П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2021 Справа №607/19685/20
м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л.М.,розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Підгаєцького відділення поліції Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працює водієм у БМ «Буд»,

за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участі ОСОБА_1 та його представника адвоката Чернова С. В.,

ВСТАНОВИВ:

Уповноваженою особою Підгаєцького відділення поліції Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області 04 листопада 2020 року стосовно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 184566 за ст. 124 КУпАП , у якому вказано, що « ОСОБА_1 04 листопада 2020 року о 12 год. 52 хв. керуючи транспортним засобом марки Мерседес Бенз номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку вказаного транспортного засобу на автодорозі Галич Сатанів, у місці де буде неможливий зустрічний роз`їзд, також, не встановив знак аварійної зупинки на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, та не ближче 40 м. поза межами населеного пункту, та виставив дорожні знаки менше як 100 м. за напрямком руху, що призвело до скоєння ДТП, внаслідок чого автомобіль марки Вольксваген номерний знак НОМЕР_2 та автомобіль марки Мерседес Бенз номерний знак НОМЕР_1 отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 15.9 (ж), 9.10 (б), 8.2-1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП»

ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП; свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП заперечив. Вказав, що винуватим у вчиненні ДТП є не він, а водій транспортного засобу Вольксваген номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 , оскільки саме він порушив вимоги Правил дорожнього руху, на великій швидкості та не врахувавши дорожньої обстановки в`їхав у його автомобіль марки Мерседем Бенз.

Таку ж позицію ОСОБА_1 підтримав і його представник адвокат Чернов С. В., про що подав письмові пояснення. Також просив суду взяти до уваги, що Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_2 притягнений до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у справі № 607/19686/20, оскільки в порушення вимог п. 12. 1 Правил дорожнього руху не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив зіткнення із транспортним засобом Мерседес Бенз номерний знак НОМЕР_1 , що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Потерпілий ОСОБА_2 , будучи належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, до суду не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

При вирішенні питання щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 124 КУпАП, суд зазначає наступне

За статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів , вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна .

Вимогами 2.3 (б) Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно із вимогами пункту 15.9 (ж) ПДР України зупинка забороняється у місцях,де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився.

Пунктом 9. 10 (б) ПДР України визначено, що разом із увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий я червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі: вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м.

Відповідно до вимог п.8.2-1 ПДР України дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Судом було досліджено наявні в адміністративних матеріалах: схему місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 04 листопада 2020 року о 12 год. 52 хв. автодорозі Галич-Сатанів; письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 04 листопада 2020 року, та встановлено, що жодним із вказаних доказів не підтверджено порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, зокрема вимог пунктів 15.9 (ж), 9. 10 (б), 8.2-1 Правил дорожнього руху, що спричинило ДТП та пошкодження транспортних засобів.

Так, як убачається із наявних доказів: дорожньо-транспорта пригода сталася у світлу пору доби на автодорозі «Галич Сатанів« при виїзді із смт. Підгайці Тернопільської області.

На місці події водієм траспортного засобу Мерседес Бенз номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 було увімкнено аварійну сигналізацію та додаткові миготливі оранжеві ліхтарі, зупинено вказаний транспортний засіб, у зв`язку із необхідністю проведення дорожніх робіт дальше в напрямку його руху. Надалі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (відповідно до його письмових пояснень від 04 листопада 20020 року) було виставлено попереджувальні знаки про проведення дорожніх робіт, викид гравію та обмеження швидкості, та надалі мали намір проїхати далі, щоб почати ремонтувати дорогу.

В цей момент із населеного пункту, всупереч вимог п. 12.1 ПДР України на великій швидкості, виїхав автомобіль Вольксваген номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який не впорався із керуванням вказаним транспортним засобом та допустив зіткнення із автомобілем Мерседес Бенз, який перебував у нерухомому стані. Вказані обставини випливають із постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 січня 2021 року у справі № 607/19686/20 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Також суд зауважує, що ОСОБА_1 ставиться у вину порушення вимог пунктів 15.9 (ж) , 9.10 та п.8.2-1 ПДР України, тобто зупинка у місцях де буде неможливий зустрічний роз`їзд, та неувімкнення аварійної світлової сигналізації, неустановлення знаку аварійної зупинки під час вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги, натомість з урахуванням вимог п.15.15 ПДР України та п. 1.10 ПДР України, судом установлено, що ОСОБА_1 здійснив не вимушену зупинку транспортного засобу, а зупинку для виставлення дорожніх знаків та подальшого проведення дорожніх робіт, пов`язаних із зайняттям проїзної частини дороги, а ОСОБА_4 на узбіччі були вставлені дорожні знаки: 3.29 »Обмеження максимальної швидкості 30 км», 1.37«Дорожні роботи», 1.18 «Викид гравію», які не були закриті та які було добре видно,що не суперечить вимогам ПДР України.

Наведене вище повністю також узгоджується із письмовими поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (пасажира автомобіля Вольксваген під керуванням ОСОБА_5 ) від 04 листопада 2020 року, схемою місця ДТП, фототаблицею з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна, необережна) дія чи бездіяльність, яку посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до приписів статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вимогами ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, судом установлено, що викладені у протоколі серії БР № 184566 від 04 листопада 2020 року обставини щодо порушення ОСОБА_1 вимог пунктів 15.9 (ж), 9. 10 (б), 8.2-1 Правил дорожнього руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду та пошкодження транспортного засобу марки Вольксваген номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 не мають доказового забезпечення та ним заперечуються.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

При цьому, приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що поза розумним сумнівом допустимими та достатніми доказами не доведено вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тому справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вказаною статтею підлягає до закриття у зв"язку із відсутністю в його діях події і складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 124, 221, 247, 276, 277, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка