ЄУН № 336/7610/20
пр. № 3/336/155/2021
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк Ольга Ігорівна, розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 155-1 ч. 1 КУпАП фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає у АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшов протокол про адміністративне правопорушення за ст. 155-1 ч. 1 КУпАП щодо ФОП ОСОБА_1 , в якому зазначено, що ФОП ОСОБА_1 порушено порядок проведення розрахунків, а саме проведення розрахункової операції при продажу товарів у сумі 25 гривень без застосування РРО; незабезпечення відповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі, яка зазначена у денному звіті РРО, сума невідповідності складає 7 гривень; використання режиму попереднього програмування найменувань та цін товарів підакцизної групи без зазначення у касовому чеку коду товарної під категорії згідно з УКТ ЗЕД. Порушено п.п. 1, 2, 11, 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР (зі змінами та доповненнями).

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, викликалась до суду тричі за допомогою направлення судової повістки за адресою, вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення, про причини неявки суд не повідомила.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41 «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У відповідності до положень ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 155-1 КУпАП не є обов`язковою, тому враховуючи наведені положення, суд розглянув справу за наявними доказами за відсутності ОСОБА_1 .

При вирішенні справи суд виходить з такого.

Стаття 155-1 ч. 1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил торгівлі, виконання робіт і надання послуг працівниками торгівлі, громадського харчування та сфери послуг, громадянами, які займаються підприємницькою діяльністю.

Статтею 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265 від 06.07.1995 року встановлено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.

За ст. 1 Закону України «Про Митний тариф України» № 674-ІХ від 04.06.2020 року, Митний тариф України є невід`ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Стаття 9 КУпАП зазначає, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст.129 Конституції, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст.252 КУпАП).

Згідно зі ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення, в тому числі, зазначаються пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, які також є доказом у справі, як це передбачено ст.251 КУпАП.

Як передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий суд та встановлення обґрунтованості будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

При дослідженні протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів адміністративної справи, судом встановлено наступне.

Згідно з поясненнями ФОП ОСОБА_1 , викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, порушення виникло через вину продавця.

З акту (довідки) фактичної перевірки від 25.11.2020 року зазначено про те, що перевірку здійснено в присутності продавця ОСОБА_2 .

Відповідно до пояснень ОСОБА_3 , яка є продавцем, при продажу сидру «Шампань» 0,5 літра по ціні 14,90 гривень та 100 гр горілки «Миронівка» по ціні 20 гривень за 100 грам чек не вибила так як відволіклась на іншого покупця, чим і пояснбє різницю в касі.

.Таким чином, з досліджених судом доказів встановлено, що правопорушення здійснено саме продавцем ОСОБА_2 , водночас будь-яких порушень порядку проведення розрахункових операцій ФОП ОСОБА_1 не встановлено.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини, відсутність підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин вчинення ФОП ОСОБА_1 будь-яких порушень, суддя не вбачає в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 155-1 ч. 1 КУпАП України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а почате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд, керуючись ст. 247 п. 1 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 155-1 ч. 1 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора і може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду в установленому порядку.

Суддя О.І. Дацюк