09.02.2021 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/38/21
Провадження № 3/533/25/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року селище Козельщина

Суддя Козельщинського районного суду Полтавської області Козир В.П., за участю секретаря судового засідання Кумаки А.В., особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорішення, - ОСОБА_1 , захисника адвоката Марченка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Козельщинського ВП Кобеляцького ВП ГУ Національної поліції в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , селище Козельщина, Козельщинський район, Полтавська область, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП протягом року не притягувався,

за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 242777 від 29 грудня 2020 року у цей день о 00 годині 02 хвилин громадянин ОСОБА_1 по вулиці Остроградського в селищі Козельщина, Козельщинський район, Полтавська область, керував автомобілем ВАЗ 211540, номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку за згодою водія в присутності двох свідків за допомогою газоаналізатора «Drager» 6810, результат огляду 1,16 %, чим порушив вимоги підпункту «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник Марченко В.В. у судовому засіданні вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення заперечував. Надав пояснення, згідно яких ОСОБА_1 29.12.2020 дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, але транспортним засобом, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення, не керував, а перебував поряд з ним. Працівники поліції, не пояснили йому, з яких підстав та у зв`язку з чим вони вимагають від нього проходження огляду на стан сп`яніння, просили дмухнути у газоаналізатор; права та обов`язки йому, передбачені КУпАП та Конституцією, не пояснили. Підпис у протоколі на підтвердження своєї вини він ставив несвідомо; у темряві; не розумів, що підписує; підписувався за вказівкою працівників поліції, які зазначили де саме йому слід підписатися; написання слів «вину визнаю повністю» у протоколі здійснював не він, а особа, яка складала протокол, що підтверджується схожестю почерку, яким виконано цей напис та інша інформація у протоколі. Будь-яких свідків під час спілкування з працівниками поліції та проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора не було. Звідки взялися письмові пояснення людей, чиї прізвища зазначені у протоколі у якості свідків, йому невідомо. Припускає, що їх данні були вписані поліцейським до протоколу пізніше, та пізніше складені письмові пояснення цих осіб, які насправді, свідками проходження огляду на стан сп`яніння не являються. Просив закрити провадження у справі з-підстав відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Громадянин ОСОБА_1 у судове засідання з`явився, вину свою не визнав, підтримав пояснення, надані його захисником.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя встановив таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1-2 ст. 7 КУпАП).

Адміністративна відповідальність за ч. 1ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пп. «а» п. 2.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення, що надійшов до суду, зазначено, що до протоколу додаються матеріали справи.

Згідно опису документів адміністративного матеріалу до суду Козельщинським ВП ГУНП в Полтавській області направлено адміністративну справу № 1447 на гр. ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення за ознаками ст. 130 ч. 1 КУпАП, у тому числі «диск з відеозаписом».

Під час спроби дослідити у судовому засіданні зміст наданого працівниками поліції диску з відеозаписом з`ясувалося, що будь-якої інформації диск СD-R не містить, відеозапис на ньому відсутній.

Отже обставини вчинення адміністративного правопорушення, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

З досліджених матеріалів справи, в тому числі пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. У поясненнях зі слів свідків зазначено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння та результат такого тесту був позитивний та складав 1.16 проміле.

Перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння не заперечував й його захисник, але стверджував, що ОСОБА_1 не керував авто у стані алкогольного сп`яніння та взагалі не перебував за кермом.

У зв`язку з викладеним слід зазначити, що відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що звертав свою увагу Пленум Верховного Суду України в п. 27 Постанови від 23.12.2005 N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті".

Склад адміністративного правопорушення передбачає наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак. Відсутність хоча б однієї ознаки означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому. Оскільки, ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом, а з відеозапису, долученого до матеріалів справи, неможливо встановити , що особа яка притягується до адміністративної відповідальності, взагалі керувала автомобілем, таким чином унеможливлюється притягнення останнього до відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення за відсутності інших належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження вини особи.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківку результату тестування на алкоголь суддя не бере до уваги, оскільки наведені докази підтверджують перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, але не доводять факт керування особою транспортним засобом, що є обов`язковою та необхідною умовою для притягнення особи до відповідальності у порядку, встановленому законом.

Відмітку у графі протоколу «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» про визнання вини суд також не бере до уваги, оскільки сам по собі факт визнання вини особою у вчиненні порушення ПДР під час складення протоколу на місці вчинення не є беззаперечним доказом наявності такої вини, а особа зазначає, що у темряві не розуміла про що ставить підпис та на якому саме документі, заперечує факт роз`яснення працівниками поліції її прав та наслідків підписання ним протоколу.

При цьому суд застосовує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17, згідно якої сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке позивачу поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах…

Письмові пояснення свідків суддя не бере до уваги, оскільки їх присутність під час складення протоколу про адміністративне правопорушення не підтверджується відеозаписом події, а особа заперечує їх присутність о 00.30 годині під час складення протоколу про адміністративне правопорушення та проходження ним огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора. Відомостей про те, що зазначені свідки бачили як ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять.

Наведені факти свідчать про неналежність доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але і оформлені у такий спосіб, який викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, які могли нести формальний характер з метою притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Як уже зазначалось вище, згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

З урахуванням наведених обставин слід дійти висновку, що матеріали адміністративної справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження факту керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року (Заява № 16437/04), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол. Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, але працівники поліції, всупереч цих вимог, не забезпечили відповідного доказового матеріалу у справі на обґрунтування складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, викладене вище надає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що вказує на відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, статями 251-252, 256, 276, 279, 283-284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вилучене посвідчення водія повернути ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.П. Козир