ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий в 1 інстанції: Рєпін К.К.
Провадження № 33/819/484/21
Категорія: ч.5 ст.184 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2021 року

Суддя Херсонського апеляційного суду Гемма Ю.М.

за участю представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Тригубенка Ю.П.,

потерпілого ОСОБА_1 ,

захисника Сачаєвої І.О. в інтересах ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали справи за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Тригубенка Ю.П. на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 26 жовтня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.184 КУпАП щодо:

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 .

в с т а н о в и в:

Цією постановою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.184 КУпАП щодо ОСОБА_2 на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись із вказаною постановою суду, представник потерпілого ОСОБА_1 - адвокат Тригубенко Ю.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.184 КУпАП, на підставі п.7 ст.247 КУпАП закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

В обґрунтування доводів апелянт указує про те, що у відповідності до вимог ст.158 Сімейного кодексу України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим для виконання. Протокол про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.184 КУпАП щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам ч.2 ст.254 КУпАП. Судом першої інстанції не було досліджено заперечення ОСОБА_2 за наслідками події 28.07.2021, не звернуто уваги на те, що ОСОБА_2 надала пояснення щодо події, яка мала місце 30.07.2021, а не події відносно якої складено протокол. Судом не було вирішено питання про долучення документів, наданих стороною захисту, а тому є необґрунтованим посилання суду в постанові на такі документи, як докази. Посилаючись на зміст положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ухвалу Конституційного Суду України від 17.04.2018, апелянт указує про помилковість винесеної постанови.

Заслухавши пояснення представника потерпілого - адвоката Тригубенка Ю.П. та потерпілого ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію захисника Сачаєвої І.О. в інтересах ОСОБА_2 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ч.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно із засадами ч.1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із вимогами ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

В судовому засіданні було встановлено, що Рішенням виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради №85 від 11.06.2021 року визначено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом спілкування: щопонеділка, щосереди, щоп`ятниці з 17:00 до 19:00.

(а.с.7)

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що вона жодним чином не перешкоджає у спілкуванні ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 .. Проте дитина сама не хоче спілкуватися з батьком, боїться його. ОСОБА_1 неодноразово у присутності дитини застосовувалась відносно неї фізичне та моральне насильство.

З письмових пояснень малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , випливає, що він не бажає зустрічатися з батьком, бо відчуває від нього агресію до себе та мами.

(а.с.10)

Стороною захисту надано до суду витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого органом поліції внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст.125 КК України за заявою ОСОБА_2 про завдання їй 05.01.2020 року ОСОБА_1 у ході конфлікту тілесних ушкоджень. (а.с.22)

Відповідно до копії ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 10.09.2021 року про відкриття провадження у цивільній справі, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини - малолітнього ОСОБА_3

(а.с.29)

Оцінивши наявній у справі доказів, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у справі не спростовано позицію захисту ОСОБА_2 про те, що вона не перешкоджає спілкуванню ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , проте останній сам не хоче спілкуватися з батьком.

Зазначені обставини виключають наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.184 КУпАП.

З цим висновком суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як убачається зі змісту матеріалів справи, 30.07.2021 завідуючим сектора у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради ОСОБА_4 та головним спеціалістом сектора Скогарєвою К.В. складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.184 КУпАП стосовно ОСОБА_3 ..

За змістом даного протоколу про адміністративне правопорушення: 28.07.2021 ОСОБА_3 в призначений рішенням Суворовського виконкому від 11.06.2021 №85 час для побачення батька з сином, а саме 28.07.2021р. о 17.00 не відчинила двері квартири, на дзвінки ОСОБА_1 та патрульної поліції не відповідала.

(а.с.4)

Відповідно до ч.2 Інструкції з оформлення посадовими особами органів опіки та піклування матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства соціальної політики № 1201 від 06.08.2019, протоколи складають посадові особи із числа працівників служби у справах дітей і посадові особи органу опіки та піклування, яким згідно з рішенням відповідного органу опіки та піклування надано повноваження на їх складання.

Під час перевірки матеріалів справи не виявлено наявність рішення органу опіки та піклування, відповідно до якого завідувачу сектора з питань сім`ї та охорони дитинства ОСОБА_4 та головному спеціалісту сектора служби у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради ОСОБА_5 надано повноваження на складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.184 КУпАП.

Положеннями ч.5 ст.184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невиконання рішення органів опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Вказана норма закону є бланкетною, диспозиції бланкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки), тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи. Юридичний склад адміністративного правопорушення це передбачений нормами права комплекс ознак (елементів), за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративний проступок.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.5 ст.184 КУпАП, є ухилення батьків обов`язку від виконання рішення органів опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених ст.184 КУпАП, характеризується наявністю прямого умислу.

Під час перевірки матеріалів справи, а саме змісту протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що у даному процесуальному документі не викладено зміст об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.5 ст.184 КУпАП, яке ставиться в провину ОСОБА_2 ..

У протоколі зазначено, що на підставі рішення Суворовського виконкому від 11.06.2021 уповноважена особа органу опіки та піклування прибула за місцем проживання ОСОБА_2 і остання у визначений даним рішенням час для побачення батька з сином не відчинила двері, проте не зазначено про те, що саме таким способом ОСОБА_2 ухилилась від виконання рішення органу опіки та піклування.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

За змістом положень ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях стосовно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як убачається зі змісту постанови суду першої інстанції, ОСОБА_2 не було вчинено умисних дій, направлених на невиконання Рішення органу опіки та піклування щодо перешкод спілкування батьку ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 ..

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_3 сам не хоче спілкуватись з батьком. Указане підтверджено наявним у матеріалах справи висновком психолога Денного центру для постраждалих від домашнього насильства Херсонського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, відповідно до якого малолітній ОСОБА_3 психологічно травмований внаслідок насильницької поведінки батька по відношенню до матері на очах у дитини. Батькові необхідно подолати свої емоції, зупинити домашнє насильство, припинити маніпулювання почуттям сина. На сьогодні малолітній ОСОБА_3 не бажає спілкуватися з батьком по телефону, та проводити з ним час тому, що відчуває страх перед його непередбачуваною реакцією після бесід.

(а.с.19)

Згідно із ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Стаття 19 Конституції України, передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Оскільки у даній справі встановлено, що дії ОСОБА_2 не носили умисного характеру, направленого на невиконання рішення органу опіки та піклування, а були направлені виключно на дотримання прав та інтересів дитини, реалізацію її волевиявлення та бажання, що відповідає засадам Конвенції про права дитини, апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.184 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, дослідивши усі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та обґрунтовано закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.184 КУпАП щодо ОСОБА_2 за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Твердження апелянта про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи через те, що судом не були досліджені всі обставини справи та документи, надані стороною захисту, слід визнати безпідставними.

Матеріалами справи підтверджено, що справу було розглянуто за безпосередньою участю як представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Тригубенка Ю.П., так і ОСОБА_2 , щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, та її захисника Сачаєвої І.О. При цьому матеріали справи не містять відомостей про те, які б свідчили про однобічність чи неповноту дослідження судом обставин, що мають значення для висновків суду, а також про те, що надані стороною захисту документи, не були предметом дослідження в судовому засіданні.

Тому доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, є неспроможними.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

З огляду на викладене, підстави для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Тригубенка Ю.П., відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тригубенка Ю.П. залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 26 жовтня 2021 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.184 КУпАП щодо ОСОБА_2 за відсутністю складу адміністративного правопорушення залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду (підпис) Ю.М. Гемма