П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючої, про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,-

в с т а н о в и л а:

Гр. ОСОБА_1 , будучи матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , 2017 року народження, у період з 26 липня 2020 року по 31 липня 2020 року покинула останнього без нагляду, чим ухилилася від виконання передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання малолітній дитині.

Дана справа вперше надійшла до Черкаського районного суду Черкаської області 04 вересня 2020 року.

Постановою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 07 вересня 2020 року її було повернуто до Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області для доопрацювання.

Після доопрацювання справа повернулася до суду 19 жовтня 2020 року та надійшла в провадження судді Миколаєнко Т.А.

Постановою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 20 жовтня 2020 року її було повторно повернуто до Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області для доопрацювання та належного оформлення.

Після повторного доопрацювання справа повернулася до суду та 11 січня 2021 року надійшла в провадження судді Миколаєнко Т.А.

Гр. ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомила. Будь-яких заяв, клопотань до суду не подала.

Суд наголошує, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (заява № 3236/03) від 03 квітня 2008 року, Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07 липня 1989 року).

Відтак, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви.

Зважаючи на те, що гр. ОСОБА_1 підписала протокол про адміністративне правопорушення та надала письмові пояснення по суті справи, суд констатує, що вона достеменно знала про дане судове провадження.

За таких обставин, враховуючи, що статтею 268 КУпАП не передбачена обов`язкова участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу без участі гр. ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що в діях гр. ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 184 КУпАП, - ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання неповнолітніх дітей.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

У відповідності до положень п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 цього Кодексу.

При цьому, суд вважає необхідним роз`яснити, що приписи статті 247 КУпАП є імперативними і чітко вказують на те, що суд повинен лише закрити провадження у справі, не вирішуючи при цьому жодних інших питань.

Європейський суд з прав людини у рішення у справі «Олександр Волков проти України», заява № 21722/11, п. 137, від 09 січня 2013 року, зазначає, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Крім того, відповідно до узагальненого науково-консультативного висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності», під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, після доопрацювання надійшли на адресу суду після закінчення строку накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, оскільки на момент розгляду судом адміністративного матеріалу відносно гр. ОСОБА_1 сплинув строк накладення адміністративного стягнення, провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись п. 7 ст. 247, ст.ст. 38, ч. 1 ст. 184, 283-285 КУпАП, суддя, -

у х в а л и л а:

Закрити провадження у справі про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до судової палати у кримінальних справах Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Т. А. Миколаєнко