ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2021 Справа №607/22265/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ломакін В.Є., розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , не працюючу, до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за ст.162 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

До Тернопільського міськрайонного суду надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ст.162 КУпАП .

Із протоколу про адміністративне правопорушення від 26.11.2020 року серії ВАБ №060988 вбачається, що 26 листопада 2020 року близько 09 год. 50 хв. гр. ОСОБА_1 , перебуваючи на території автовокзалу, що знаходиться за адресою: м.Тернопіль вул.Живова,7 здійснила незаконний обмін валютних цінностей, як засобів платежу, а саме обмін у невстановленої особи - 567 грн. на 20 доларів США, чим порушила вимоги ст.16 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», де в подальшому невідомою особою виявився гр. ОСОБА_2 .

Дії гр. ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.162 КУпАП, яка передбачає відповідальність за незаконне скуповування, продаж, обмін, використання валютних цінностей як засобу платежу або як застави.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного правопорушення не визнала. Зазначила, що у її діях відсутній склад правопорушення передбачений ст.162 КУпАП, так-як у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази, які б підтверджували об`єктивну сторону правопорушення оговореного ст.162 КУпАП, а саме факт скуповування, продажу, обміну, або ж використання валютних цінностей як засобу платежу чи застави. Пояснила, що перебуваючи на території автовокзалу, до неї підійшов чоловік, який хотів розміняти грошові кошти в сумі 1000 грн. на більш дрібніші купюри.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.ст. 9, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно диспозиції статті 162 КУпАП особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за незаконні скуповування, продаж, обмін, використання валютних цінностей як засобу платежу або як застави.

Декрет КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», порушення ст.16 якого у протоколі про адміністративне правопорушення інкримінується гр. ОСОБА_1 , втратив чинність на підставі Закону України «Про валюту і валютні цінності» №2473-VIII (2473-19) від 21.06.2018 р.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладенні в ньому повинні бути перевіренні за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Крім того, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Щодо наданого як доказ рапорту інспектора поліції суддя не може вважати належним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки рапорт - це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції. Крім того працівник поліції, який склав вказаний рапорт не допитувався в судовому засіданні. Тому, рапорт працівника поліції не містить фактичних даних на основі яких може бути встановлено наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і тому в контексті положень ст.251 КУпАП не можуть бути доказом по даній справі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

На підставі відповідної практики ЄСПЛ можна зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст. 6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

Крім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять фактичних даних, які б підтверджували сам факт вчинення незаконного обміну валютних цінностей, а протокол про адміністративне правопорушення лише кореспондує рапорт працівника поліції від 26.11.2020 р. За таких умов неможливо встановити наявність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме факт незаконного скуповування, продажу, обміну, використання валютних цінностей як засобу платежу або як застави.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, вважаю що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.162 КУпАП, у зв`язку із чим провадження в даній справі слід закрити в зв`язку із відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 9, 173-2 ч.1, 245, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 162 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяВ. Є. Ломакін