Провадження № 3/760/486/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2021 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Зелінська М.Б., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у м. Києві відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи не вказав, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №046950 від 12.11.2020 року, ОСОБА_1 20.09.2020 року о 22 год. 01 хв. в м. Києві по вул. Гетьмана, 46, керуючи автомобілем марки «Samsung SM5», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості та не впорався з керуванням, виїхав за межі проїзної частини та здійснив зіткнення з електроопорою, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

До суду ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про перенесення судового засідання не подавав. У зв`язку з чим враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.277 КУпАП, суд вважає за можливо розглянути справу за його відсутності.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого 124 КУпАП, суд керується принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган(посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №046950 від 12.11.2020 року, що міститься в матеріалах справи, схемою місця ДТП, рапортами працівників патрульної поліції, матеріалами перевірки за фактом ДТП, зареєстрованої до ЄО, а тому безспірним є факт, що дії ОСОБА_1 знаходяться в причинному зв`язку з ДТП та його наслідками.

Проте згідно зі ст. 38 КУпАП, стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Враховуючи, що строк накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 закінчився, тому провадження у справі має бути закрито.

Відповідно до ст. 247 п. 7 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, правопорушення вчинено 20.09.2020 р., а тому справа підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 38, 124, 247 п.7, 283-285 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту її вручення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Суддя М.Б. Зелінська