Провадження №3/521/7974/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя Плавич І.В.,

секретар судового засідання Дукіна Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали адміністративної справи, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №008478, ОСОБА_1 05 серпня 2021 року о 11 год. 30 хв. в м. Одесі по вул. Мар. Малиновського, б. 1/1 став учасником ДТП, керуючи т.з. марки «МХ150R», реєстраційний номер НОМЕР_1 , мав ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Огляд проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» Alcotest 7510 прилад ARLM-0426, за результатами огляду проба позитивна 1.94 %0 проміле.

Дії ОСОБА_1 працівником поліції кваліфіковано, як порушення вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно із ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання, у якому просить суд закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, зокрема, з тих підстав, що у складеному уповноваженою особою протоколі про адміністративне правопорушення не вказано про обставини, що відображають об`єктивну сторону правопорушення, а зазначена обставина, не утворює складу правопорушення.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Крім того, відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06 листопада 2015 року, №1376 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «місце складання протоколу» - населений пункт або географічна точка; у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол» - прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол (повністю, без скорочень); у графі «склав цей протокол про те, що громадянин(ка)» - прізвище, ім`я та по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (повністю, без скорочень); у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла)); у графі «чи притягався(лася) до адміністративної відповідальності» - інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року (за наявності); у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол); у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Основним для вирішення справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення складу правопорушення.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення. Склад правопорушення містить чотири необхідні елементи: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкта і суб`єктивну сторону правопорушення.

Так, зокрема, об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Згідно із диспозицією ч. 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною правовою нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний зміст.

Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Зазначаючи в протоколі фактичні обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ініціатор його складення вказав про порушення ним вимог саме п. 2.9а Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.9а ПДР України, водієві забороняється саме керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Сукупний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що при кваліфікації дій ОСОБА_1 , як особи яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, обов`язковому доведенню підлягає те, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, у порушення ч. 1 ст. 256 КУпАП та п. 9 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», працівником поліції, складаючи протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №008478 від 05 серпня 2021 року, не зазначено в протоколі суть адміністративного правопорушення, яке б точно відповідало би ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою складено протокол, що позбавляє суд встановити склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що ставиться в обвинувачення ОСОБА_1 .

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №008478 від 05 серпня 2021, у графі «суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин» не містить вказівки, що ОСОБА_1 своїми діями порушив відповідні вимоги, передбачені п. 2.9А ПДР України та ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до об`єктивної сторони складу даного адміністративного правопорушення.

Як встановлено в судовому засіданні, працівником поліції складаючи протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №008478 від 05 серпня 2021 року, у графі «суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин», в провину ОСОБА_1 ставиться зокрема те, що він у вказаний час та місці став учасником ДТП керуючи транспортним засобом та мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота.

Однак, сукупний аналіз п. 2.9а ПДР України та ч. 1 ст. 130 КУпАП свідчить про те, що самостійно така ознака, як керування транспортним засобом з ознакою алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, не охоплюються заборонами визначеними п. 2.9а ПДР України та не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як відповідною ознакою, за інкримінованих обставин, може бути лише перебування в стані алкогольного сп`яніння, а не наявність ознак такого стану у водія.

Таким чином судом встановлено невідповідність суті викладеного в протоколі порушення до кваліфікації дій ОСОБА_1 .

При цьому, враховуючи, що протокол складається у кожному випадку виявлення адміністративного правопорушення, та те що протокол є єдиною формою документу, в якому фіксується факт вчинення допущеного порушення, та ніякого іншого документу про прийняття до провадження уповноваженими органами не оформляється, та враховуючи те що судом встановлено відсутність зазначення у протоколі суті адміністративного правопорушення, яке б точно відповідало би ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою складено протокол, суд приходить до висновку, що такий протокол не може вважатись належним доказом у справі.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Такі дії поліцейського, а саме грубе порушення вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП та п. 9 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» при складанні протоколу серії ДПР18№008478 від 05 серпня 2021 року, дають підстави вважати, що у ході провадження у цій справі особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення фактично не було встановлено події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а ОСОБА_1 фактично не було висунуте обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

При цьому, окремо слід зазначити, що суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим, що буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У рішенні у справі «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Крім того, відповідно до доктрини Європейського суду з прав людини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж. Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

Про такі обставини ЄСПЛ неодноразово наголошував у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксера де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України», «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», Яременко проти України».

Оскільки, у складеному уповноваженою особою протоколі про адміністративне правопорушення, не зазначено про обставини, що відображають об`єктивну сторону правопорушення, а зазначена в протоколі обставина, не охоплюються заборонами визначеними п. 2.9а ПДР України та не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, а тому з урахуванням вказаних рішень ЄСПЛ вважаю, що усунення цих недоліків судом призведе до порушення ст. 6 Конвенції, що є недопустимим.

На підставі вищевикладеного, згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, суд закриває провадження у даній справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 9-11, 130, 221, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за протоколом серії ДПР18 № 008478 від 05.08.2021 року, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях, складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.В. Плавич