Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/2765/20
Провадження № 3/273/22/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді Бєлкіної Д.С., секретаря судових засідань Стаднюк В.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши в м. Баранівка матеріали, які надійшли від Новоград-Волинського відділу ГУНП Житомирської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Баранівським РВ УМВС України в Житомирській області 09.07.1997 року, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 090710 від 26.11.2020 року водій ОСОБА_1 , 26.11.2020 року близько 07:55 год. в м. Новоград Волинський, по вул. Потапова, Житомирської області керував автомобілем ВАЗ 2105, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер - 6810», чим порушив вимоги п. 2.9-а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судових засіданнях ОСОБА_1 пояснив, що вину не визнає, з протоколом про адміністративне правопорушення не згідний. Додатково пояснив, що 26.11.2020 року транспортним засобом він не керував, автомобілем керував його знайомий ОСОБА_2 , який попросив передати керування транспортним засобом, оскільки потрібні навички водіння, на той час він навчався у автошколі. Під час руху в м. Новоград Волинський, по вул. Потапова, Житомирської області автомобіль зламався, тому вони з`їхали на узбіччя та намагалися усунути неполадки. Через деякий час до них під`їхали працівники поліції, та запросили його до службового автомобіля. Оскільки він є власником транспортного засобу, пішов до службового автомобіля працівників поліції, продув прилад «Драгер», який показав 0,34 ‰. Працівникам поліції пояснив, що автомобілем керував ОСОБА_2 , однак протокол про адміністративне правопорушення було складено на нього.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав, що 26.11.2020 року він керував автомобілем, який належить ОСОБА_1 . Під час руху по вул. Потапова у м. Новоград Волинський автомобіль зламався, тому вони з`їхали на узбіччя та почали ремонтувати транспортний засіб. Працівникам поліції пояснював сказане, однак його покази не було взято до уваги.

В судове засідання викликалися особи уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення та свідки зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, однак вони про час та місце слухання справи про адміністративне правопорушення повідомлені належним чином в судове засідання не з`явилися, не надіслали до суду заяви про розгляд справи без їх участі та не повідомили про причини неявки.

Всебічно з`ясувавши обставини справи на підставі даних пояснень особи, що притягується до адміністративної відповідальності, показів свідка ОСОБА_2 , даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 090710 від 26.11.2020 року, довідки Новоград-Волинського відділу ГУНП Житомирської області, даних чеку приладу Драгер з результатом огляду, який показав 0,34 ‰, даних карти обліку адміністративного правопорушення згідно яких 26.11.2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, суддя приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити з наступних підстав.

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції на час вчинення правопорушення) встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 Пунктом 1.3 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту,а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005року передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 1 КУпАП України, завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. За нормою ст.8КонституціїУкраїни в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282).

У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцію, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Зміст постанови судді про притягнення особи до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283-284 КУпАП. В постанові потрібно зазначити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу, в даному випадку на органи поліції.

Не зважаючи на викладене, жоден наданий суду доказ не підтверджує вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення диск із фіксацією порушення не відображає факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки відео триває 2,20 хв., є зображення як ОСОБА_1 продуває алкотест «Драгер» у службовому автомобілі працівників поліції, результат тесту 0,34 ‰, який ОСОБА_1 не заперечує, до службового автомобіля працівників поліції підходить ОСОБА_2 та повідомляє, що транспортним засобом керував він, автомобіль зламався тому з`їхали на узбіччя і проводять ремонт.

Отже, належні та допустимі докази наявні у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, на підтвердження керування транспортним засобом саме водієм ОСОБА_1 - відсутні.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Співставивши наявні матеріали справи, зважаючи на те, що ОСОБА_1 своєї провини не визнав, а в матеріалах справи відсутні достатні допустимі та належні докази для встановлення його вини, суд дійшов до висновку про обґрунтованість закриття провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 25, 33, 40-1, 130, 245, 247, 251, 252, 266, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП, закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд протягом десяти днів з часу її винесення.

Суддя Д.С. Бєлкіна