П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2021 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Зелінська М.Б., за участі адвоката Шерстюк О.Г., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Солом`янського районного управління поліції ГУ НП у м. Києві відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП у матеріалах справи відсутній, працює водієм, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №521363 від 17.11.2020 року, цього ж дня близько 17 годині 25 хвилин в м. Києві по проспекту Повітрофлотський, 19, водій ОСОБА_1 керував автобусом марки «Атаман А-092116», д/з НОМЕР_1 та здійснював перевезення пасажирів в режимі маршрутного таксі №401, при цьому перевозив пасажирів в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачено технічною характеристикою транспортного засобу, та без засобів індивідуального захисту, що закривають рот та ніс, чим порушив п. п. 2, 11, та п.1, п. 10 Постанови КМ України №641 від 22.07.2020 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак його захисник - адвокат Шерстюк О.Г. надала доводи останнього з приводу складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, адвокат ОСОБА_2 пояснила, що її підзахисний дійсно здійснював пасажирські перевезення в час та день, вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення. Разом з тим, звернула увагу суду на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту 2 пункту 11 Постанови КМ України №641 від 22.07.2020 року. Однак, пункт 11 вищевказаної постанови виключений згідно Постанови КМ України №1100 від 11.11.2020 року, якою були внесені зміни до Постанови КМ України №641 від 22.07.2020 року. Остання набрала чинності 13.11.2020 року з дня її офіційного опублікування в Урядовому кур`єрі.

Отже, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено норму, яка втратила чинність.

Тим більше, адвокат наголосила на тому, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 протиправних, винних дій: огляд транспортного засобу не проводився, протокол огляду не складався, не зазначено конкретне місце вчинення правопорушення, не залучено свідків, які б могли засвідчити факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, до матеріалів не залучено відеозапису з нагрудної камери особи, що виявила правопорушення.

А тому, просила суд, справу відносно її підзахисного закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши доводи захисника Шерстюк О.Г., приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні, протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №521363 від 17.11.2020 року дійсно не вбачається, що саме вказані в ньому пункти порушені ОСОБА_1 . Більше того, пункт 11 Постанови взагалі втратив чинність. Крім того, суд визнає, що водій відповідно до п. 2.3 ПДР має бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним. І не повинен стежити за кількістю пасажирів в автобусі та контролювати їх, при тому, що постійно відбувається їх посадка та висадка.

До матеріалів справи не додано жодного іншого доказу вини ОСОБА_1 , окрім протоколу. Пояснень свідків з приводу вищевикладених обставин не додано.

Відеозапису вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення обставин не має.

А тому, суд приходить до висновку про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підтверджень наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з чим, провадження у справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 44-3, 245, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 44-3 КУпАП - закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Суддя : М.Б. Зелінська