ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/7258/20

Номер провадження 3/495/2109/2020

10 лютого 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярський О.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Шабо Білгород-Дністровського району

Одеської області, громадянина України,

пенсіонера, проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

- за ст. 124, ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 30.11.2020 року надійшли два протокола про адміністративні правопорушення (серії ДПР18 № 441569 та ДПР18 № 502304) від 20.11.2020 року з доданими матеріалами відносно ОСОБА_1 за статтями 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з протоколом серії ДПР 18 № 441569, ОСОБА_1 20.11.2020 року о 18:00 годині в селі Шабо по вул.. Центральній керував автомобілем Тайота д/з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законному порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, результат огляду 1,43%. Тим самим ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з протоколом серії ДПР 18 № 502304, ОСОБА_1 20.11.2020 року о 18:00 годині в селі Шабо по вул.. Центральній керував автомобілем Тайота д/з НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху де скоїв зіткнення з автомобілем Рено Кенго, державний номер НОМЕР_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою суду від 30.11.2020 року та постановою суду від 01.12.2020 року про виправлення описки, адміністративні справи були об`єднані в одне провадження та присвоєно номер № 495/7258/20.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав до канцелярії суду заяву згідно з якою просить закрити провадження за ч.1 статті 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях. Свою вину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнає.

Суд, оглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 441569, дослідивши документи, додані до протоколу, дійшов висновку, що провадження щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є належним доказом про винність особи та за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 130 КУпАП.

Положення п. 2.9 а) ПДР України передбачають, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.

За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

При цьому, відповідно до п.6. розділу I, п. 1 розділу II Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський, на місці зупинки транспортного засобу, проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Пунктом 22 Розділу III Інструкції передбачено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння був здійснений за допомогою газоаналізатору «Драгер Алкотест». Результат тесту склав 1,43 %. Однак, матеріали справи не містять жодних відомостей про роз`яснення поліцейськими права ОСОБА_1 на проходження медичного огляду в медичному закладі (лікарні, поліклініки).

Так, вимоги, які поширюються на медичні вироби та допоміжні засоби до них, а також встановлюють умови введення їх в обіг та/або експлуатацію і проведення процедури оцінки відповідності, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2013 року № 753 «Про затвердження Технічного регламенту щодо медичних виробів».

Відповідно до наказу МОЗ України від 10.02.2017 року № 122 Держлікслужба здійснює ведення Реєстру осіб, відповідальних за ведення медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують та медичних виробів для діагностики in vitro в обіг. Орган з оцінки відповідності інформує, зокрема Держлікслужбу про всі видані, змінені, доповнені, тимчасово припинені, відкладені або відхилені сертифікати відповідності.

Відповідно до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення Газоаналізатор «Drager Alcotest 6810» не містить оцінки відповідності та державної реєстрації.

Між тим, відповідно до наказу МОЗ України від 10.02.2010 року № 95, строк дії свідоцтва приладу «Drager Alcotest 6810» про державну реєстрацію №7261/2007 від 10.02.2010 року, вичерпаний 10.02.2015 року.

Таким чином, огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу марки «Drager Alcotest», який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України.

За таких обставин, показники газоаналізатору «DRAGER Alcotest», серія та номер якого навіть на зазначені в протоколі, не можуть вважатися допустимим доказом, що, відповідно, позбавляє суд можливості посилатись на вказаний доказ на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Крім того, в матеріалах справи наявні пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в яких зафіксовано, що вони були запрошені в якості понятих та в їх присутності ОСОБА_1 проходив тест на вміст алкоголю в крові за допомогою приладу Драгер, результат тесту показав 1,43 %. При цьому, поняті також не зазначають щодо роз`яснення представниками поліції права ОСОБА_1 пройти у медичному закладі огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Суд звертає увагу на те, що ці пояснення самі по собі не можуть бути використані у якості доведення вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння з огляду на те, що результати проведеного огляду неможливо використати у якості допустимого доказу його вини.

Суд враховує принцип jura novit curia («суд знає закони»), який передбачає обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Даний принцип викладений у постановах Верховного суду у справах № 537/4259/15-ц та № 917/1739/17.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, тому провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бут розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Одночасно суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачене ст.. 124 КУпАП.

Стаття 124 КУпАП: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення, суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 34 КУпАП обставиною, що пом`якшує відповідальність правопорушника є його щире каяття.

Обтяжуючих відповідальність обставин, передбачених ст. 35 КУпАП, не встановлено.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу.

На підставі ч.2 ст.36 КУпАП остаточно накласти стягнення на ОСОБА_1 у межах санкції статті якою передбачено більш серйозне порушення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. на користь держави.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

В зв`язку доведенням винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення також підлягає стягненню з нього судовий збір в розмірі 420,40 грн. на користь держави.

Керуючись ст.ст. 36, 40-1, 124, 130, 187, 221, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративні стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 454 грн.

Провадження про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бут розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події та складу злочину.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три місяці.

Згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Згідно ст. 308 КУпАП - у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Суддя О.О.Боярський