Справа № 303/7146/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
07.12.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Печунки В.О.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 вересня 2021 року, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, тимчасово не працюючого,
закрито за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно з постановою, 03 вересня 2021 року, о 17 год 10 хв, на 0 км + 300 м автодороги М-24, водій ОСОБА_1 керував ТЗ марки «VW MULTIVAN», д.н.з. НОМЕР_1 , під час перестроювання не дав дорогу транспортному засобу, що рухався у попутному напрямку, по тій смузі, на яку мав намір перестроїтись, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення з транспортним засобом марки «КАМАЗ 5410» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Цими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.3 та 13.3 ПДР України, відповідальність за що передбачена за ст. 124 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокат Печунка В. О. просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки такий пропущено через поважні причини. Так, апелянт зазначає, що справа розглянута без участі ОСОБА_2 , копія оскаржуваної постанови йому не надсилалась, про судове рішення дізнався випадково, при отриманні вимог від страхової компанії про відшкодування завданої шкоди, яка була спричинена автомобілю внаслідок ДТП. При цьому, постанову вважає необґрунтованою та незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, який працівники поліції склали відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у справі є потерпілим. Однак, суд першої інстанції не врахував цю обставину та розглянув справу без участі ОСОБА_2 . При цьому, адвокат Печунка В. О. наголошує, що місцевий суд, закриваючи провадження у справі, взяв до уваги рапорт інспектора патрульної поліції у якому описані обставини події, та, окрім іншого, вказано, що у діях водія ОСОБА_1 порушень ПДР не встановлено. Однак, відповідно до змісту рапорту поліцейського, водієм ОСОБА_2 були порушені вимоги Правил дорожнього руху України, з чим апелянт категорично не погоджується. Просить оскаржувану постанову скасувати, ухвалити нову, якою визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності особи, інтересів якої стосується судове рішення - ОСОБА_2 та його представника адвоката Печунки В. О., та без участі особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, неявка яких, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що 07.12. 2021 до апеляційного суду було направлено клопотання ОСОБА_2 та його представника, адвоката Печунки В. О. про проведення судового засідання без їх участі.
Доводи апеляційної скарги про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення апеляційний суд визнає такими, що заслуговують на увагу з огляду на таке.
Так, розгляд справи у суді першої інстанції відбувся без участі ОСОБА_2 , при цьому відомостей про те, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення судового засідання, у матеріалах справи немає. Крім того, у матеріалах справи відсутні дані про направлення копії оскаржуваної постанови особі, в інтересах якої розглядається апеляційна скарга ОСОБА_2 . Тому, про слушність доводів апелянта відносно того, що про судове рішення йому стало відомо 27.09.2021 свідчить відповідна заява ОСОБА_2 , адресована суду першої інстанції 28.09.2021, про бажання апелянта ознайомитись з матеріалами справи.
У зв`язку з цим, викладені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження доводи про те, що ОСОБА_2 ознайомився зі змістом оскаржуваної постанови занадто пізно, є не спростованими, тому заслуговують на увагу.
Отже, з метою недопущення порушення права ОСОБА_2 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_2 своєчасно подати апеляційну скаргу поважними, а тому строк на апеляційне оскарження поновлюється.
Доводи апелянтів про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що зібраними у справі про адміністративне правопорушення доказами вина ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного проступку не доведена, що висновок суду ґрунтується на доказах, приєднаних до протоколу про адміністративне правопорушення, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові.
На переконання апеляційного суду, під час розгляду справи судом першої інстанції не встановлено яких-небудь відомостей, які можуть слугувати підставою вважати, що працівники патрульної поліції Рижак Є. І. та ОСОБА_3 були упереджені під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення за ознаками передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, що у поліцейських були підстави для фальсифікації доказів, які містяться у матеріалах справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, їх не додано і до апеляційної скарги.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР№518067, підтверджено, що 03 вересня 2021 року, о 17 год 10 хв, на 0 км + 300 м автодороги М-24, водій ОСОБА_1 керував ТЗ марки «VW MULTIVAN», д.н.з. НОМЕР_1 , під час перестроювання не дав дорогу транспортному засобу, що рухався у попутному напрямку, по тій смузі, на яку мав намір перестроїтись, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення з транспортним засобом марки «КАМАЗ 5410» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Цими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.3 та 13.3 ПДР України, відповідальність за що передбачена за ст. 124 КУпАП.
Зі схеми місця ДТП від 03.09.2021, вбачається, що на автодорозі М-24, на 0 км + 300 м відбулося зіткнення транспортних засобів - автомобілів марки «VW MULTIVAN», д.н.з. НОМЕР_1 , водієм якого був ОСОБА_1 та автомобіля марки «КАМАЗ 5410» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Своїми підписами вказані особи засвідчили, що відображені у схемі дані відповідають фактичним обставинам, які мали місце.
З пояснень водія автомобіля марки «VW MULTIVAN», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 убачається, що він, керуючи транспортним засобом, рухався крайньою правою смугою, у результаті зіткнення з транспортним засобом марки «КАМАЗ 5410» д.н.з. НОМЕР_2 , його автомобіль отримав механічні пошкодження.
У письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначає, що рухався вулицею Автомобілістів у напрямку Львова своєю смугою руху з наміром повернути на АЗС «Шел», у той час його обігнав автомобіль з правого боку, який рухався у тому ж напрямку і допустив зіткнення з автомобілем, яким керував ОСОБА_2 .
З рапорту старшого лейтенанта поліції убачається, що під час додаткового опрацювання матеріалів було встановлено, що у діях водія ОСОБА_1 порушень правил дорожнього руху не встановлено.
На підставі вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно закрив провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, - апеляційний суд відхиляє, позаяк вважає, що вищенаведені докази у своїй сукупності свідчать про зворотне. На переконання апеляційного суду, місцевий суд дав правильну оцінку доказам, що містяться у матеріалах справи, які є належними, допустимими та достатніми та відтворюють фактичні обставини ДТП, відтак дійшов обґрунтованого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Так, апелянт зазначає, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 10.3, 13.3 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Апеляційний суд не погоджується зі вказаними доводами ОСОБА_2 , позаяк вважає, що вони не підтверджені доказами, які містяться у справі.
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Так, пунктом 10.3 ПДР України передбачено, що за одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч. У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися Відповідно до п. 13.3 Правил дорожнього руху України, під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху. Зі схеми місця ДТП, змісту пояснень учасників події, рапорту працівника поліції убачається, що транспортний засіб, за кермом якого перебував водій ОСОБА_1 рухався правою крайньою смугою з метою перестроїтись на ліву смугу, при цьому перешкод та небезпеку іншим учасникам руху не створював. За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Водночас, як убачається з письмових пояснень ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки «КАМАЗ 5410» д.н.з. НОМЕР_2 , він, рухаючись вулицею Автомобілістів у напрямку Львова своєю смугою руху, мав намір повернути праворуч на АЗС «Шел», у той час його обігнав автомобіль з правого боку, який рухався у тому ж напрямку і допустив зіткнення з автомобілем, яким керував ОСОБА_2 . Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд не може погодитися з твердженнями апелянта про те, що причиною ДТП слугували саме дії водія ОСОБА_1 , оскільки наявні підстави вважати, що при перестроюванні автомобіля марки «VW MULTIVAN», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не були вчинені дії, які спричинили зіткнення транспортних засобів.
Твердження апелянта про те, що суд розглянув справу за його відсутності, який відповідно до змісту протоколу має статус потерпілого, апеляційний суд визнає такими, що не спростовують висновки суду першої інстанції викладені у судовому рішенні. Так, факт розгляду справи судом першої інстанції без участі ОСОБА_2 апеляційним судом взято до уваги як підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження. При цьому, вказана обставина не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, яка вважається обґрунтованою та законною.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що місцевий суд, закриваючи провадження у справі, взяв до уваги рапорт поліцейського, в якому окрім іншого зазначено, що у діях водія ОСОБА_1 порушень ПДР України не встановлено, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що під визначенням поняття «фактичні дані» слід розуміти дані, які здатні підтвердити існування чи відсутність доказуваних фактів. Допустимими вважаються ті докази, які були отримані у встановленому законом порядку та у передбачений законом спосіб. Апеляційний суд вважає, що докази, які містяться у матеріалах справи, у тому числі й рапорт працівника поліції, відображають фактичні обставини справи та свідчать про відсутність у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. На переконання апеляційного суду, вищезазначені докази зібрані та оформлені у відповідності до ст. 251 КУпАП, досліджені та оцінені місцевим судом згідно з приписами ст. 252 КУпАП, перевірені судом апеляційної інстанції на предмет їх належності та допустимості відповідно до вимог КУпАП.
Також до матеріалів справи апелянтом додано відеозапис, з якого убачається, що на автодорозі рухаються автомобілі, серед яких імовірно і учасники дорожньо-транспортної пригоди. Доводи ОСОБА_2 про те, що з відеозапису чітко вбачається, що саме водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем, під час перестроювання, не надав дорогу транспортному засобу, за кермом якого перебував апелянт, що призвело до зіткнення автомобілів, - апеляційний суд відхиляє, оскільки вони не підтверджуються вищенаведеними доказами, у тому числі і наданим апелянтом відеоматеріалом. Так, на відеозаписі відображений рух автомобілів і частково зафіксовано момент ДТП. Однак, апеляційний суд бере до уваги те, що з наданого апелянтом відеозапису неможливо ідентифікувати учасників ДТП, оскільки номерних знаків транспортних засобів на відео не видно, а також не видно хто саме був учасником дорожньо-транспортної пригоди.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а також те, що ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху України та допустив зіткнення з керованим ним автомобілем, на думку суду апеляційної інстанції є необґрунтованими і такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. До того ж, на підтвердження цих доводів особа, інтересів якої стосується судове рішення ОСОБА_2 не надав до часу розгляду апеляційної скарги жодних обґрунтованих та достовірних доказів, які би могли вплинути на висновки місцевого суду про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку матеріалам справи та прийняв законне та обґрунтоване рішення про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення.
При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд бере до уваги таке.
Так, винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.
Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.
Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що відсутність вини у діях водія ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, підтверджується беззаперечними доказами, що містяться у матеріалах справи; можливості збирання додаткових доказів у підтвердження факту вчинення правопорушення вичерпані, а апеляційним судом вжиті всі передбачені законом заходи для з`ясування обставин, що мали місце під час ДТП за участі транспортних засобів під керуванням водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
З огляду на викладене, наведені в апеляційній скарзі доводи не свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, а також не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови та задоволення апеляційної скарги.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, призначати експертизи, тощо; те, що з метою підтвердження зазначених у апеляційній скарзі доводів апелянтом - адвокатом Печункою В. О. в інтересах ОСОБА_2 , не заявлялось клопотань про витребування доказів по справі, про призначення експертизи, тощо, і до апеляційної скарги не додано доказів, які б спростовували висновок суду першої інстанції про відсутність у його діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а також те, що адвокат Печунка В. О. та ОСОБА_2 , не з`явившись на розгляд апеляційної скарги, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги з наданням доказів в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Печунка В. О. в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 вересня 2021 року, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 , закрито за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН