Справа № 642/6041/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е МУ К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 року cуддя Ленінського районного суду м. Харкова Бородіна О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КпАП України,-

В С Т А Н О В И В:

04.11.2020 року, о 20 годині 00 хвилин, у м. Харкові, вул. Полтавський Шлях, 90, ОСОБА_1 , керуючи т.з. Toyota Tundra д.н.з. НОМЕР_1 , став учасником дорожньо-транспортної пригоди, з ознаками алкогольного сп`ягніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп"яніння за допомогою газоаналізатора Драгер 6820, та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДП, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, прибув його представник адвокат Микитюк В.О., який під час судового розгляду просив закрити справу за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. При цьому посилався на те, що матеріали не містять належних доказів винуватості ОСОБА_1 . Так в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про проведення відеофіксації та на який технічний засіб таке фіксування здійснювалось. Також представником зазначено, що оскільки свідки зазначені у протоколі не були допитані під час судового розгляду, їх письмові пояснення не можуть прийматися судом. Крім того, посилався на те, що ОСОБА_1 був доставлений швидкою до Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної допомоги № 4 ім. Мещанінова та потребував невідкладної медичної допомоги, при цьому, працівником поліції йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у ОНД на вул. Шевченко, 26 у м. Харкові. Саме тому ОСОБА_1 відмовився їхати на вул. Шевченко.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що 04.11.2020 року ввечері, вона зателефонувала чоловіку ОСОБА_1 , але відповів лікар та повідомим, що чоловік перебуває у шоковому стані та його везуть до лікарні. Вона відразу направилася до лікарні. Коли вона побачила свого чоловіка у медзакладі, він сидів у каталці, та казав. що у нього дуже болить нога, голова, у грудях, стан його був шокований. Лікарі його оглядали та сказали, що необхідно робити рентген. В цей час патрульний йому пропонував пройти огляд на стан сп`яніння, чоловік погодився, але коли сказали, що огляд необхідно проходити у закладі на вул. Шевченко, то він відмовився, оскільки необхідно було отримати медичну допомогу. Після отримання рентгену, у нього встановлено перелами ноги, йому потім наклали гіпс та сказали, що він потребує операції. Зранку вони звернулися до військового госпіталя, та після додаткового обстеження у нього були виявлені ще перелами двох ребер. Там йому зробили операцію. Свідок зазначила, стан здоров`я, у якому знаходився її чоловік не дозволяв йому поїхати з патрульним на вул. Шевченко. Гіпс накладали чоловіку вже після того, як поїхала поліція.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 , свідка, дослідивши матеріали справи, оглянувши відео з бодікамер поліцейських долучене до матеріалів справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У цьому контексті суд нагадує, що відповідно до статей 1, 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Згідно з положеннями ст.129Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В пункті 24 постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, Пленум Верховного Суду України звернув увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників, зазначивши, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У звязку з цим, суд, досліджуючи та оцінючи докази згідно ст.251 КупАП, при прийнятті рішення зобов"язаний керуватись верховенством права та основними засадами судочинства закріпленими в Конституції України.

Завданням Кодексу Українипро адміністративніправопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

У відповідності до вимог ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Ст.23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

П. 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Приймаючи до уваги наведені вище пояснення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 107315 від 04.11.2020 року, поясненнями свідків, та відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Правопорушник підлягає адміністративній відповідальності, підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст.17 КУпАП не встановлено, терміни притягнення до адміністративної відповідальності не закінчилися.

Доводи захисника відносно того, що в протоколі про адміністративне правопорушення в якості додатків не зазначений відеозапис, не можуть бути підставою для закриття провадження у справі, оскільки диск із відеозаписом зазначений в описі матеріалів справи, який виконаний працівником патрульної поліції. Те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про серійний номер технічного засобу, за допомогою якого здійснено вказаний відеозапис на увагу не заслуговують, оскільки чинний КУпАП такої вимоги не містить (ст. 256 КУпАП). Ці вимоги стосуються лише випадків, передбачених ст. 283 КУпАП (зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення).

Під час розгляду справи захисником також було заявлено клопотання про виклик свідків, яке судом було частково задоволено.

Свідок ОСОБА_6 викликалась судом, шляхом направлення смс-повідомлення на телефон вказаний нею у письмових поясненнях. Отже, судом вживались заходи для виклику свідка у судове засідання, проте остання не з`явилась, про причини неявки не повідомила.

Зважаючи на ту обставину, що строки накладення адміністративного стягнення закінчуються, а також враховуючи належне повідомлення свідка про час та місце розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу по суті без допиту заявленого стороною захисту свідка, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття рішення по суті.

При вирішенні питання про відповідальність ОСОБА_1 суд враховує наступне.

Так, ОСОБА_1 04.11.2020 року був доставлений швидкою до Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної допомоги № 4 ім. Мещанінова та потребував медичної допомоги. Йому був встановлений діагноз закритий внтрішньосуглобовий перелом лівої великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових уламків, закритий крайовий перелом заднього краю лівої вертлюжної западини без значного зміщення кісткових уламків, закритий перелом ІІ ребра ліворуч, гемартроз лівого колінного суглобу. У лікарні він пройшов рентгенологічне та інші обстеження, йому було накладено фіксовану задню гіпсову шину.

Як встановлено з переглянутого відеозапису, працівником поліції у лікарні кілька разів ставилося питання ОСОБА_1 чи буде він проходити огляд на стан сп`яніння, на що той без присутності свідків заявляв про погодження. В подальшому, до завершення обстеження, працівником поліції було залучено свідків, та знов запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд або на місці або у ОНД на вул. Шевченко, 26 у м. Харкові. При цьому в той же час, лікарі наполягали на необхідність переміщення ОСОБА_1 для проведення обстеження. ОСОБА_1 вказав, що він не поїде на вул. Шевченко.

Стороною правопорушника зазначено, що ОСОБА_1 відмовився проходити обстеження у ОНД на вул. Шевченко, лише враховуючи його стан здоров`я та необхідність отримання невідкладної медичної допомоги.

Вказані обставини, а саме необхідність отримання невідкладної медичної допомоги, не свідчать про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП однак, значно зменшує характер вчиненого правопорушення та ступінь його вини.

Відповідно до ст. 23 КупАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. Відповідно до ст. 33 КупАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненного правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд, при визначенні виду адміністративного стягнення, враховує характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу порушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину, конкретні обставини та мотив правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності.

Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні "Ісмаїлов проти Росії" від 6 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Суддя вважає, що звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення та оголошення йому усного зауваження, в даному конкретному випадку є доцільним, а також є важливим засобом реалізації судом принципу індивідуалізації відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити за малозначністю вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, судовий збір, передбачений нормою ст. 40-1 КУпАП не підлягає стягненню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст.ст. 22, 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя-

постановив:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення, обмежившись відносно нього усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дворічанський районний суд Харківської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Бородіна