ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Рудюк О.Ю., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої адміністратором магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2»,

за ч. 1 ст. 44-3 КпАП України,

у с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія № 717 від 3 листопада 2021 року, ОСОБА_1 3 листопада 2021 року об 11 год. 08 хв. перебуваючи на робочому місці, за адресою: АДРЕСА_2, вчинила порушення обмежувальних протиепідемічних заходів, а саме: відсутнє маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції 1,5 м. біля каси, відбувається самообслуговування, налив напоїв (кави), замовлення на виніс здійснюється не в закритій тарі, прибори та додатки до напоїв (мішалки, кришки) не упаковані індивідуально, чим порушено вимоги ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» п. 9 п.п. 2 (2) постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року №1236.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 44-3 КпАП України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не визнала себе винуватою, пояснивши, що з протоколом не погоджується, так як не є відповідальною особою.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 дослідивши адміністративний матеріал, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КпАП України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КпАП України орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За статтею 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, з протоколу вбачається, що ОСОБА_1 порушила вимоги Постанови КМУ № 1256 від 9 грудня 2020 року, за що передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КпАП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 44-3 КпАП України, відповідальність за даною статтею наступає в разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно - гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція даної статті є банкетною, тобто серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідно до вимог Закону, крім посилання на конкретну норму - зміст протоколу повинен давати чітку змогу встановити, який зовнішній прояв (об`єктивну сторону) мало відповідне адміністративного правопорушення, тобто які конкретно дії вчинила особа для вчинення адміністративного правопорушення, у ньому має бути коректно визначено суб`єкта правопорушення, тобто особу, яка в силу закону несе відповідальність за відповідні дії.

Втім, з досліджених у судовому засіданні: протоколу, пояснень не вбачається, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання.

ОСОБА_1 згідно протоколу є найманим працівником та працює на посаді адміністратора, тобто не є суб`єктом господарювання та посадовою особою, яка може нести відповідальність за дії вказані у протоколі, а тому в розумінні ч. 1 ст. 44-3 КУпАП не є суб`єктом вказаного правопорушення.

Також матеріали справи не містять відповідних відомостей, які б свідчили, що ОСОБА_1 є відповідальною особою в цьому закладі та має відповідні повноваження щодо організації дотримання протиепідемічних заходів.

Виходячи із цього, відсутність у ОСОБА_1 ознак суб`єкта правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, свідчить про відсутність складу зазначеного адміністративного правопорушення із наслідками у виді адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд уважає, що провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, ст. 283, 284, КпАП України, суд,

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КпАП України, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського Апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя О.Ю. Рудюк