Справа № 308/2584/21
Провадження № 33/4806/777/21
ЗАКАРПАТСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

про повернення апеляційної скарги

09.12.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув клопотання захисника - адвоката Немеша І.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.06.2021.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк на 01(один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 454, 00 в дохід держави.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 від 11.02.2021 та постанови судді від 22.06.2021 вбачається, що 11.02.2021 о 20 год. 50 хв. на а/д М06 Київ-Чоп 782 км, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Skoda Rapid» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає дійсності, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

На постанову суду від 22.06.2021, захисник - адвокат Немеш І.В. 08.11.2021 електронною поштою подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 на підставі п.1 ст.247 КУпАП. Одночасно адвокат Немеш І.В. подав клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді, яке мотивував тим, що судовий розгляд проведено в його відсутності та відсутності ОСОБА_2 , копію постанови суду сторона захисту отримала лише 02.11.2021.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи клопотання, апеляційний суд вважає, що у задоволенні клопотання захисника - адвоката Немеша І.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі яка її подала, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першоюстатті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

-2-

Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. При цьому під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішення неодноразово вказував на те, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою.

Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine) від 03.04.2008).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та забезпечення принципу правової визначеності.

Строк на оскарження постанови суду першої інстанції може бути поновлений лише у разі, якщо він пропущений з поважних причин.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається з протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_2 передана в провадження судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Іванова А.П. - 26.02.2021 та була призначена до розгляду на 16.03.2021, однак після цього розгляд справи неодноразово відкладався, а саме: 26.03.2021, 07.04.2021, 14.04.2021, 30.04.2021, 19.05.2021, 22.06.2021, про що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений, окрім цього за клопотаннями захисника адвоката Немеша І.В., які були надіслані електронною поштою, суд викликав в судове засідання свідків.

Разом з тим, в судове засідання 22.06.2021 ні ОСОБА_2 , ні його захисник адвокат Немеш І.В. в черговий раз не з`явилися, при цьому заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, у зв`язку з чим суд розглянув праву у їх відсутності.

Вищевикладені обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_2 та його захиснику адвокату Немешу І.В. було достовірно відомо про перебування у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області справи щодо ОСОБА_2 , однак ні ОСОБА_2 , ні його захисник адвокат Немеш І.В. протягом шести місяців з дня винесення оскаржуваної постанови не цікавились результатом розгляду даної справи, не вживали жодних заходів щоб дізнатися про стан її розгляду, та жодним чином не реалізували своє право на доступ до судового рішення та оскарження його в апеляційному порядку у межах визначеного строку відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 та уповноважений ним захисник були зобов`язані цікавитись інформацією щодо руху справи про адміністративне правопорушення та результату її розгляду.

-3-

В рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання, та добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Пономарьов проти України»).

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі.

Слід зазначити, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень», за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду.

Європейський суд з прав людини також зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21.10.2010).

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28.10.2004).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10.07.1984 у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Суд також зазначає, що доступ до суду як складова права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги причини, якими обґрунтовуються поважність пропущення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд приходить до висновку, що в клопотанні захисника адвоката Немеша І.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.06.2021, не наведено жодної об`єктивної обставини, яка б перешкоджала йому та ОСОБА_2 реалізувати своє право на апеляційне оскарження постанови суду в передбачений для цього законом строк, а вказані в обґрунтування клопотання доводи, спростовуються матеріалами справи, тому не належать до поважних причин пропуску процесуального строку.

За таких обставин, оскільки захисник - адвокат Немеша І.В. подав апеляційну скаргу після закінчення встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження, та не навів поважних та достовірних причин припуску такого строку, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження не може бути поновленим, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала. Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 особисто не звертався до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку оскарження постанови судді від 22.06.2021.

-4-

Також апеляційний суд констатує, що захисник адвокат Немеш І.В., який звернувся з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_2 та клопотанням про поновлення строку, не долучив до апеляційної скарги документів (ордер, договір), які підтверджують його повноваження, як особи, яка відповідно до положень ст.ст.270,271 КУпАП має право подати апеляційну скаргу, відсутні такі документи і у матеріалах справи.

Крім того, як вбачається з титульної сторінки клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження таке подано захисником Немешом І.В. в інтересах ОСОБА_3 , яка не є особо, що притягнута до адміністративної відповідальності в рамках даної справи щодо ОСОБА_2 .

При цьому апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ) сформульовану в рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України». Так, у пункті 41 цього рішення Європейський суд зазначив, що якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

При прийнятті рішення про необхідність відмови захиснику - адвокату Немешу І.В. у поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд також враховує положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань не вправі витребовувати будь-які докази; те, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення й не надано таких доказів, які б підтверджували поважність причин його пропуску; що пропущений строк є значним; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні клопотання захисника адвоката Немеша І.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.06.2021 щодо ОСОБА_2 , - відмовити.

Апеляційну скаргу та доданими до неї документами повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: