Житомирський апеляційний суд
Справа №274/5120/21 Головуючий у 1-й інст. Яковлєв О. С.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Паламарчука С.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 вересня 2021 року, судом виправлено описку в постанові суду від 15 вересня 2021 року та зазначено, що до ОСОБА_1 також застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1(один) рік.

Відповідно до постанови, 25 липня 2021 року о 22 год. 58 хв. по вулиці Н. Сосніної, 89 в місті Бердичеві ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушила п. 2.9 "а" ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову суду захисником Паламарчуком С.В. подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, обставини справи з`ясовані неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому зазначена постанова підлягає скасуванню.

Вказує, що справа розглянута у його відсутність та у відсутність його довірительки, в матеріалах справи міститься заява про відкладення розгляду справи, яку суд з невідомих йому причин до уваги не взяв.

Зазначає, суд першої інстанції залишив проза увагою те, що працівниками поліції під час проведення освідування було грубо порушено інструкцію та умови використання Drager Alcotest 6810, оскільки востаннє він проходив перевірку калібровки - 07.01.2021 року, тобто з порушенням встановленого в інструкції шестимісячного строку.

Отже зазначений тест є недопустимим доказом, а суд першої інстанції не мав брати його до уваги під час винесення постанови.

Вказує, що на відео зафіксовано, що Drager Alcotest 6810, який використовували працівники поліції після першого разу використання довго не працює, не може запуститись, його програма збилась, що додатково підтверджує той факт, що він використовувався при тепмпературі вищій при якій він має вірно працювати, а тому зазначені обставини додатково вказують на те, що його покази є недопустимим доказом

Суд першої інстанції неправомірно прийняв як доказ вини ОСОБА_1 відео нагрудних камер та камер відеореєстратора, що були надані працівниками поліції

На DVD диску містяться декілька відео, згідно запису відеореєстратора - 22 год 58 хв. Потім записи пропадають і наступне відео вже о 23 год. 48 хв, тобто майже годину ніякої фіксації не ведеться.

Враховуючи те, що додані до протоколу відеозапис на DVD диску, змінювався або редагувався існують сумніви в автентичності оригіналу, у зв`язку із чим, доданий до протоколу відеозапис має бути визнаний судом неналежним та недопустимим доказом по справі.

Посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_1 повідомляла про вживання пива декілька годин назад, абсолютно не підтверджують факт її керування автомобілем чи те, що вона була в стані алкогольного сп`яніння, оскільки алкогольних напоїв ОСОБА_1 не вживала, від проходження огляду не відмовлялась, вона висловила свою незгоду з результатами освідування та наполягала на проведенні огляду в медичному закладі.

Крім того, вказує, що проходження огляду в медичному закладі пропонується поліцейським не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, копія якого в матеріалах справи відсутня.

Зазначає, що копію постанови від 15.09.2021 року отримана ним 05.10.2021 року, що підтверджується заявою про видачу копії постанови та розпискою про отримання, що міститься в матеріалах справи. Отже скарга подається в межах десяти днів з моменту отримання.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника на підтвердження доводів апеляційної скарги, показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В п. 7 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 визначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 122902 від 26.07.2021 року, результатами тестування на алкоголь № 310 від 25.07.2021 року о 23 год. 49 хв результат тесту - проба позитивна 0,29 %, результатами тестування на алкоголь № 311 від 25.07.2021 року о 23 год. 54 хв результат тесту - проба позитивна 0,25 %, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, який ОСОБА_1 власноручно підписала, заперечень не висловлювала, копією постанови від 26.07.21 про притягнення ОСОБА_1 як водія до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП за вчинення у той же час та місці іншого проступку, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення з яких слідує, що вона міцних спиртних напоїв не вживала, а також відеозаписом з бодікамери працівників поліції.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 добровільно погодилась пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, який визначив результат - 0,29 проміле та 0,25 проміле, який було проведено майже через годину після зупинки транспортного засобу, з якими ОСОБА_1 , також погодилась та посвідчила своїм підписом акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з відміткою, що згодна з результатами.

Суд апеляційної інстанції критично відноситься до пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які надані ними в апеляційному суді, про те, що ОСОБА_1 не мала ознак алкогольного сп`яніння, некоректно працював пристрій для вимірювання парів алкоголю та не згоду з результатами огляду, оскільки вказані пояснення свідків, які є родичами та знайомими спростовуються сукупністю інших доказів, що вище наведені апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги захисника про недопустимість такого доказу як результати тестів, з підстав відсутності сертифіката на використаний технічний засіб «Драгер Алкотест 6810», а також свідоцтва про проходження повірки цим засобом є надуманими, доказів, що підтверджують ці доводи він не надав.

Разом з тим, з чек-тестів слідує, що процедуру калібрування було проведено 01.07.2021 року, а тому працівники поліції мали право використовувати цей засіб у продовж одного року з цієї дати.

Адміністративне правопорушення, яке вчинила ОСОБА_1 за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння створює загрозу життю та здоров`ю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху, а тому відсутні підстави для незастосування щодо неї адміністративного стягнення.

Разом з тим, як вбачається з постанови суду від 15 вересня 2021 року суд призначив ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, а стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом не застосував.

Вказаний недолік суд намагався виправити шляхом винесення постанови від 21 вересня 2021 року про виправлення описки, якою фактично застосував до ОСОБА_1 ще одне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1(один ) рік.

З таким рішенням суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погодитись не може.

У відповідності до ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі Надточій проти України, п.33 рішення у справі Гурепка проти України), підпадає під такі критерії і справа, що переглядається апеляційним судом з врахуванням суворого стягнення, яке передбачає санкція ч.1 ст. 130 КУпАП.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено порядку виправлення описок в постанові судді, тому суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону визначену в КПК України.

Згідно зі ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Це помилки зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер.

Однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив (постановив) рішення, після його проголошення, не має права його змінити або скасувати. Цю властивість судового рішення в праві називають «незмінністю судового рішення».

Виправлення описки не може змінювати зміст судового рішення, а тим більше погіршувати становище особи.

Суд у даному випадку дійшов до помилкового висновку, оскільки своїм рішенням не виправив описку, а погіршив становище особи, яку притягнув до адміністративної відповідальності, оскільки фактично призначив їй ще один вид стягнення, чого робити був не вправі.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Виходячи з положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову Бердичівського міськрайонного суду від 21 вересня 2021 року про виправлення описки в постанові цього суду від 15 вересня 2021 року про застосування до ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік, хоча в поданій захисником апеляційній скарзі про це не йдеться.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Паламарчука Сергія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 вересня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та застосовано стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. - залишити без змін.

В порядку ч.7 ст. 294 КУпАП скасувати постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 вересня 2021 року про виправлення описки у постанові цього суду від 15 вересня 2021 року про застосування до ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук