

Згідно зі статтею 7 Кодексу ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, про те, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження та були спростовані вище переліченими доказами та поясненнями, наданими та безпосередньо дослідженими судом.

Відтак, в діях водія ОСОБА_1 відсутні невідповідності вимогам п.п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофеєва проти Росії» від 30 травня 2013 року (заява № 36673/04) Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист.

Таким чином, враховуючи, що усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутність у матеріалах справи про адміністративне правопорушення належних і допустимих доказів, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, а провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 124, 247, 251-252, 256, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя

постановила:

Провадження у справі № 159/6001/21 (провадження № 3/159/3147/21) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу закрити, через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

СуддяЮ. Ф. Волкова