Справа № 135/1403/21
Провадження № 3/135/753/21
ПОСТАНОВА

іменем України

06.12.2021 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Корнієнко О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли від відділення поліції №3 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , пенсіонер, інвалід війни 3 групи,

за ч.2 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії ВАБ №770037 складеного 29.11.2021, зазначено, що 24.11.2021 о 15 год. 30 хв. ОСОБА_1 вчинив психологічне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: погрожував фізичною розправою, виражався нецензурною лайкою, що могло спричинити шкоду психологічному здоров`ю ОСОБА_2 ..

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою не визнав, повідомив, що дружина його постійно принижує, вчиняє відносно нього психологічний тиск, ображає. 24.11.2021 року він по телефону розмовляв з дружиною, яка йому сказала, що піде в поліцію писати на нього заяву. Він був недалеко від відділу, тому теж туди пішов. Побачив дружину, хотів з нею говорити, вона пішла в поліцію і він теж.

Потерпіла ОСОБА_2 повідомила, що вона 24.11.2021 зустріла свого чоловіка ОСОБА_1 недалеко від відділу поліції, куди йшла писати заяву. Він вхопив її за руки, ображав та провокував, ніяку шкоду нікому не завдавала. Із чоловіком не хоче розмовляти, тому не чинила ніякого психологічного тиску щодо нього та не обзивала. Оскільки вона працює, то вважає, що чоловік теж повинен заробляти кошти та давати кошти на її утримання та їх малолітньої дитини. Відчуває постійні переслідування від чоловіка, погрози, які були до 24.11.2021, оскільки на даний час разом не проживають і з ним говорити не хоче.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з таких підстав.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1 і ч. 2 ст.7 КУпАП).

Як вбачається з положень ст. 1, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Так, у відповідності до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає у разі вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ст.1 цього Закону, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Об`єктивна сторона ч.2 ст.173-2 КУпАП передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Лавенте проти Латвії" від 07.11.2002 неодноразово вказував, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву".

Відповідно, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а відтак усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази відповідно до вимог статті 251 КУпАП про вчинення ОСОБА_1 умисних діянь фізичного, психологічного характеру внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 ..

ОСОБА_1 заперечує свою вину, зазначивши, що насильство в сім`ї не вчиняв, дружина його постійно принижує.

В протоколі серії ВАБ №770037 від 29.11.2021 зазначено, що ОСОБА_1 24.11.2021 о 15 год. 30 хв. вчинив психологічне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: погрожував фізичною розправою, виражався нецензурною лайкою, що могло спричинити шкоду психологічному здоров`ю ОСОБА_2 ..

При цьому судом встановлено, що докази, які були додані до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме: рапорт працівника поліції відділення №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області та письмових пояснень ОСОБА_2 , стосуються подій, які були вчинені до 24.11.2021. Всі долучені до справи докази: роздруківки переписки між подружжям, записи їх сварок, відбувались до 24.11.2021 року. Що підтвердили в судовому засіданні обоє з подружжя.

Враховуючи положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

За таких обставин, за відсутністю інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, вважати дії останнього, саме 24.11.2021 о 15 год. 30 хв. такими, що утворюють склад зазначеного адміністративного правопорушення, суд не може.

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст.173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

При цьому підлягає врахуванню й те, що суд розглядає справу лише в межах пред?явленого звинувачення відповідно до фактичних обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Як встановлено в судовому засіданні, що 24.11.2021 року ОСОБА_1 зустрівся з ОСОБА_2 лише біля відділу поліції, де з її слів він взяв її за руку, а вона не хотіла з ним розмовляти, тому пішла в поліцію.

Судом не встановлено, що ОСОБА_1 24.11.2021 фізично перешкоджав ОСОБА_2 йти в поліцію чи застосовував фізичне насильство.

Що додатково підтверджує те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникла сімейна сварка, яка сама по собі не є насильством в сім?ї.

Події сімейних сварок між ними до 24.11.2021 підлягають врахування судом, однак, враховуючи пред?явлене згідно протоколу обвинувачення, не можуть ставитись в провину особі.

Таким чином, наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП в діях ОСОБА_1 не встановлено, а наявність конфліктної ситуації 24.11.2021 на підґрунті особистих непорозумінь між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення не доведена, оскільки по справі немає беззаперечних та безсумнівних доказів на підтвердження «поза розумним сумнівом» обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Тому справа підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діяннях ОСОБА_1 ..

Керуючись ст. ст. 173-2, 247, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя