Справа № 197/1199/21
Провадження № 3/197/556/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року суддя Широківського районного суду Дніпропетровської області Леонідова О.В., розглянувши в приміщенні суду в смт Широке протокол № 1128 про адміністративне правопорушення від 29.11.2021 року, який надійшов з Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Леонідової О.В. 07.12.2021 надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.278 КУпАП під час підготовки до розгляду справи встановлено, що дана справа не належить до компетенції судді Широківського районного суду Дніпропетровської області, оскільки особа, яка притягається до адмінінстративної відповідальності - ОСОБА_1 виконує обов`язки присяжного в Широківському районному суді Дніпропетровської області.

В свою чергу, питання передачі справи про адміністративне правопорушення до іншого суду не врегульовано нормами КУпАП.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на справи про адміністративні правопорушення поширюються гарантії статті 6 ЄСПЛ.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 №10-рп/2011(2) зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушенням». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний суд України поширює певні гарантії кримінального процесу, і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

А тому, з метою додержання принципу законності, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права - кримінального процесуального права. Отже, в даному випадку для вирішення питання щодо належної підсудності даного адміністративного матеріалу застосувати необхідно відповідні норми Кримінального процесуального кодексу України.

Так, частиною другою статті 32 КПК України передбачено, що кримінальне провадження щодо обвинувачення судді у вчиненні кримінального правопорушення не може здійснюватися тим судом, у якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді. Якщо згідно з частиною першою цієї статті кримінальне провадження стосовно судді має здійснюватися тим судом, у якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді, кримінальне провадження здійснює суд, найбільш територіально наближений до суду, в якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді, іншої адміністративно-територіальної одиниці (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя).

Статею 63 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що присяжним є особа, яка у випадках, визначених процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя. Присяжні виконують обов`язки, визначені пунктами 1, 2, 4-6 частини сьомої статті 56 цього Закону, тобто, обов`язки судді.

При цьому, ч.ч. 2, 3 ст. 34 КПК України визначено вичерпний перелік суб`єктів, які мають право вирішувати питання про передачу справи з одного суду до іншого, зокрема, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції, а питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією судців Верховного Суду.

З наведеного слідує, що ні КУпАП, ні КПК України, не передбачено можливості передачі справи з одного суду до іншого за рішенням суду першої інстанції.

При цьому, суд бере до уваги, що частиною 5 статті 34 КПК України визначено, що спори про підсудність між судами не допускаються.

Згідно з ч.2 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого.

Оскільки особа, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 виконує обов`язки присяжного в Широківському районному суді Дніпропетровської області, залучений в якості присяжного у справі № 197/623/20, яка перебуває в провадженні судді Леонідової О.В., тому є необхідність направлення справи до канцелярії суду для оформлення відповідного подання до Дніпровського апеляційного суду з метою вирішення питання про направлення справи з одного суду до іншого суду, уповноваженого для розгляду справи у спосіб, визначений законодавством.

На підставі викладеного, керуючись ст. 278 КУпАП, ст. 32, 34 КПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Матеріали справи про адміністративне правопорушення №197/1199/21 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАПпередати до до канцелярії суду для оформлення відповідного подання до Дніпровського апеляційного суду з метою вирішення питання про направлення справи з одного суду до іншого суду, уповноваженого для розгляду справи у спосіб, визначений законодавством.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Леонідова