Провадження № 3/369/7635/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

29.11.2021 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак Ірина Адамівна, за участю захисників Горбового В. А. та Іванчика Р. Б., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ВП № 4 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення України (далі КУпАП),

встановила:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 423472 від 29 серпня 2021 року, близько 09:30 год. 29 серпня 2021 року, за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 та її колишній чоловік ОСОБА_1 , який вчиняє над нею психологічне насильство та принижує її психологічну гідність, ображаючи різними словами (худоба, ти ніхто та ін.), чим ображав її людську гідність, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що у них з колишньою дружиною виникають суперечки з приводу виховання їх спільної дитини та впливу матері ОСОБА_2 на виховання їх дитини, однак вони завжди приходять до компромісу та вирішують ці питання між собою, але цього разу з незрозумілих йому причин ОСОБА_2 викликала працівників поліції, які склали протокол відносно нього за ч. 1 ст. 173-2 КупАП. При цьому, ОСОБА_1 стверджував, що жодного разу не застосовував до ОСОБА_2 насильства фізичного та психологічного характеру. Крім того, акцентував увагу суду, що конфлікт розпочався за день до події, коли мати ОСОБА_2 дозволила дитині перед сном дивитися мультики, що він суворо забороняє. В подальшому наступного дня, він вирішив з`ясувати це питання і того дня суперечку розпочала ОСОБА_2 ще вдома, потім суперечка продовжувалась в автомобілі та неподалік від церкви. Стверджує, що на сьогоднішній день інцидент з ОСОБА_2 вичерпано та він продовжує спілкуватися та доглядати за сином.

Захисник Іванчик Р. Б. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з усним клопотанням про закриття провадження у справі про притягнення його довірителя до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Дане клопотання аргументував тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 423472 від 29 серпня 2021 року в порушення вимог ст. 256 КУпАП не вказано суть правопорушення, яке відповідає диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки відповідальність згідно з вищевказаною статтею настає за вчинення домашнього насильства та ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в протоколі про прийняття заяви від ОСОБА_2 не вказано, яку шкоду завдано їй діями ОСОБА_1 . Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Також, у вказаному протоколі відсутня суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки дану суперечку розпочато ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 не мав жодного умислу на спричинення шкоди психічному здоров`ю. Крім того, в протоколі в графі потерпілі вказано безпосередньо особу самого ОСОБА_1 . Документи, що містяться в справі та протокол про адміністративне правопорушення містить розбіжності в даті події та їх складенні. Таким чином захисник Іванчик Р. Б. вважає, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на вчинення його довірителем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а провадження просить закрити. Крім того, на підтвердження власних тверджень подав до суду клопотання про виклик свідка ОСОБА_3 для підтвердження обставин, які мали місце при виникненні суперечки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Захисник Горбовий В. А. в інтересах ОСОБА_2 акцентував увагу суду на тому, що ОСОБА_1 постійно намагається диктувати членам родини, як необхідно виховувати дитину, нав`язуючи власні методи виховання, при цьому за 7 років жодного разу не сплачував аліментів на дитину. Вважає, що під час спілкування між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і їх сином виникають конфлікти та суперечки, ОСОБА_1 здійснюється психологічний та моральний тиск на потерпілу та малолітнього сина, а саме, словесні образи, вислови, які принижують честь і гідність ОСОБА_2 , залякування, погрози фізичної розправи та нецензурна лайка. Від цього остання страждає та почуває себе незахищеною. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 423472 від 29 серпня 2021 року складено у відповідності до закону, оскільки він підписаний ОСОБА_1 , зауваження до протоколу останнього відсутні, дії працівників поліції щодо складення вищевказаного протоколу ОСОБА_1 не оскаржувалися, а матеріали справи містять достатньо доказів, тому просив суд ОСОБА_1 визнати винуватим та притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Щодо клопотання захисника Іванчика Р. Б. про виклик свідка, заперечував, вважав його недоречним.

Суд вислухавши думку учасників по справі, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання захисника Іванчика Р. Б. про виклик свідка ОСОБА_3 , у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено та здійснено відповідні виклики, однак, свідок ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Учасники по справі просили проводити судовий розгляд справи за наявними у справі матеріалами, просили раніше заявлене клопотання про виклик свідка залишити без розгляду.

Враховуючи вище наведене захисник Іванчик Р. Б. в інтересах ОСОБА_1 просив суд закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Захисник Горбовий В. А. в інтересах ОСОБА_2 заперечував проти усного клопотання захисника Іванчика Р. Б. та просив суд визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Вважав, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, що ставлять йому у вину та стверджував, що суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП характеризується, як умисною, так і необережною формою вини.

В судові засідання призначені на 04, 18 жовтня та 01, 15, 23, 29 листопада 2021 року ОСОБА_2 не з`явилася, повідомлена судом у встановленому законом порядку, її інтереси було представлено захисником Горбовим В. А.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, їх клопотання та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують адміністративну відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Також, беручи до уваги статті 9-12, 280 КУпАП, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення. Приймаючи до уваги, що суд здійснює оцінку вже зібраних та наявних в матеріалах справи доказів, зазначення всіх ознак складу правопорушення має бути належним та відображеним у протоколі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 256 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Суд зауважує, що протокол є актом обвинувачення й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність осіб за вчинення домашнього насильства: за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Таким чином, об`єктивною стороною даного адміністративного правопорушення є правопорушення, яке виражається в умисному вчиненні будь-яких яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які постраждала особа має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення (матеріальний склад).

Тобто, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає відповідальність за вчинення домашнього насильства.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до вимог чинного адміністративного законодавства, а саме ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки усіх доказів по справі.

Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 423472 від 29 серпня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вказано, що останній вчинив психологічне насильство, чим принизив людську гідність ОСОБА_2 , що не охоплюється ознаками об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Тобто, суть правопорушення, викладена в протоколі ВАБ № 423472 від 29 серпня 2021 року не відповідає об`єктивній стороні складу адміністративного правопорушення, зазначеного в диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що ставлять у вину останньому, що дає підстави суду вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона правопорушення та відповідно склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суб`єктивна сторона даного адміністративного правопорушення визначається ставленням особи до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу, а також мотиву.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності, відсутні відомості про встановлення йому термінового заборонного припису, з наявних матеріалів справи та пояснень учасників судового розгляду не вбачається, що дії вчинені ОСОБА_1 , а саме суперечка між колишнім подружжям, супроводжувались умислом, а мотив в ході судового розгляду взагалі не встановлено.

Крім цього, суд погоджується з доводами захисника Іванчика Р. Б. та в порушення вимог ст. 256 КУпАП, вбачає невідповідності в датах, коли відбувалися події вказаних в протоколі та в письмових поясненнях ОСОБА_2 і протоколі про її звернення з заявою до поліції. А також прізвище та ініціали ОСОБА_1 вказані працівниками поліції в графі відомості про потерпілого.

При цьому, суд зауважує, що суд позбавлений можливості з`ясувати обставини, які не зазначені в цьому протоколі.

У зв`язку з чим інші твердження та доводи захисника Горбового В. А. суд не бере до уваги, оскільки позбавлений можливості з`ясувати обставини, які не зазначені в протоколі ВАБ № 423472 від 29 серпня 2021 року.

Поряд з цим, судом встановлено, що відповідні події, які відображені в протоколі про адміністративне правопорушення ВАБ № 423472 від 29 серпня 2021 року та в поясненнях учасників по справі виникають при вирішенні питання щодо способу участі батька та матері у виховання їх спільного сина ОСОБА_4 , його фінансового забезпечення, який необхідно вирішувати в цивільному судочинстві, що свідчить також про цивільно-правовий характер правовідносин в цій частині.

За таких обставин, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи й клопотання його захисника Іванчика Р. Б., пояснення, доводи й клопотання захисника Горбового В. А. надані до суду в інтересах ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, які перебували в провадженні суду, а саме: протокол про адміністративне правопорушення ВАБ № 423472 від 29 серпня 2021 року, рапорт про виклик працівників поліції, протокол про прийняття заяви від ОСОБА_2 та її письмові пояснення, письмові пояснення ОСОБА_1 , письмові клопотання захисників, суд дійшов висновку, що усне клопотання захисника Іванчика Р. Б. підлягає задоволенню, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне закрити провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 173-2, ч. 1, 245, 247 ч. 1 п. 1, 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП,

постановила:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 423472 від 29 серпня 2021 року) закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. А. Козак