Справа № 462/7584/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 грудня 2021 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 не сплатив аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 12.04.2019 року, що згідно розрахунку від 27.09.2021 року призвело до заборгованості боржника зі сплати аліментів за період від 12.04.2019 року до 27.09.2021 року становить 30 місяців у сумі 34 041 грн. 50 коп.

ОСОБА_1 у судове засідання двічі не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зважаючи на обов`язок суду щодо розгляду справи в розумні строки, приходжу до переконання про можливість розгляду справи за відсутності особи щодо якої складено протокол.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За наведених обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності неодноразово не з`явилася в судове засідання, обізнана про наявність даного адміністративного провадження та скерування справи на розгляд до суду, приймаючи до уваги вжиття судом вичерпних заходів для повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи і забезпечення її участі у розгляді справи, визнано можливим розгляд справи у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Так, ч. 1 ст. 183-1 КУпАП передбачено відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, виступають суспільні відносини у сфері забезпечення і дотримання прав дитини та інших передбачених законом суб`єктів на матеріальне утримання з боку осіб, які в силу нормативних приписів зобов`язані таке утримання надавати.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган(посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 відповідають складу адміністративного правопорушення та правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, а його вина підтверджується даними, які містяться у:

-протоколі про адміністративне правопорушення № 9/21 від 27.09.2021 року;

-акті державного виконавця від 27.09.2021 року;

-розрахунку заборгованості по аліментах від 27.09.2021 року (у ВП № 60018704) (з якої вбачається, що загальна сума стягнення складає 34 041 грн. 50 коп.);

-постанові старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 13.09.2019 року (ВП № 60018704);

-судовому наказі Залізничного районного суду м. Львова від 21.05.2019 року.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відтак, винність ОСОБА_1 підтверджена належними, допустимими та достовірними доказами. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять його винуватість у вчинені адміністративного правопорушення.

Отже судом встановлено, що ОСОБА_1 свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов`язками, ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При накладенні адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП, та не вбачає обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність останнього.

Тому, суд вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 183-1 КУпАП у виді виконання суспільно корисних робіт.

Окрім цього, у відповідності до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 4, 9 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути 454 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 183-1, 268, 283, 284 КУпАП, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Н. М. Галайко