Код суду 233 № 233/5210/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Орчелота А.В., розглянув матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з відділу поліції № 2 Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області, відносно:

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Красновімерськ, громадянка України, пенсіонер, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, якій роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ 465037 від 13.11.2021 року, разом із доданими до нього матеріалами, відповідно до якого, гр. ОСОБА_1 13.11.2021 року о 13 годині 30 хвилин, знаходячись у торгівельному кіоску, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного податку, чим порушила ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних цигарках та алкоголю» № 481/95 від 19.12.1995 року зі змінами та доповненнями.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.156КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнала, зазначивши, що надавала письмові пояснення в яких підтвердила факт правопорушення, оскільки була налякана психологічно. Також зазначила, що жодна особа, під час складання адміністративного протоколу, яка б вказала на факт реалізації особисто нею тютюнових виробів була відсутня, як і відсутні будь які свідки. Просила врахувати, що є пенсіонеркою, на даний час отримує мізерну пенсію, ніде не працевлаштована та не згодна нести відповідальність за інкриміноване їй правопорушення.

Вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, приходжу до наступних висновків.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст.9КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст.10КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, ОСОБА_1 мала усвідомлювати протиправний характер своєї дії, передбачити шкідливі наслідки і бажати їх настання.

Частина 1ст. 156 КУпАП передбачена відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП є умисел на вчинення карного правопорушення.

Об`єктивна сторона даного правопорушення передбачає дії щодо порушення правил торгівлі алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» роздрібна торгівля - це діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.

Статтею 245 КпАП України передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при її розгляді зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251КпАП України встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тож, зважаючи на принципи змагальності та диспозитивності даного виду судочинства, обов`язок довести вказані обставини покладено на орган, який ініціює притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При вивченні матеріалів справи судом встановлено, що вони не містять будь-яких належних та допустимих доказів, на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 , особисто та безпосередньо здійснила торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного збору, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, як і матеріали додані до нього - не містять відомостей та документів, які б підтверджували факт здійснення торгівлі, не зазначено кому проводилась реалізація тютюнових виробів, в якій кількості, за якою ціною, чи були від продажу отримані будь-які грошові кошти; не надано акту контрольної закупки або письмових пояснень свідків, які б здійснили таку закупку, а також відсутній протокол огляду та вилучення предметів торгівлі із зафіксованою сумою виручки, одержаної від такого продажу.

Письмові пояснення ОСОБА_1 , долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, написані не самою ОСОБА_1 , а іншою особою, тому не можуть бути взяти до уваги судом як беззаперечне визнання нею своєї вини у вчиненні правопорушення, оскільки залишаються невідомими обставини, за яких ОСОБА_1 виконала запис «записано верно» під цими поясненнями, чи було це добровільним та чи не було застосовано до неї будь-якого примусу.

Відеозапис з місця події та фотографії, долучені до протоколу, на яких зображені тютюнові вироби, не можуть свідчити про реалізацію товарів, оскільки, як вже було зазначено вище, до матеріалів справи не долучено будь-яких документів на підтвердження їх реалізації.

Інших даних про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП в матеріалах справи не містяться та суду не надано.

Відповідно до вимог діючого законодавства докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та Законами України, міжнародним договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманої унаслідок істотного порушення прав та свобод людини є недопустимими.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст.6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Частина 1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Отже, в розумінні наведеного Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вищевикладене свідчить про те, що, в даному випадку, особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративні правопорушення не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, керуючись положеннями ч.3 ст.62 Конституції України стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, суд приходить до висновку, що провина ОСОБА_1 , у зв`язку з її недоведеністю у встановленому діючому законом порядку, не може ґрунтуватись на припущеннях та в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156КУпАП, а тому відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

За відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ст.247КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в Донецький апеляційний суд через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.В. Орчелота