ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/9551/21

Номер провадження 3/495/3237/2021

30 листопада 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Савицький С.І., розглянувши матеріали, що надійшли від Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській областіпро притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-4 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

19.11.2021 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшли матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-4 ч.1 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 .

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 , під час перебування на своєму робочому місці по вул. Молодіжна 71 в м. Білгород-Дністровський на протязі вересня-жовтня місяця 2021 року словесно ображала м/л ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинила психологічне насильство внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю малолітнього».

У судовому засіданні захисник Сороколет С.І. в інтересах ОСОБА_1 просив суд винести постанову про закриття провадження в даній справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що із змісту протоколу « ОСОБА_1 під час перебування на своєму робочому місці по вул. Молодіжна 71 в м. Білгород-Дністровський на протязі вересня-жовтня місяця 2021 року словесно ображала м/л ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинила психологічне насильство внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю малолітнього».

У протоколі було зазначено, що свідків даного правопорушення немає. Правопорушенням матеріальну шкоду не заподіяно.

У той самий час особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пояснила що з протоколом ознайомлена та не згодна, так як не вчиняла ніяких протиправних дій відносно дітей центру.

У відповідності до ч.1 ст.1734 КУПАП складом інкримінованого адміністративного правопорушення є булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до сорока годин.

Відповідно до п.3-1 ст.1 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017 року типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Проте, під час складання адміністративного протоколу і направлення матеріалів адміністративного правопорушення до суду уповноважена на складання протоколу особа припустилася суттєвих помилок і порушень законодавства.

Всупереч вимогам зазначеної статті у вказаному протоколі уповноваженою особою не зазначене, чи відбувались інкриміновані ОСОБА_1 дії під час освітнього процесу. Якщо такі дії відбувались під час освітнього процесу, вихователька ОСОБА_1 , яка не є учасником освітнього процесу, не може бути суб`єктом даного правопорушення.

Уповноважена особа зазначає про відсутність свідків даного правопорушення, у той самий час ОСОБА_1 має у своєму розпорядженні диск з відеоматеріалами за наслідками бесід із своїми вихованцями, а саме: з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілим ОСОБА_7 , які одностайно пояснили, що ОСОБА_1 не вчиняла ніяких дій з приводу заподіяння психологічного та психічного насильства вихованцям закладу, зокрема відносно ОСОБА_2 . Більш того, вказані особи пояснили, що надавати будь-які пояснення стосовно неправомірних дій ОСОБА_1 їх примушували методист закладу ОСОБА_8 , психолог закладу. Так, методист ОСОБА_8 збирала дітей по одному й сказала їм, що це тести і під диктовку вони писали заяви що ОСОБА_1 била ОСОБА_9 по голові граблями та обзиваю дітей. А ОСОБА_10 на відео признався, що методист сказала, що "уберем вихователя". Також на відео ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 розповідають, що писали під диктовку й казали ОСОБА_13 , що такого не було, але та відповіла, що це просто тести, ОСОБА_14 вона наказала дату поставити 20.10, а писали 21.10. ОСОБА_15 сказав, що коли йому диктувала це ОСОБА_8 , в цей час подзвонила директорка закладу. На запитання, навіщо вони писали цю брехню, діти відповіли, що боялися , що їх покарають ізолятором і що вони лякаються, що психолог буде їх бити за непокірність та відмову. Також на відео діти розповідають, як психолог та директор їх били в ізоляторі закладу.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06.12.98 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

З огляду на вказане в матеріалах адміністративного протоколу відсутні достатні докази існування події та складу правопорушення, скоєного ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене вважав, що в діях його підзахисної відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-4 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала клопотання свого захисника та просила суд винести постанову про закриття провадження в даній справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вважала, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-4 КУпАП

Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що провадження в даній справі слід закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, тому що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-4 ч.1 КУпАП, за якою це правопорушення кваліфікується як булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, обов`язок доказування в справах про правопорушення лежить на посадовій особі, яку уповноважено складати адміністративні матеріали.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 173-4 ч.1 КУпАП, так як працівниками поліції не надано до суду належних та допустимих доказів, щодо вчинення останньою булінгу (цькування) учасника освітнього процесу.

Документи які було долучено до матеріалів адміністративної справи, суд вважає не належними та не допустимими доказами, оскільки під час їх дослідження судом не було встановлено факту вчинення певного діяння ОСОБА_1 та наявність в діянні останньої, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Зазначенні дії позбавляють суд можливості постановити законне та обґрунтоване рішення.

Крім того, під час розгляду справи судом було досліджено відеозапис, який спростував доводи працівників поліції щодо порушення ОСОБА_1 ст. 173-4 ч.1 КУпАП під час перебування на своєму робочому місці.

Під час дослідження диску з відеоматеріалами, було встановлено, що ОСОБА_1 провела бесіду із своїми вихованцями, а саме: з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілим ОСОБА_7 , які одностайно пояснили, що ОСОБА_1 не вчиняла ніяких дій з приводу заподіяння психологічного та психічного насильства вихованцям закладу, зокрема відносно ОСОБА_2 . Більш того, вказані особи пояснили, що надавати будь-які пояснення стосовно неправомірних дій ОСОБА_1 їх примушували методист закладу ОСОБА_8 , психолог закладу. Так, методист ОСОБА_8 збирала дітей по одному й сказала їм, що це тести і під диктовку вони писали заяви що ОСОБА_1 била ОСОБА_9 по голові граблями та обзиваю дітей. А ОСОБА_10 на відео признався, що методист сказала, що "уберем вихователя". Також на відео ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 розповідають, що писали під диктовку й казали ОСОБА_13 , що такого не було, але та відповіла, що це просто тести, ОСОБА_14 вона наказала дату поставити 20.10, а писали 21.10. ОСОБА_15 сказав, що коли йому диктувала це ОСОБА_8 , в цей час подзвонила директорка закладу. На запитання, навіщо вони писали цю брехню, діти відповіли, що боялися , що їх покарають ізолятором і що вони лякаються, що психолог буде їх бити за непокірність та відмову. Також на відео діти розповідають, як психолог та директор їх били в ізоляторі закладу.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.1 п.3 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП виносить постанову про закриття справи.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого 173-4 ч.1 КУпАП, тому провадження по справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 24, ч.1 ст. 173-4 ч.1, ст.ст. 221, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі № 495/9551/21 про вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-4 ч.1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.І. Савицький