Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/129/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Винар Л.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 виданий 17.05.1996 року Олевським РВ УМВС, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 1 ст. 164-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 078887 від 18.01.2021 року слідує, що 18.01.2021 року близько 17 год. 00 хв. за місцем свого проживання гр. ОСОБА_1 на протязі останніх двох місяців займався видом господарської діяльності щодо якого існує спеціальна заборона, встановлена законом, а саме: здійснював продаж самогону місцевим жителям.

Згідно вимог ст. 278 КУпАП суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний вирішити питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Розглядаючи дані справи, суд враховує, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що засвідчує факт неправомірних дій та одним з основних джерел доказів, тому в ньому повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, а також дані, необхідні для розгляду справи по суті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Положення ст. 9 КУпАП визначають, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку, законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, положення ч. 1 ст. 164-16 КУпАП передбачають відповідальність за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-16 КУпАП, є зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом.

Отже, ч. 1 ст. 164-16 КУпАП є бланкетною нормою (вид норм права з точки зору рівня визначеності їх змісту. Диспозиції бланкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки), тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного пункту нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Проте, у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному стосовно ОСОБА_1 , не зазначено яку саме норму та якого закону порушено ОСОБА_1 , що забороняє здійснювати господарську діяльність щодо продажу самогону, з викладенням пункту, частини, статті відповідного нормативного акту.

Згідно приписів ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

При цьому, Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім того, враховуючи те, що відповідальність за ч. 1 ст. 164-16 КУпАП настає за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, до матеріалів справи необхідно додавати копію постанови про закриття кримінального провадження, у разі винесення слідчим такої постанови.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» від 17 жовтня 2014 року № 11, норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного без додержання вимог статті 256 цього Кодексу вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

Оскільки, вказані недоліки допущені при складенні та оформленні протоколу і матеріалів у справі про адміністративне правопорушення, позбавляють можливості здійснити всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин правопорушення (ст.245 КУпАП) та, як наслідок, здійснити розгляд справи по суті в точній відповідності з законом та винести відповідну постанову, тому протокол та матеріли в справі про адміністративне правопорушення необхідно повернути для належного дооформлення.

Вищевказані недоліки може виправити тільки посадова особа, що склала та підписала протокол про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що адміністративні матеріали слід направити до відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області для належного дооформлення.

Керуючись ст.ст. 256, 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення - повернути до відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області для належного дооформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.В.Винар