Справа № 168/29/21
Провадження № 3/168/25/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року суддя Старовижівського районного суду Волинської області Хаврона О.Й., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

з участю секретаря судових засідань Островерхої Т.С., особи, яка притягається до адмінвідповідальності ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

18.12.2020 р. о 18.12 год. ОСОБА_1 керував мотоциклом марки «Мінськ», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Лесі Українки в с. Седлище Старовижівського району Волинської області з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода) та відмовився у встановленому порядку пройти огляд на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав. Разом з тим просить врахувати, що він має на утриманні матір та дружину, яка не працює та його скрутний майновий стан. У судовому засіданні пояснив, що йому не пропонували пройти огляд на місці зупинки. А в лікарню їхати відмовився, тому, що його безпідставно зупинили.

Крім того, подав письмові заперечення до протоколу. Вважає протокол таким, що складений в порушення вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння». Зазначає, що він відмовився від застосування приладів на місці, оскільки мав сумніви щодо того чи вони сертифіковані. Сумнівався в їх правильності. Патрульні привезли двох свідків в смт.Стара Вижівка, в той час коли правопорушення відбулось в с.Седлище. Він знову відмовився від проходження огляду на місці, розуміючи, що свідки можуть бути знайомими поліцейських чи переодягнені поліцейські. Вважає, що відповідно до вимог Інструкції в разі його відмови від проходження огляду на місці, поліцейські повинні були доставити його в медичний заклад.

Крім того, були внесені зміни до КУпАП, згідно з якими фактично виключена адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП водіїв наземних транспортних засобів, дана категорія справ повинна розглядатись в порядку кримінального судочинства за ст. 286 -1 КК.

Також стверджує, що Національна поліція зареєстрована як орган державної влади, хоча є органом виконавчої влади, а діяльність органів виконавчої влади регулюється виключно законами. Закону «Про утворення Національної поліції» немає, є Закон «Про національну поліцію», який тільки регламентує їх діяльність. В ЄДРПОУ Нацполіція зареєстрована як юридична особа, і вказано перелік осіб, які мають право від імені Нацполіції вчиняти дії від імені цієї особи та бути представниками в судах. В даному переліку поліцейського, який склав даний протокол немає. Тому вважає, що протокол складений неуповноваженою на те особою, який не мав права складати протокол про адміністративне правопорушення.

Копії матеріалів, доданих до протоколу йому не вручено.

Зазначає, що виходячи з судової практики складений щодо нього протокол слід повернути для належного дооформлення.

Незважаючи на заперечення, факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення доводиться матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 228113 від 18.12.2020 р., відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, оглянутим та дослідженими у суді.

Доводи ОСОБА_1 про те, що протокол складений неуповноваженою особою, оскільки Закону «Про утворення Національної поліції» немає, а прізвище інспектора, який склав протокол, відсутнє в переліку осіб, що можуть представляти поліцію, є безпідставними та не відповідають вимогам закону, а саме: ст. 255 КУпАП, ст.23, ст.35 Закону України «Про національну поліцію». Відтак не можуть бути взяті до уваги.

Підстав для скерування протоколу для належного оформлення немає, такі доводи спрямовані на затягування строків розгляду справи.

Щодо доводів ОСОБА_1 про скасуванняакту, який передбачаєйого адміністративну відповідальність (як водія наземного транспортного засобу) то з цього приводу слід вказати наступне.

22.11.2018 р. прийнято Закон України №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон №2617-VIII), яким внесено зміни до ст.130 КУпАП, та яку викладено у такій редакції:

«Керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Крім того, цим же Законом № 2617-VIII доповнено Кримінальний кодекс України ст. 286-1, наступного змісту:

«Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування».

Закон №2617- VIII набрав чинності 01.07.2020 р.

Разом з цим, 17.06.2020 р. Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 720-IX), яким внесено зміни до Закону №2617-VIII, відповідно до яких із Закону №2617-VIII вилучені положення, які змінювали ст.130 КУпАП та включали до КК України ст.286-1.

У Розділі ІІ Закону №720-IX зазначено, що «Цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 р. №2617-VIII».

Закон № 720-IX був підписаний Президентом України 02.07.2020 р. та 03.07.2020 р. опублікований в газеті «Голос України».

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 228113 від 18.12.2020 р., складеного щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП встановлено, що правопорушення ним вчинено було 18.12.2020 р.

Відповідно до вимог ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суд застосовує редакцію ч.1 ст.130 КУпАП, яка діяла під час і за місцем вчинення правопорушення.

Таким чином, усі доводи ОСОБА_1 щодо відсутності підстав для його відповідальності за ст.130 КУпАП є такими, що фактично спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.

Щодо інших доводів ОСОБА_1 слід зазначити наступне.

Правилами дорожнього руху передбачено, що водій, як учасник дорожнього руху зобов`язаний знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил (п.1.3 ПДР).

Правила дорожнього руху, а саме: п.2.5 ПДР, зобов`язують водія пройти на вимогу працівника поліції огляд на стан сп`яніння.

ОСОБА_1 пояснює відмову від проходження огляду на стан сп`яніння тим, що мав сумніви щодо того чи сертифіковані ці засоби та сумнівався в їх правильності.

Такі доводи не спростовують його вини і не звільняють від відповідальності за вчинене правопорушення.

Так, в судовому засіданні оглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та процедуру оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

У ході огляду відео встановлено, що поліцейський роз`яснював ОСОБА_1 можливість пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або в Старовижівській ЦРЛ, а також пояснював наслідки відмови від проходження огляду, а саме те, що буде складено протокол за порушення п.2.5 ПДР.

Такі роз`яснення були здійснені неодноразово, що зафіксовано на відео, в тому числі в присутності свідків. На відеозаписі також зафіксовано, що після таких роз`яснень поліцейського ОСОБА_1 відповів, що він відмовляється проходити огляд.

Також на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 визнає те, що вживав алкоголь, тому не буде їхати в лікарню і запитував працівників поліції чи можна скласти протокол про вчинення ним іншого правопорушення, наприклад про порушення вимог дорожнього знака.

Жодних вимог про надання йому сертифікатів чи інших документів про повірку технічного приладу, жодних зауважень щодо свідків ОСОБА_1 не висловлював, а власноручно записуючи в протоколі свої пояснення по суті порушення таких зауважень не вказав.

Доводи про те, що він не повинен проходити огляд на стан сп`яніння, оскільки працівники поліції його безпідставно зупинили, суперечать вимогам п.2.5 ПДР. До того, ж слід вказати, що з відеозапису встановлено, і визнається ОСОБА_1 , він керував мотоциклом без мотошолома, тому доводи про безпідставність його зупинки та будь-які упереджені дії поліції безпідставні.

Доводи про те, що відповідно до вимог Інструкції в разі його відмови від проходження огляду на місці, поліцейські зобов`язані були доставити його в медичний заклад суперечать вимогам вказаної Інструкції. Крім того, як вже вище зазначалось, на неодноразову пропозицію поліцейського він відмовився проходити огляд і на місці зупинки, і також в медичному закладі.

З огляду на викладене, доводи ОСОБА_1 про порушення умов проведення огляду є надуманими та такими, що спрямовані на уникнення від відповідальності. Під час складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 порушень його прав не встановлено.

Показання ОСОБА_1 , дані ним в судовому засіданні, повністю спростовуються відеозаписом фіксації порушення з нагрудної камери поліцейського. За таких обставин підстав для закриття провадження в справі немає.

Інші доводи ОСОБА_1 його вини не спростовують і на висновок суду не впливають.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що вона ОСОБА_1 повністю доведена належними та допустимими доказами і в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, немає.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який не працює, вперше притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, враховуючи його майновий стан, приходжу до висновку, що, виходячи із визначеної законом мети адміністративного стягнення, до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути 454 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. за такими реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/ 22030106 код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UА0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О. Й. Хаврона