Справа № 632/180/21
провадження № 3/632/77/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 суддя Первомайського міськрайонного суду Харківської області Босняк М.М., за участю секретаря судових засідань Науменко М.О., прокурора Коваленка Ю.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Первомайський справу, яка надійшла з управління стратегічних розслідувань в Харківській області, про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Первомайський Харківської області, громадянинаУкраїни, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , що працював до 04.09.2019 на посаді судового розпорядника Другого апеляційного адміністративного суду, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який раніше до адмінвідповідальності не притягувався,

за ч.1 ст. 1726 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 наказом керівника апарату суду № 04-05/45 від 09.01.2019 був призначений на посаду судового розпорядника Другого апеляційного адміністративного суду за переведенням з Харківського апеляційного суду зі збереженням 9 рангу державного службовця, присвоєного 05.11.2018.

Наказом керівника апарату суду № 04-05/486 від 04.09.2019 ОСОБА_1 був звільнений з посади судового розпорядника Другого апеляційного адміністративного суду за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України.

Являючись суб`єктом декларування, згідно з підпунктом «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, несвоєчасно подав декларацію після звільнення за 2019 рік, а саме 05.06.2020, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 1726 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 себе винним за ст. 1726 ч.1 КУпАП визнав, суду пояснив, що про подання декларації після звільнення він був попереджений, намагався подати вчасно, до 01.06.2020. Проте, в той час він був у батьків, залишивши подачу декларації на останній день, та не зміг її подати вчасно, т.я. п`ять днів у нього не було Інтернету, про порушення закону не думав.

Прокурор Первомайської місцевої прокуратури зазначив, що вина ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ст. 1726 ч.1 КУпАП, доведена матеріалами справи.

Дослідженням матеріалів справи було встановлено, що ОСОБА_1 до 04.09.2019 працював на посаді судового розпорядника Другого апеляційного адміністративного суду, мав 9 ранг державного службовця. Посада відноситься до посад державної служби категорії «в».

Відповідно ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тому справа підсудна Первомайському міськрайонному суду Харківської області.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну службу» (далі - Закон) державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Так, п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону визначає, що посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону;

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону «Про державну службу» вбачається, що посади державної служби в державних органах поділяються на категорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень і необхідних для їх виконання кваліфікації та професійної компетентності державних службовців.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону «Про державну службу» встановлюються три категорії посад державної служби: А, Б та В.

Пунктом 9 частини 1 статті 8 вказаного Закону передбачено, що на державних службовців поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Державні службовці зобов`язані щороку до 1 квітня подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік відповідно до Закону України "Про запобігання корупції", а також дотримуватися інших вимог фінансового контролю, передбачених зазначеним Законом.

Відтак, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 є державним службовцем, і, відповідно до пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

У відповідності до абзацу 15 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції (далі по тексу - Національне агентство) від 13.02.2020 «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю» передбачено чотири типи декларацій суб`єкта декларування, серед яких:

- декларація після звільнення декларація, яка подається відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» та «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація.

В судовому засіданні було встановлено, і це не оспорювалося особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, що останній є суб`єктом декларування і повинен подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування по типу «після звільнення» та був про це обізнаний. Також судом достовірно встановлено, що 04.09.2019 ОСОБА_1 був звільнений з посади судового розпорядника Другого апеляційного адміністративного суду за власним бажанням, а тому повинен був подати декларацію по типу (після звільнення) за 2019 рік, яка повинна бути подана за загальними правилами до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2020 року, а з врахуванням змін запроваджених на 2020 рік до 01.06.2020.

На підтвердження вини ОСОБА_1 долучено до протоколу про адміністративне правопорушення такі письмові докази, дослідженими під час судового засідання: дані публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування (скріншот); довідку про відсутність притягнень до адміністративної відповідальності; витяг з посадової інструкції судового розпорядника ОСОБА_1 ; копія наказу 04-05/45 від 09.01.2019 про призначення на посаду; копія наказу 04-05/486 від 04.09.2019 про звільнення з посади; повідомлення про необхідність подання декларації; додаток послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування»; повідомлення НАЗК про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій.

Оскільки ніяких об`єктивних перешкод у виконанні ОСОБА_1 вимог фінансового контролю, передбачених ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», не встановлено, а інших доказів на підтвердження неможливості виконання вимог фінансового контролю не надано, суд вважає доведеною вину останнього у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 1726 ч.1 КУпАП, за ознаками несвоєчасного подання без поважних причин щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів.

При вирішенні питання про визначення виду та міри стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, характеризуючі дані щодо особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь вини, щире каяття ОСОБА_1 , а також те, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, тому до нього можливо застосувати покарання у вигляді штрафу на користь держави у мінімальному розмірі встановленому санкцією ч.1 ст. 1726 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 3, 45 Закону України «Про запобігання корупції, ст.ст. 27, 34, 401, 1726 ч.1, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати виннним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1726 КУпАП, та накласти адмінстягнення - штраф в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в прибуток Держави.

Стягнути зі ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 454 гривні.

Постанова про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Первомайський міськрайонний суд Харківської області.

Суддя:М. М. Босняк