ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Русєвої А.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Романюка П.С.

захисника - Величко К.Г.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1

11.11.2020 року о 01:30 год. в м. Одеса, по вул. В.Арнаутська, керував автомобілем «Тойота», державні номерні знаки НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: порушення координації рухів, різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, від проходження в установленому порядку медичного огляду для встановлення стану сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Визначаючи закон про відповідальність, який має застосовуватись у даному конкретному провадженні, суд виходить з наступного.

01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018 року (далі - Закон №2617-VIII), яким запроваджується інститут кримінальних проступків, яким, у тому числі, Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, відповідно до якої кримінальним проступком стало в тому числі і керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, 17 червня 2020 року Верховною радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-IX від 09.04.2020 року (далі - Закон №720-IX), який 02 липня 2020 року було підписано президентом України, а 3 липня 2020 року - опубліковано в офіційній парламентській газеті «Голос України». Зазначеним Законом виключено підпункт 171 Закону № 2617-VIII, яким Кримінальний кодекс доповнено статтею 286-1.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Конституції України закон України набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Згідно з частиною першою ст. 139 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України» зі змінами та доповненнями, підписані Президентом України закони публікуються в газеті «Голос України» та у Відомостях Верховної Ради України, а також розміщуються на офіційному вебсайті Верховної Ради. Публікація законів та інших актів Верховної Ради у цих друкованих засобах масової інформації є офіційною.

Згідно із частиною другою та третьою ст. 1 Указу Президента України від 10 червня 1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності», офіційними друкованими виданнями в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України є «Офіційний вісник України», газета «Урядовий кур`єр», газета «Голос України», «Відомості Верховної Ради України».

Виходячи з аналізу наведених Законів №2617-VIII та №720-IX, порядку та періоду набуття ними чинності, суд приходить до висновку, що кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за відмову від проходження освідування на стан сп`яніння, діяла в період з 01 по 02 липня 2020 року, та скасована з 03.07.2020 року і, починаючи з цього часу, тобто з 03.07.2020 року особи, які вчинили такі протиправні дії несуть адміністративну відповідальність, передбачену ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, судом не береться до уваги те, що зміни до Законів щодо відповідальності водіїв транспортних засобів відповідно до Закону від 17.06.2020 року були внесені не у спосіб, встановлений КК та КУпАП (Законами про внесення змін до цих Кодексів та/або до кримінального процесуального законодавства України), а також те, що відповідно до редакцій ст. 130 КУпАП та ст.286-1 КК, що викладені на офіційному сайті законодавства України Верховної Ради України, відповідальність водіїв транспортних засобів передбачена саме ст.286-1 КК і не передбачена ст.130 КУпАП, виходячи з принципу верховенства права (ст. 3 Конституції України), а також того, що на офіційному сайті Верховної ради законодавство викладено в Інформаційно-пошуковій системі «Законодавство України», яка дає змогу знайти документи, як за реквізитами так і за контекстом, однак ця система не є офіційним друкованим виданням, в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10 червня 1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» та ст. 139 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України».

Більш того, слід зазначити, що адміністративна відповідальність, до якої притягується ОСОБА_1 по суті і за встановленими санкціями є більш м`якою порівняно з кримінальною і покращує становище притягуваного, а усе, що покращує становище притягуваного має бути витлумачено на його користь.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав. При цьому, ОСОБА_1 пояснив суду, що власником транспортного засобу є його дружина, яка у вказані в протоколі дату та час і керувала транспортним засобом. На перехресті вул. В.Арнаутська двигун транспортного засобу перестав працювати та автомобіль зупинився. Тоді його жінка зателефонувала йому та він приїхав на місце щоб запустити двигун. В цей час, коли він намагався запустити двигун автомобіля, під`їхали працівники поліції та стали складати протокол. Зазначив, що транспортний засіб не вилучався та поліція не з`ясовувала хто саме був за кермом.

В судовому засіданні захисник Величко К.Г. зазначив, що відсутні докази факту керування ОСОБА_1 автомобілем. Вказаний на відео транспортний засіб був у несправному стані та по прибуттю працівників поліції, автомобіль стояв на дорозі. Зазначив, що відеозапис наданий працівниками поліції не може бути прийнятий до уваги оскільки він є переривчастим, а тому є недопустимим доказом у справі.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідив матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення, його вина у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується поясненнями самого ОСОБА_1 , який в судовому засіданні не зміг надати раціонального пояснення у зв`язку з чим з самого початку не заявив, що не знаходився за кермом, а заявив працівникам поліції про це тоді, лише коли вони почали складати протокол та пропонував працівникам поліції грошову винагороду (відеозапис № 01613@470610 час: 02:50:45-02:50:52).

Раціональних пояснень та обґрунтувань ОСОБА_1 також не надав на запитання поліцейського чому він не скористався послугами «Тверезий водій», він нічого не відповів, не заявив, що не керував транспортних засобом, а лише став пропонувати грошову винагороду.

Разом з тим, транспортний засіб, як заявив ОСОБА_1 був технічно не справний, однак з відеозапису, дослідженого судом за ходом подій та розмов вбачається, що керуючи транспортним засобом ОСОБА_1 стало зле, транспортний засіб було зупинено, був дзвінок на лінію «102», про те, що водієві стало погано та транспортний засіб водієм було зупинено, однак після зупинки його вже не можливо було завести для керування через технічну несправність. З відео вбачається, що була спроба передати керування транспортного засобу за послугою «Тверезого водія», на якому жінка, яка знаходилась в авто з ОСОБА_1 на запитання співробітника поліції навіщо вони скористались послугою «Тверезого водія», відповіла «Щоб ми не їхали п`яні за кермом» (відеозапис № 0127@295010 час 02:29:57-02:30:08), однак через складання протоколу послугою не скористався.

Крім того, вина ОСОБА_1 в скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були присутніми під вас складання протоколу про адміністративне правопорушення та які пояснили, що ОСОБА_1 перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду для визначення стану сп`яніння в їх присутності відмовився.

При цьому, доводи ОСОБА_1 , що пояснення свідків відбирались не в його присутності спростовується відеозаписом № 0163@191010 час 03:21:25 - 03:23:15, № 0163@241010 час 03:24:12 - 03:26:32, де зафіксовано присутність свідків та відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується відеозаписами, які містяться на DVD-R диску, на яких зафіксований факт пропозиції працівниками поліції пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння та відмову ОСОБА_1 в присутності двох свідків від проходження на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Доводи захисника Величко К.Г., що відеозапис, долучений до протоколу є недопустимим доказом, оскільки відео на ньому є переривчастим, суд вважає необґрунтованими з огляду на те, що ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував, що на долученому відео відбувались події 11.11.2020 року, події, зафіксовані на відео, які містяться на DVD-R диску є послідовними дати та час на них не втрачаються, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що відео є цілісним, оскільки час та дата на відео співпадають, кожен наступний відеозапис чітко продовжує за часом хід подій, які відображались у попередньому, тому суд визнає долучений до протоколу про адміністративне правопорушення диск з відеозаписами таким, що є допустимим та він в сукупності з іншими дослідженими судом доказами не спростовують висновків поліцейських про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5. ПДР України та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо доводів захисника про порушення поліцейськими ч.1 ст.266 КУпАП зокрема не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та його не вилучення у останнього, спростовуються відеозаписом, який міститься на DVD-R диску, з якого вбачається, що керування передано тверезій особі, яка зобов`язалась доставити ОСОБА_1 та його дружину додому. За переконанням суду за таких обставин безпосереднє вилучення у ОСОБА_1 транспортного засобу з його поміщенням на арештмайданчик не мало потреби у зв`язку з виконанням поліцейськими положень ч.7 ст.266 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 11.11.2020 року о 01:30 год. в м. Одеса, по вул. В.Арнаутська, керував автомобілем «Тойота», державні номерні знаки НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: порушення координації рухів, різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, від проходження в установленому порядку медичного огляду для встановлення стану сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України

З викладеного слідує, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п.2.5 ПДР України, який передбачає обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відмовився на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Таким чином встановлені судом обставини та досліджені докази, їх належна оцінка в сукупності, дають можливість прийти однозначного висновку, що вина ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5. ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Суттєвих порушень, на які вказували притягуваний та його захисник, які б були підставою для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, судом не встановлено.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами, суд вважає необґрунтованою позицію ОСОБА_1 про його невинуватість у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки така його позиція була спростована дослідженими судом доказами. Таку позицію ОСОБА_1 суд розцінює як його намір уникнути відповідальності за вчинене.

При накладенні адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст.ст.34, 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також для припинення вчинення ним нових правопорушень, буде достатнім та необхідним застосування адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яка в свою чергу є безальтернативною.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору.

Керуючись ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 10200,00 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Повний текст постанови проголошено 15 лютого 2021 року о 09:00 год., в залі судового засідання Приморського районного суду м. Одеси №106.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

10.02.21

Єдиний унікальний номер справи: №522/21748/20

Номер провадження №3/522/1659/21

Головуючий суддя - Русєва А.С.