Справа № 505/2641/20
Провадження № 3/505/254/2021
ПОСТАНОВА

Іменем України

05.02.2021 року Котовський міськрайсуд, Одеської області в складі :

головуючої-судді Павловської Г.В.

при секретарі Черній К.В.

за участю прокурора Бургарт О.В.

захисника Кузьонного О.І.

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Подільськ, Одеської області матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, мешкає АДРЕСА_1 , а зареєстрована АДРЕСА_2 , працюючої начальником Північного відділу по роботі з податковим боргом управління по роботі з податковим боргом Головного управління ДПС в Одеській області, РНОКПП: НОМЕР_1

- за ч. 4 ст.172-6 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №45-01/5/20 від 17.09.2020 року - перебуваючи на посаді начальника відділу погашення боргу Подільського управління Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, являючись суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), подала завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік (далі - Декларація).

Відповідно до наказу Головного управління ДФС в Одеській області від 06.09.2018 №562-0 «Про переведення працівників ГУ ДФС в Одеській області» ОСОБА_1 переведено на посаду начальника відділу погашення боргу Подільського управління Головного управління ДФС в Одеській області.

ОСОБА_1 26.06.2003 прийняла Присягу державного службовця.

Посада начальника відділу погашення боргу Подільського управління Головного управління ДФС в Одеській області належить до категорії «Б» посад державної служби.

Згідно з приміткою до статті 50 Закону державні службовці, які займають посади категорії «Б» відноситься до службових осіб які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Таким чином, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону, ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону.

Тому, згідно з абзацом п`ятнадцятим частини першої статті 1, частиною першою статті 45 Закону, приміткою до статті 172-6 КУпАП ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом правопорушення.

Частиною першою статті 45 Закону встановлено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію, за минулий рік за формою, щ визначається Національним агентством.

Згідно з відомостями з Реєстру, щорічну декларацію, за 2018 рік ОСОБА_1 подала 23.03.2019 (унікальний ідентифікатор декларації - b408ссf6-2а29-4еbс-асс5-19е970ff22fl).

На підставі доручення заступника Голови Національного агентства від 14.05.2020 № 100/171/20 було проведено повну перевірку Декларації.

Під час проведення повної перевірки декларації встановлено, що ОСОБА_1 вказала недостовірні відомості у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» Декларації. Зокрема, не було вказано відомостей про дохід, отриманий членом сім`ї (чоловіком) від відчуження нерухомого майна, у розмірі 266 764,00 гривні.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 09.10.2018, копія якого надана ОСОБА_1 під час проведення повної перевірки Декларації, член сім`ї (чоловік) передав у власність (продав) квартиру за 266 764,00 гривні.

Зазначене підтверджується також відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копією банківської квитанції АТ КБ «Приватбанк» № Р24А492565112А67407.

Під час проведення повної перевірки Декларації ОСОБА_1 підтвердила, що їй було відомо про отриманий членом сім`ї (чоловіком) дохід у розмірі 266 764,00 грн, оскільки за ці кошти, а також кошти, отримані у 2018 році нею та членом сім`ї (чоловіком) у вигляді заробітної плати, 24.10.2018 було придбано інший об`єкт нерухомості (квартиру) у м. Харкові.

Згідно із пунктом 7 частини першої статті 46 Закону (у редакції, яка діяла на час подання Декларації) у декларації зазначаються відомості про отримані (нараховані) доходи, у тому числі доходи у вигляді заробітної плати (грошового забезпечення), отримані як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, гонорари, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, благодійна допомога, пенсія, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки та інші доходи.

Як вбачається з протоколу - ОСОБА_1 зобов`язана була внести до декларації відомості щодо доходу у розмірі 266 764,00 гривні. За результатами проведення повної перевірки Декларації складено довідку про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2018 рік, поданої ОСОБА_1 , начальником відділу погашення боргу Подільського управління Головного управління ДФС в Одеській області від 28.08.2020 №85/20 (далі Довідка) відповідно до якої недостовірні відомості відрізняються від достовірних на загальну суму 266 764,00 гривень.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 , до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації, поданій 23.03.2019, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що мас вартість. Національне агентство керується терміном «прожитковий мінімум для працездатної особи» у розмірі, який діяв станом на 01.01.2019.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2019 становив 1 921,00 гривню.

Листами від 02.09.2020 №45-01/45408/20 та від 11.09.2020 № 45-01/48158/20 неодноразово було запрошено до Національного агентства для надання пояснень, та у разі наявності підстав, складення протоколу про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією. Вказані листи також направлялися на електронну пошту ОСОБА_1 -chекап@і.uа, яка вказана нею в особистому кабінеті «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування».

Окрім того інформація про виклик ОСОБА_1 була скеровано листом від 11.09.2020 № 45-01/48161/20 за місцем її роботи до Головного управління ДПС в Одеській області та 14.09.2020 була продубльована на електронну пошту установи з якої надійшло підтвердження про його отримання.

ОСОБА_1 04.09.2020 повідомляла Національне агентство про свій намір прибути 10.09.2020 для надання пояснень та, у разі підстав, складання протоколу про адміністративне правопорушення, однак 10.09.2020 надіслала повідомлення, що вона не буде згодна з протоколом.

На повторне запрошення до Національного агентства, ОСОБА_1 17.09.2020 за вх. № 09/54140/20 надіслала повідомлення про те, що вона вважає, що немає підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 зазначила, що у неї не було відомостей на час подання декларації за 2018 рік про те, що член сім`ї (чоловік) отримав дохід від продажу нерухомого майна (квартири) у сумі 266 764,00 грн, оскільки даний об`єкт був його особистою власністю та відчужувався без її згоди, а відомості про отриманий дохід член сім`ї (чоловік) повідомив їй лише під час повної перевірки Декларації.

Згідно протоколу - датою вчинення адміністративного правопорушення є дата фактичного подання електронної декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто 23.03.2019. Датою виявлення правопорушення є дата складання довідки, а саме 28.08.2020, тобто момент з`ясування всіх необхідних даних, оскільки лише після їх отримання можливо встановити всі необхідні ознаки складу правопорушення за частиною четвертою статті 1726 КУпАП. Місце вчинення правопорушення в цьому випадку невизначено, бо ОСОБА_1 мала можливість подати декларацію через мережу Інтернет в будь- якому місці, але оскільки остання є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, у зв`язку із перебуванням на посаді начальника відділу погашення боргу Подільського управління Головного управління ДФС в Одеській області, то місцем вчинення правопорушення слід вважати адресу місця роботи: вулиця Мельниченка, буд.126, м. Подільськ, Одеської області, 66300.

На думку уповноваженої особи Національного агентства з питань запобігання корупції, яка склала протокол, викладене свідчить про те, що ОСОБА_1 в порушення вимог пункту 7 частини першої статті 46 Закону, подала завідомо недостовірні відомості у декларації про об`єкт декларування, що має вартість, яка відрізняється від достовірної на суму від 100 до 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 4 статті 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні прокурор Бургарт О.В. вбачала у діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, наполягаючи на доведеності вини ОСОБА_1 і просила призначити їй адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

ОСОБА_1 вину в скоєному адміністративному правопорушенні не визнала та відмовилась відповідно до ст. 63 Конституції України від дачі пояснень. Однак 27.01.2021 року ОСОБА_1 надала до канцелярії Котовського міськрайсуду, Одеської області письмові пояснення, які зареєстровані за №945. В цих поясненнях ОСОБА_1 вказала, що із зазначеним протоколом про адміністративне правопорушення №45-01/5/20 від 17.09.2020 року та викладеними в ньому обставинами вона не згодна та просила закрити адміністративну справу відносно неї за відсутності події і складу адміністративного правопорушення відповідно до приписів ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП.

Захисник Кузьонний О.І. також просив провадження у справі закрити за відсутністю складу та події правопорушення, оскільки відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. При цьому звернув увагу суду на те, що ОСОБА_1 в письмових поясненнях, що підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні наголосила на тому, що її чоловік ОСОБА_2 , після відчуження 09.10.2018 року належної йому на праві особистої власності квартири в м. Подільську, як суб`єкт декларування, впродовж десяти днів, а саме 12.10.2018 року, повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані шляхом направлення до НАЗК електронного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані та про отримання доходу у розмірі 266 764 грн. ОСОБА_1 не повинна була в березні 2019 року повідомляти НАЗК у щорічній декларації за 2018 рік про дохід члена сім`ї, отриманий в жовтні 2018 року, відповідно до діючого станом на березень 2019 року законодавства України. Відповідно до підпункту 20 пункту 11 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення ефективності інституційного механізму запобігання корупції» №140-ІХ від 02.10.2019 року, який згідно Прикінцевих та перехідних положень введено в дію з 1 січня 2020 року, в абзаці першому пункту 7 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» слова "отримані (нараховані) доходи" замінено словами "отримані доходи суб`єкта декларування або членів його сім`ї". До 01.01.2020 року законодавець не вимагав від суб`єкта декларування окремого декларування доходів членів сім`ї згідно п. 7 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції», в порушенні якого (пункту-7) її звинувачено відповідно до адмінпротоколу. Захисник Кузьонний О.І. вказав, що існує ще підстава для закриття провадження по справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на те, що рішенням Конституційного Суду України №13-р/2020 від 27.10.2020 року були визнані неконституційними та такими, що втратили чинність з дня ухвалення рішення пункти 6, 8 частини першої статті 11, пункти 1, 2, 6-10, 12, 12-1 частини першої, частини друга-п`ята статті 12, частина друга статті 13, частина друга статті 13-1, стаття 35, абзаци другий, третій частини першої статті 47, статті 48-51, частини друга, третя статті 52, стаття 65 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VII зі змінами, стаття 366-1 Кримінального кодексу України.

Крім того, визнано неконституційними та такими, що втратили чинність: пункти 12, 12-1 ч. 1. ч. 3 ст. 12 зазначеного Закону, якими були передбачені права Національного агентства: ініціювати проведення службового розслідування, вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень; складати протоколи про адміністративні правопорушення, віднесені законом до компетенції Національного агентства, застосовувати передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, уповноважені особи Національного агентства складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду в порядку, визначеному Національним агентством; частина 2 ст. 13 зазначеного Закону, згідно якої уповноважені особи Національного агентства мали право: вимагати необхідні документи та іншу інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, у зв`язку з реалізацією своїх повноважень; отримувати в межах своєї компетенції письмові пояснення від посадових осіб та службових осіб державних органів: відповідно до розподілу обов`язків складати протоколи про адміністративні правопорушення у справах, що належать до компетенції Національного агентства; проводити перевірки з питань, які цим Законом віднесено до повноважень Національного агентства; стаття 48 зазначеного Закону (контроль та перевірка декларацій); стаття 50 зазначеного Закону (повна перевірка декларацій); стаття 65 (відповідальність за корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення).

В обґрунтування зазначеного, захисник Кузьонний О.І. послався на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі №0306/7567/12, де зазначено, що Рішення Конституційного Суду України мають ретроспективну дію, тобто поширюються на правовідносини, дії та бездіяльність, які існували та були вчиненні до прийняття рішення про неконституційність тієї чи іншої норми права (пункти 26, 27, 28 Постанови ВПВС).

Також захисник Кузьонний О.І. зазначив, що уповноважені особи НАЗК під час проведення повної перевірки декларації ОСОБА_1 за 2018 рік, вимагання від державних органів необхідних документів та іншої інформації, отримання письмових пояснень від посадових та службових осіб, складання протоколу про адміністративне правопорушення № 45-01/5/20 від 17.09.2020 року - діяли в неправовий неконституційний спосіб згідно Рішення Конституційного Суду України №13-р/2020 від 27.10.2020 року.

Крім того, захисник Кузьонний О.І. звернув увагу суду, що відповідно до постанови Одеського апеляційного суду від 23.11.2020 року по справі № 522/14758/19 суд апеляційної інстанції застосував Рішення Конституційного Суду України №13-р/2020 від 27.10.2020 року до правовідносин, які склалися стосовно притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 172-6 ч. 2 КУпАП, скасував постанову суду першої інстанції та закрив провадження у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши думку прокурора Бургарт О.В., захисника Кузьонного О.І., дослідивши пояснення ОСОБА_1 та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов до таких висновків.

На підставі положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку за адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Як вбачається із ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В силу ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суб`єктивна сторона правопорушення за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого умислу, тоді як вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, наданими до суду матеріалами має бути доведено, що ОСОБА_1 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, мала мету внести до декларації недостовірні відомості стосовно майна та іншого об`єкта декларування.

Водночас з письмових пояснень ОСОБА_1 , які підтверджені доказами дослідженими в судовому засіданні, вбачається, що її чоловік ОСОБА_2 , після відчуження 09.10.2018 року належної йому на праві особистої власності квартири в м. Подільську, як суб`єкт декларування, впродовж десяти днів, а саме 12.10.2018 року, повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані шляхом направлення до НАЗК електронного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані та про отримання доходу у розмірі 266 764 грн. Таким чином, саме ця обставина виключає суб`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 4 КУпАП, яке може бути скоєно лише з прямим умислом, оскільки в декларацію вносяться завідомо недостовірні відомості. НАЗК належним чином було повідомлено про дохід члена її сім`ї (чоловіка), отриманий ним в 2018 році, а тому як ОСОБА_1 вказує, не знала, що повинна була фактично дублювати цю інформацію в березні 2019 році, подаючи до НАЗК декларацію за 2018 рік.

Наведене свідчить про відсутність у ОСОБА_1 наміру приховати чи свідомо внести завідомо недостовірні відомості у декларації про об`єкт декларування, що має вартість, яка відрізняється від достовірної на суму від 100 до 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та не мала наміру скоїти адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 4 статті 172-6 КУпАП.

Крім того, відповідно до підпункту 20 пункту 11 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення ефективності інституційного механізму запобігання корупції» №140-ІХ від 02.10.2019 року, який згідно Прикінцевих та перехідних положень введено в дію з 1 січня 2020 року, в абзаці першому пункту 7 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» слова "отримані (нараховані) доходи" замінено словами "отримані доходи суб`єкта декларування або членів його сім`ї". Тому, з 01 січня 2020 року п. 7 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» має наступну редакцію: 7) отримані доходи суб`єкта декларування або членів його сім`ї, у тому числі доходи у вигляді заробітної плати (грошового забезпечення), отримані як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, гонорари, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, благодійна допомога, пенсія, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки та інші доходи, абзац перший пункту 7 частини першої статті 46 із змінами, внесеними згідно із Законом № 140-ІХ від 02.10.2019 - зміни вводяться в дію з 01.01.2020р.

Аналогічні зміни стосовно декларування доходу члена сім`ї було внесено також в пункти 8 та 9 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» та ці зміни також введено в дію з 01.01.2020 року. Тому, до 01.01.2020 року законодавець не вимагав від суб`єкта декларування окремого декларування доходів членів сім`ї згідно п. 7 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції», в порушенні якого на ОСОБА_1 складено адмінпротокол за ч. 4 ст.172-6 КУпАП.

Також оцінюючи доводи захисника Кузьонного О.І. про існування окремої підстави для закриття провадження по справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП., з огляду на те, що рішенням Конституційного суду України від 27.10.2020 року була визнана неконституційною та такою, що втратила чинність з дня ухвалення рішення, ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року №1700-VII, диспозиція якої визначає об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Рішенням Конституційного Суду України №13-р/2020 від 27 жовтня 2020 року визнані такими, що не відповідають Конституції України(неконституційними) окремі положення Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700VII (далі Закон №1700) зі змінами, зокрема: що стосуються повноважень Національного агентства з питань запобігання корупції а саме: обліку та оприлюднення декларацій, контролю та перевірки декларацій, встановлення своєчасності подання декларацій, повної перевірки декларацій, відповідальності за корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення.

Позиції Конституційного Суду України слід розглядати, як загальнообов`язкові правові висновки внаслідок тлумачення ним Конституції України та/або положень законів, інших нормативних актів у межах його компетенції.

Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні від 14.12.2000 року №15-рп/2000 відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційними Судом України рішення про їх неконституційність».

Отже, підставою для втрати чинності законом є, зокрема, визнання закону, його окремих положень такими, що втратили чинність, або визнання їх такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Як у першому та і другому випадку наслідком є фактична втрата нормою чинності.

Розуміння наслідків втрати чинності окремих положень Закону №1700, що стосуються повноважень Національного агентства з питань запобігання корупції в частині контрольних функцій (контролю) виконавчої влади, а саме: які Конституційний Суд України визнав неконституційними, за переконанням суду пов`язане з принципом дії в часі закону та інших нормативно-правових актів, що закладений у положеннях статті 58 Конституції України, у зв`язку з тим, що фактично скасовують відповідальність ОСОБА_1 , що має тлумачитись на його користь.

Як вбачається з Постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі №0306/7567/12 рішення Конституційного Суду України мають ретроспективну дію, тобто поширюються на правовідносини, дії та бездіяльність, які існували та були вчиненні до прийняття рішення про неконституційність тієї чи іншої норми права (пункти 26, 27, 28 Постанови ВПВС).

Відповідно до ст. 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведене свідчить про відсутність у ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст.172-6 КУпАП, що виключає притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення.

В силу ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 213, п. 1 ч.1 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.172-6 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу зазначеного правопорушення, на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Котовський міськрайонний суд, Одеської області протягом десяти днів з дня її оголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя - Павловська Г.В.