Єдиний унікальний номер 448/1386/20
Провадження № 3/448/11/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2021 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Білоус Ю.Б., розглянувши матеріали справи, що надійшли з УПП у Львівській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого (зі слів),

за ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення (надалі КУпАП),

учасники справи:

особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

про права передбачені ст.268 КУпАП, ст.ст.10,63 Конституції України учаснику роз`яснено,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне:

в с т а н о в и в:

І. Опис обставин, установлених суддею в ході розгляду справи:

До Мостиського районного суду надійшли матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Із протоколу серії ДПР18 №191972 від 07.11.2020 року, складеного інспектором взводу №2 роти №2 батальйону №3 УПП у Львівській області ДПП Пурським Н.І. відомо, що 07.11.2020 року о 19.30 год. на 66 км а/д «Львів-Шегині», М-11, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «Opel Vivaro», реєстр. номер НОМЕР_1 та при зустрічному роз`їзді об`їжджаючи перешкоду не надав переваги в русі транспортному засобі автомобілю марки «ВАЗ-2101», реєстр.номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався назустріч. В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

Констатовано, що такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 13.4 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення:

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , в судовому засідання провину не визнав. Заперечив обставини, що наведені в протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначив, що дійсно вищевказаного дня та часу рухався транспортним засобом по а/д «Львів-Шегині», в напрямку м.Львова. Проїжджаючи ділянку дороги, що по вул.Грушевського, у м.Мостиська, побачив як перед ним включивши правий покажчик повороту почав рух в сторону «обочини» транспортний засіб, що рухався перед ним. Він мав намір об`їхати вказаний транспортний засіб, однак при спробі об`їзду вказаного транспортного засобу відчув удар в ліву частину керованого ним транспортного засобу. Зазначив, що він рухався по головній дорозі та по своїй смузі руху в момент зіткнення. Вказував на те, що схема ДТП була складена без його участі та у такій не вірно зазначено момент зіткнення транспорних засобів. Окрім цього наголошував на тому, що працівники поліції ігнорували його вимоги про допит очевидців події, які були поблизу. Вказував неодноразово працівникам поліції, що винен у даній ДТП саме водій автомобіля марки «ВАЗ», однак поліцейські склали протокол саме відносно нього. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому просить суд провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

У судове засідання з ініціативи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , викликався працівник поліції, що складав спірний протокол, ОСОБА_3 , однак вказана особа в судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що 07.11.2020 року, у вечірній час, рухався а/д «Львів-Шегині», в сторону м.Львова. Проїжджаючи ділянку дороги, що по вул.Грушевського, у м.Мостиська, побачив, як з другорядної дороги на головну дорогу виїхав автомобіль марки «ВАЗ», при цьому такий «зачепив» ліву сторону автомобіля марки «Opel Vivaro», котрий рухався по головній дорозі на невеликій швидкості. Вказував на те, що «бус» рухався про своїй смузі руху, а водій автомобіля марки «Ваз» на його думку в даній дорожній обстановці діяв не у відповідності до ПДР України, та тим самим є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце вищевказаного дня та часу.

Суд, заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення свідка ОСОБА_4 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, матеріали справи, приходить до наступного висновку.

ІІІ. Застосоване судом законодавство та оцінка суду щодо фактичних обставин справи:

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

Структура складу правопорушення: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення.

Об`єкт правопорушення - це суспільні відносини, охоронювані нормами права, яким при здійсненні правопорушення заподіюється певна шкода або створюється погроза заподіяння відповідної шкоди.

Структура суспільних відносин : а) суб`єкти відносини; б) об`єкт (предмет) відносини; в) соціальний зв`язок між суб`єктами відносини із приводу об`єкта відносини.

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення.

Обов`язкові ознаки об`єктивної сторони так званих матеріальних складів правопорушень: наявність діяння (суспільно небезпечний або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечного або шкідливі) діяння.

Обов`язкова ознака об`єктивної сторони, так званих формальних складів правопорушень: наявність діяння (суспільно небезпечного, шкідливого).

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до положень ст.248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Адміністративне правопорушення завжди є протиправною дією (бездіяльністю) тобто діянням, забороненим законом або іншим нормативним правовим актом. Громадянин, що вчиняє протиправну дію, порушує свій конституційний обов`язок, оскільки норми ч.1 ст.68 Конституції України встановлюють, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З диспозиції ст.124 КУпАП відомо, що відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У ст.251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 2 ст.251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 30.05.2018 року № 175/1982/16-а притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП можливе у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів.

Згідно п.13.4 Правил дорожнього руху України, якщо зустрічний роз`їзд утруднений, водій, на смузі руху якого є перешкода чи габарити транспортного засобу, яким він керує, заважають зустрічному руху, повинен дати дорогу. На ділянках доріг, позначених знаками 1.6 "Крутий підйом" і 1.7 "Крутий спуск", за наявності перешкоди дати дорогу повинен водій транспортного засобу, що рухається на спуск.

Факультативні ознаки об`єктивної сторони правопорушень, тобто ознаки властивим не всім складам правопорушень (ознаки, які можуть доповнювати ознаки обов`язкові): місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя здійснення діяння.

Відповідно до п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Суб`єктивною стороною адміністративного правопорушення має бути прямий умисел, або ж вчинення правопорушення з необережності, однак у будь якому випадку особа має або ж свідомо допускати настання шкідливих наслідків або ж легковажно розраховувати на їх відвернення.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що, належних та допустимих доказів, які б з достовірністю вказували на вчинення водієм ОСОБА_1 дій, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме порушення ним вищевказаних правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів, матеріали справи не містять.

Як вбачається із наданих ОСОБА_1 , письмових пояснень працівникам поліції одразу після ДТП, останній не визнавав своєї вини, покликаючись на те, що у даній дорожньо-транспортній пригоді винен інший учасник дорожнього руху, зокрема ОСОБА_2 .

Локалізація пошкоджень на транспортних засобах об`єктивно підтверджує механізм їх зіткнення, однак не може свідчити про порушення ОСОБА_1 , саме вимог 13.4 Правил дорожнього руху України.

Слід зазначити і те, що водночас, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №181972 від 07.11.2020 року, всупереч диспозиції статті 124 КУпАП, у фабулі такого відсутні будь-які зазначення щодо пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні пояснення будь-яких інших осіб свідків, окрім як водіїв, учасників дорожньо-транспортної пригоди, хоча особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 наголошував працівникам поліції на тому, щоб такі встановили і допитали очевидців події, які були поблизу.

Також наголошую на тому, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що водій автомобіля марки «ВАЗ» рухався в зустрічному напрямку руху, однак, особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а також свідок ОСОБА_4 наголошували на тому, що водій автомобіля марки «ВАЗ» виїхав з другорядної дороги на головну, в той час коли автомобіль водія ОСОБА_1 перебував навпроти його транспортного засобу.

Не довіряти поясненням вказаних осіб у суду не має підстав, оскільки такі є логічні і послідовні.

Жодних інших належних та допустимих доказів (фото- чи відеоматеріалів тощо), які б свідчили про порушення водієм ОСОБА_1 , вищевказаних правил дорожнього руху, суду не представлено.

Враховуючи механізм ДТП, умови дорожньої обстановки, в якій вона відбулася, а також характер дій учасників пригоди, суд приходить до висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_1 , порушень ПДР України, які б знаходились в причинному зв`язку з наслідками ДТП, що настали.

Таким чином прямих, безспірних і безсумнівних доказів винуватості ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в ході судового розгляду не здобуто.

Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення, як доказ по справі, на переконання суду, є сумнівним, оскільки він не випливає із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), а наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Згідно ч. 2 і ч. 3 ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічні положення Конституції України поширюються і на осіб, які обвинувачуються у вчиненні правопорушень, передбачених КУпАП.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24? цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

ІV. Висновки суду:

Суддею, для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі, вчинялись процесуальні дії, які полягали у виклику працівника поліції, який складав спірний протокол, однак такий проігнорував виклики до суду не побажавши прибути у судові засідання і спростувати чи підтвердити сумніви, щодо обставин справи та контексту протоколу.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, у даному, конкретному випадку не доведено склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного і міжнародного законодавства.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, пунктами 21, 22 Рішення у справі «Надточій проти України», пунктом 55 рішення у справі «Гурепка проти України», справи про адміністративне правопорушення в силу суворості санкцій можуть бути прирівняні до кримінальних.

Враховуючи наведене, з огляду на приписи ст.ст.245, 268, 280 КУпАП, в ході всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, приходжу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП слід закрити на підставі п.1 ст.247КУпАП. - у зв`язку з відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

V. Судові витрати:

В свою чергу, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40? КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч.2 ст. 284 та ст.247 КУпАП, суд не вбачає підстав для стягнення судового збору з ОСОБА_1 .

Керуючись ст.62 Конституції України, п.1 ст.247, ст.ст. 7, 9, 10, 245, 251, 252, 254, 256, 268, 280, 284 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, а також потерпілим.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя Ю.Б. Білоус

Постанова набрала законної сили « » 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус