ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/783/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Савенко М.Є., за участю ОСОБА_1 та захисника Дибової К.В., розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Московського районного суду міста Харкова від 01.12.2020, -

ВСТАНОВИВ :

Цією постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп.

Як зазначено в постанові суду першої інстанції, 15.10.2020р. о 19-00 год. ОСОБА_2 керував автомобілем Mercedes-Benz E430 д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Харків по вул. Гвардійців Широнінців 42, вжив алкоголь, а саме пиво «Балтика» світле у скляній пляшці об`ємом 0,44 літра (вміст спирту 4,4 градуса), після дорожньо-транспортної пригоди, за його участю.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.10 «є» ПДР України та здійснив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою районного суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду та повернути справу для перегляду з дотриманням усіх процесуальних норм до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що постанова підлягає скасуванню з підстав, що судом першої інстанції було грубо порушено його право на захист.

За вказаних обставин ОСОБА_2 вважає, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним та недопустимим доказом по справі.

Вказує, що йому не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а тому звинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 130 КУпАП є безпідставним.

Разом з тим ОСОБА_2 просить поновити строк апеляційного оскарження постанови, оскільки в установлений законом строк, він подавав апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду, яка йому була повернута, а тому він пропустив строки на оскарження постанови.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Притягаючи ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 130 КУпАП, суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, а саме вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.10 «є» ПДР України.

З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.10 «є» зобов`язує водія у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідальність за частиною 4 статті 130 КУпАП настає за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Судовим розглядом встановлено, що 15.10.2020 року о 19-00 год. ОСОБА_2 керував автомобілем Mercedes-Benz E430 д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Харків по вул. Гвардійців Широнінців 42, вжив алкоголь, а саме пиво «Балтика» світле у скляній пляшці об`ємом 0,44 літра (вміст спирту 4,4 градуса), після дорожньо-транспортної пригоди, за його участю.

Внаслідок зазначених подій поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №296504 від 15 жовтня 2020 року за порушення ОСОБА_2 вимог пункту 2.10 «є» ПДР України.

Вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 130 КУпАП підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, яким суддя надав належної правової оцінки.

Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд визнає зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що вимоги частини 2 статті 251, статей 256, 2652, 266, 268 КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейськими дотримано.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 .

Апеляційний суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 суддею відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлено фактичні обставини адміністративних правопорушень. Постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не ґрунтується на вимогах ст. 256 КУпАП України, є необґрунтованими.

При цьому, апеляційний суд враховує, що письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які наявні в матеріалах справи, узгоджуються з фактичними обставинами події та іншими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам статей 251, 256, 278 КУпАП, а тому є неналежним та недопустимим доказом по справі не знаходять свого обґрунтованого підтвердження, оскільки складання протоколу, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення - спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення таким правом не скористався, протокол підписав без застережень, зазначив, що з протоколом згоден (а.с.2).

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейським не запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Апеляційний суд враховує, що на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що під час з`ясування обставин ДТП ОСОБА_2 повідомив поліцейським, що вжив пляшку пиво «Балтика» після ДТП з його участю та відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки в цьому нема сенсу, бо він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння (а. с. 4).

Доводи апеляційної скарги про те, що справа була розглянута за його відсутності хоча і заслуговують на увагу, однак не є безумовною підставою для скасування постанови суду, оскільки суд першої інстанції вжив усіх можливих заходів для забезпечення участі правопорушника.

Районний суд врахував обмежені строки розгляду справи, відсутність вимог обов`язкової участі особи, щодо якої розглядається протокол за даною категорією справ, ненадання доказів поважності причин неявки в судове засідання.

Крім того, права ОСОБА_2 були відновлені шляхом можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді. Чим він скористався.

Протокол про адміністративне правопорушення та відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.United Kingdom), п.161, Series A заява № 25).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч.ч.1,2ст.6 Європейської Конвенції з прав людини.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Вид адміністративного стягнення ОСОБА_2 суддею призначений з урахуванням вимог ст.33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст.38 КУпАП та в межах санкції ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Московського районного суду міста Харкова від 01.12.2020 щодо притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду М.Є. Савенко