Справа № 759/7944/20 Головуючий у І інстанції Войтенко Ю.В.
Провадження № 33/824/717/2021 Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач у 2 інстанції Шроль В. Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду В.Р.Шроль, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 10 липня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , студента, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420 грн. 40 коп. судового збору,

В С Т А Н О В И В :

За постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 03.05.2020 приблизно о 00 год. 50 хв. в м.Києві, проспект Перемоги, 87, керував транспортним засобом «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення п. 2.9-а ПДР, в стані алкогольного сп`яніння, який підтверджений під час огляду у закладі охорони здоров`я

В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що постанова судді є незаконною, оскільки суддею не досліджено повно та належним чином обставини справи, зокрема, не звернуто уваги на те, що у протоколі відсутні зазначення свідків проходження огляду, ОСОБА_1 не було видано направлення на проходження огляду у медичному закладі, не була повідомлена причина зупинки його транспортного засобу, пояснення з приводу адміністративного правопорушення у нього не відбиралися, а прилад Драгер-6810 не зареєстрований в реєстрі медичної техніки та не має сертифікату, а тому не може використовуватися для визначення кількості проміле у видихуваному особою повітрі, лікар-нарколог необґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у відібранні зразків крові для визначення стану, у якому він перебував, а обмежився використанням нелегального алкотестеру, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями вимог КУпАП. Також у доповненнях до апеляційної скарги звертається увага на те, що ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII, який набрав чинності 01.07.2020 року скасована адміністративна відповідальність водія за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисників, що підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з п.2.9-а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Як пояснив ОСОБА_1 при апеляційному розгляді він був зупинений працівниками поліції,яким вважалося, що він перебував з ознаками сп`яніння. Вважаючи себе тверезим, він поїхав з поліцейськими на огляд до медичного закладу, де двічі алкотестер, який використовував лікар, показав наявність алкоголю у видихуваному ним повітрі. Він просив лікаря відібрати у нього на дослідження зразки крові, проте останній відмовився вчинити таку процедуру. Після закінчення медичного огляду він попав до себе у гуртожиток, взяв паспорт і на таксі знову приїхав до лікарні «Соціотерапія», де на підставі самозвернення пройшов медичний огляд з відібранням сечі, за результатами якого у нього не було виявлено стану алкогольного сп`яніння та складений відповідний висновок, копію якого він долучив до матеріалів справи.

Проте, винуватість ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння стверджується сукупністю доказів по справі, у тому числі, і висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 3 травня 2020 року, яким суддя надав належну оцінку та дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, з копії акту медичного огляду ОСОБА_1 № 003153, витребуваного суддею апеляційного суду, та виданого на підставі цього акту оригіналу висновку випливає, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, яке було встановлено лікарем візуальним оглядом та за допомогою подвійного застосування алкотестеру 6820.

З відеозапису процедури проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, який виконаний поліцейським, вбачається, як ОСОБА_1 двічі через приблизно двадцятихвилинний проміжок часу проходив тест за допомогою газоаналізатора на наявність у видихуваному ним повітрі алкоголю та обидва рази результати виявилися позитивними. Після проходження другого тесту ОСОБА_1 відмовився від пропозиції лікаря здати сечу, але просив відібрати зразки крові на біологічне дослідження, проте лікарем було надано пояснення про те, що таки зразки у лікарні не відбираються.

З чеків-роздруківок з алкотестеру, наданих до суду апеляційної інстанції директором КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня» В. Ярим, випливає, що лікарем при огляді ОСОБА_1 двічі був застосований алкотестер Драгер 6820 і були отримані позитивні результати, а саме наявність у видихуваному повітрі 1.61 та 1.56 проміле алкоголю.

Доводи апеляційної скарги вказаних вище доказів по справі не спростовують.

Так, її твердження про використання лікарем не сертифікованого в України алкотестеру Драгер 6810 суперечить матеріалам справи, оскільки при огляді ОСОБА_1 був застосований алкотестер Драгер 6820 та доказів його неможливості використання на території України апелянтом не надано.

Протокол про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП відповідає, зокрема, у ньому містяться пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а обов`язкова присутність свідків при огляді на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та зазначення їх прізвищ у протоколі про адміністративне правопорушення чинним законодавством не вимагається.

Також, чинним законодавством не вимагається надання особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, направлення на огляд водія до медичного закладу, а з відеозапису події вбачається, що таке направлення працівником поліції було надане лікарю.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у рапорті працівника поліції зазначення причин зупинки транспортного засобу не можуть вплинути на висновки суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про необхідність закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення на підставі п.6 ст.247 КУпАП є безпідставними, оскільки в цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість в результаті внесення змін до ч.1 ст.130 КУпАП, що набрали чинності з 01.07.2020, юридична відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння була не скасована, а посилена.

Вимогами ч.1 ст.8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Наведене свідчить про те, що за вчинення у травні 2020 року адміністративного правопорушення, що полягає у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, особа має відповідати за ч.1 ст.130 КУпАП в редакції від 07.07.2016 року.

Відповідно ч.2 ст.8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, тобто покращують становище особи, яка притягується до відповідальності, мають зворотну силу. Зазначена норма кореспондується з вимогами ст.58 Конституції України.

Законом України №2617-УІІІ від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набув чинності з 01.07.2020, була встановлена кримінальна відповідальність за дії що полягали у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто юридична відповідальність особи була посилена.

Оскільки юридична відповідальність особи, яка вчинила правопорушення, передбачене на час вчинення ч.1 ст.130 КУпАП в редакції від 07.07.2016 року посилена, то підстави для застосування правила зворотної дії до згаданого вище Закону відсутні.

Також не підтверджується матеріалами справи твердження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про те, що тієї ж ночі він через деякий час він самостійно звернувся для огляду на стан сп`яніння до лікарні «Соціотерапія», здавав аналіз сечі , був оглянутий лікарем , який не виявив у нього ознак алкогольного сп`яніння та надав відповідний висновок.

Так, з листа директора КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» вбачається, що висновок, копія якого надана в судове засідання про відсутність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, є підробним, оскільки зазначений в ньому лікар в ніч на 03.05.2020 на чергуванні не перебував, номер висновку належить іншому акту щодо іншої особи, шрифт нумератора, яким проставлено номер у ньому не відповідає шрифту нумератора, яким проставляються номери на бланках актів медичного огляду, на висновку відбиток печатки відділення медичних оглядів на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння не відповідає відбитку печатки, яким користуються лікарі. Також у листі зазначається про те, що відповідно до Журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд ОСОБА_1 03.05.2020 о 02 год. 30 хв. за його особистою заявою не проводився, акт та висновок медичного огляду не складався.

Таким чином, доводи апеляційної скарги правильності висновків судді про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9-а ПДР не спростовують.

Адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП на ОСОБА_1 накладене з дотриманням вимог ст.33 Кодексу України про адміністративне правопорушення у відповідності до санкції вказаної правової норми, якою передбачено лише один безальтернативний вид адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Порушень процесуального права, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування постанови, не встановлено.

За таких обставин постанова є законною.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 10 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Р. Шроль