Справа№311/3517/20
Провадження№ 3/311/12/2021
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.01.2021 року м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Пушкарьова С.П., розглянувши адміністративний матеріал (протокол серії ОБ №103182 від 23.10.2020 р.), який надійшов з Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН - НОМЕР_1 -

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Василівського районного суду Запорізької області з Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП. Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №103182 від 23.10.2020 р., 23 жовтня 2020 року о 22 год. 20 хв. в м. Дніпрорудне по вул. Нижня, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21061 державний номер НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні 11 січня 2021 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вищезазначеного правопорушення не визнав, суду пояснив, що 23 жовтня 2020 року в зазначений в протоколі час, він не керував автомобілем ВАЗ 21061 державний номер НОМЕР_2 в м. Дніпрорудне по вул. Нижня, однак в даному автомобілі, він дійсно знаходився разом зі своїм батьком ОСОБА_2 чекав на чоловіка своєї сестри ОСОБА_3 , який і повинен був керувати даним автомобілем та вони збиралися їхати до с. Тополине. Автомобіль не рухався, більше того навіть двигун не працював. До нього підійшов поліцейський, який запропонував йому надати документ, що посвідчує його особу. У ОСОБА_1 при собі було посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які він показав поліцейському. Поліцейським було пред`явлено вимогу про проходження медичного огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 пояснив, що транспортним засобом він не керував та не повинен проходити такий огляд. В подальшому йому стало відомо, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, за керування автомобілем в нетверезому стані.

В судовове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Дон В.О. не з`явилися. 20 січня 2021 року на електронну адресу суду, захисник-адвокат Дон В.О. надав суду клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП та просив справу розглянути без його участі та без участі ОСОБА_1 . Клопотання мотивоване тим, що при оформленні протоколу порушено вимоги ст. 266 КУпАП України, та не надано жодного доказу, який би свідчив про те, що ОСОБА_1 23 жовтня 2020 року о 22-20 год. керував автомобілем ВАЗ 21061. Також поліцейським було порушено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735. За таких обставин, капітан поліції Боцко Ю.В. без достатніх правових підстав склав протокол про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не маючи для цього жодних фактичних даних та доказів, які б свідчили про вчинення ним адміністративного правопорушення. Таким чином, за відсутності складу адміністративного правопорушення суд, на підставі ст. ст. 247, 284 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України повинен закрити.

В судовому засіданні 11 січня 2021 року за клопотанням сторони захисту допитаний свідок, який надав наступні пояснення.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що він є родичем ОСОБА_1 , який зателефонував йому 23 жовтня 2020 року, після 22 год. та попросив приїхати до кафе, яке розташоване по АДРЕСА_2 , щоб відвести додому. Коли він приїхав, то біля автомобіля, який належить ОСОБА_1 знаходились працівники поліції, сам ОСОБА_1 , його батько та ОСОБА_4 . Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 продути в прилад «Драгер», однак він відмовився, та заперечував, що він керував автомобілем. Пізніше під`їхав ОСОБА_5 , який підписав надані йому поліцейським документи і поїхав.

Відповідно ст.208 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та відповідно до вимог ст.279 КУпАП дослідити докази.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Згідно матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення в якому зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21061 державний номер НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є порушенням п.2.5 ПДР України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У п.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, у п.2 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст.62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Презумпція невинуватості, відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини, поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху у вигляді, зокрема, обмеження права керування транспортними засобами (Lutz v. Germany, §182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, ст.62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказам вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р., заява №926/08), на переконання суду дані відображенні у протоколі про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП є сумнівними, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, то ж, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 зазначив своїх показаннях, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а знаходився біля нього разом з працівниками поліції. За таких обставин, у суду виникли сумніви щодо обґрунтованості складання протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , оскільки в суді не спростовані його доводи про те, що він після вживання алкогольних напоїв не керував транспортним засобом.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено двох свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , також до протоколу долучені їх письмові пояснення, викладені на окремому аркуші.

Згідно вимог ч.1 ст.272 КУпАП, як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Для перевірки достовірності письмових пояснень свідків, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, судом вживалися заходи для виклику їх в судове засідання, проте вказані свідки не з`явилися.

Письмові пояснення свідків не можуть бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки зазначені свідки не допитувалися в судовому засіданні. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 27.06.2019 року по справі №560/751/17.

Виходячи із судової практики Європейського суду з прав людини (рішення від 25.04.2013 року у справі «Еркапіч проти Хорватії» з приводу дотримання національними судами під час розгляду справ п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 р., згідно якої «за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції».

Таким чином, безпосередні показання свідок ОСОБА_3 в суді мають більше значення (пріоритет) для встановлення винуватості, ніж письмові пояснення свідків, які заповнені поліцейським, а не власноруч свідками, а тому за вказаних обставин справи у суду є обгрунтовані сумніви щодо авторства пояснень зазначеним у них особам та їх достовірності.

Відеозапис правопорушення, на якому б було зафіксовано зупинку транспортного засобі і відмову водія пройти тест на стан сп`яніння та проходження медичного огляду, який у відповідності до ст.251 КУпАП, є одним з доказів у справі про адміністративне правопорушення, до матеріалів справи не долучався та на запит суду не був наданий.

Крім того, згідно з ч.1 ст.266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Таким чином, сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 будь-яких умисних дій, направлених на порушення п.2.5 ПДР України.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показання свідка, суд прийшов до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні, достовірні і допустимі докази, які б доводили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно його

відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не створює складу адміністративного правопорушення, тому враховуючи те, що фактичні обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративну справу відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП слід провадженням закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.130, п.1 ст.247, ст.ст.251, 179, 283-285, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.П. Пушкарьова