Справа № 203/4788/20
Провадження № 3/0203/390/2021
П О С Т А Н О В А

іменем України

11.02.2021 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Черваньова Ю.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Піскунова В.М., потерпілої ОСОБА_2 , захисника В`язового В.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в ПП «Безматерний», каменярем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , за ст.173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 111227 від 22 грудня 2020 року ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2КУпАП.

В судовому засіданні захисник Піскунов В.М. заявив клопотання про визнання доказів недопустимими, просив не досліджувати та не брати до уваги докази, долучені в якості правової позиції потерпілої, - DVD-R диски , які містяться в матеріалах справи на а.с. 95, 96, 98. Мотивував клопотання тим, що ОСОБА_1 нікому не надавав право робити звуко та відеозаписи свого особистого життя, тому вважає це втручанням в особисте життя.

ОСОБА_1 підтримав клопотання захисника Піскунова В.М. Зазначив, що знав про наявність камер в квартирі потерпілої, однак не знав про те, коли саме відбувалась відеофіксація та не надав права на відеозйомку. Крім того, пояснив, що у встановленні цих камер участі не приймав. Перебуваючи в квартирі потерпілої міг перевдягатись після ремонтних робіт та вважає, що дослідження цих доказів порушило б його право на особисте життя.

Потерпіла ОСОБА_2 та її захисник В`язовий В.В. заперечували проти задоволення даного клопотання, оскільки в результаті дослідження даних доказів не зачіпаються ділові якості ОСОБА_1 . Надання суду відомостей, отриманих в електронному вигляді як запис з домашніх камер відеоспостережень не є поширенням персональних даних, не є поширенням інформації про особу, їх можна розглядати в аспекті доказів правової позиції потерпілої в конкретному судовому провадженні відповідно до вимог ст.251 КУпАП та не є порушенням закону. Виключення цих доказів зі справи позбавить потерпілу її процесуальних прав, передбачених ст.269 КУпАП. Зауважили суду, що відеозапис вівся в квартирі потерпілої, що є її приватною власністю, на її власний носій. Камери були встановлені для захисту житла від крадіжок в присутності ОСОБА_1 , який допомагав при цьому, тому використання даного доказу, записаного відкрито для ОСОБА_1 на технічний пристрій не може вважатись порушенням його прав. Крім того, зазначили, що на одному з дисків записано події, які відбувались 09.12.2020 року, та є предметом розгляду у даній справі, тому їх не може бути виключено з числа доказів. Також було наголошено на можливість перегляду дисків з виключенням моментів перевдягання ОСОБА_1 .

Дослідивши письмове клопотання захисника Піскунова В.М., письмові заперечення ОСОБА_2 та захисника В`язового В.В., вислухавши думку осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

В матеріалах справи, а саме на а.с. 95, 96, 98 (диск на а с. 39, наданий у якості доказу потерпілою, остання просила виключити з числа доказів) наявні три диски, які містять відеозаписи, фотографії та аудиозапис. Зі слів потерпілої відеозаписи були зроблені з камер відеоспостережень, які були встановлені в її квартирі восени 2013 року, вони містяться на всіх трьох дисках. Фотографії, які містять на дисках, фіксували події, які відбувались протягом їх сумісного життя з ОСОБА_1 . Аудиозапис було зроблено дочкою потерпілої на її власний телефон саме 09 грудня 2020 року, коли відповідно до протоколу було вчинено протиправні дії ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_2 не змогла пояснити суду на яких конкретно дисках містяться фотографії та аудиозапис.

Відповідно до ст.32 Конституції України, ст.301 Цивільного кодексу України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За змістом ст.307 Цивільного кодексу України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле-, чи відеоплівку лише за її згодою. Знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле-, чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру.

Суд зазначає, що ч. 1 ст. 307 Цивільного кодексу України поширюється на всі суспільні відносини, в тому числі і на правовідносини, що стосуються використання житла приватними власниками.

Під поняття «фото-, кіно-, теле- чи відеозйомка» підпадає процес фіксації фактів на відповідний фото-, кіно-, теле- чи відео носій.

Згідно статті 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Оскільки норми КУпАП не регулюють питання визнання доказів недопустимими, суд керуються нормами КПК України.

Ч.1 ст.87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій унаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суду не доведено того, що ОСОБА_1 надав згоду на відеозйомку або його попереджено про ведення відеозйомки. Сам факт наявності камер в кватирі ОСОБА_2 не підтверджує того, що відеозйомка була відкритою для ОСОБА_1 . Будь-яких доказів протилежного потерпілою не надано.

З урахуванням цього, власник не має права, використовуючи власні технічні засоби, без попередження знімати осіб, які перебувають в її житлі.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_2 не змогла пояснити суду на яких конкретно дисках містяться фотографії та аудиозапис та у суду не має можливості відокремити від них відеозаписи, суд вважає, що диски, які містяться на ас.95,96,98 слід визнати недопустимими та такими, що не підлягають дослідженню.

Керуючись ст.ст.251, 283 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисника Піскунова В.М. про визнання доказів недопустимими задовольнити.

Диски, які містяться на а.с.95,96,98, слід визнати недопустимими та такими, що не підлягають дослідженню.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.М. Черваньова