ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/4821/21 Головуючий в І інстанції: Валігурська Л.В.
Провадження №33/819/485/21 Доповідач: Литвиненко І.І.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2021 року м. Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Литвиненко І.І., за участю секретаря Джига С.Е., особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Найченка О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Найченка О.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 28 жовтня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Суд встановив, що ОСОБА_1 18.03.2021 року близько 00:30 години в м. Херсоні по проспекту Святих Кирила та Мефодія, 19, керував транспортним засобом Toyota Avensis, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п 2.5 а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Найченко О.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 просить постанову скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу ДРАГЕР ОСОБА_1 відмовився у зв`язку із тим, що не керував зазначеним вище транспортним засобом, про що неодноразово зауважував працівникам поліції. Вказаний факт підтверджується відеозаписами із нагрудних камер працівників поліції.

Проте, судом першої інстанції залишено поза увагою вказаний факт. На думку захисника працівниками поліції було грубо порушено норми Конституції України, КУпАП а також практику ЄСПЛ під час складання адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Окрім цього зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений із порушенням вимог ст.ст. 256, 266 КУпАП та п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1130 від 17 грудня 2008 року.

Так, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу ДРАГЕР, працівники поліції повинні були запропонувати та скласти направлення на проходження такого огляду ОСОБА_1 в медичній установі, чого не було зроблено.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи у сукупності з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання суду апеляційної інстанції місцевий суд вказаних вимог законодавства не дотримався.

Частиною першою ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи вказані положення закону, з огляду на вимоги ст.280 КУпАП для встановлення в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення має бути доведено: факт керування нею транспортним засобом, а також факт відмови від проходження згідно із встановленим порядком огляду на стан сп`яніння.

Натомість суд першої інстанції не перевірив належним чином доведеність вказаних обставин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР №18 №411841 від 18 березня 2021 року ОСОБА_1 18 березня 2021 року о 00:30 год. в м.Херсон по проспекту Святих Кирила і Мефодія, 19 керував транспортним засобом Тойота Авенсіс н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав та пояснив, що не керував транспортним засобом.

Аналогічні доводи наявні і в апеляційній скарзі захисника, який зазначив, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом.

Перевіривши наведені фактичні обставини справи та дослідивши наявні в матеріалах провадження докази, суд апеляційної інстанції погоджується із наведеними доводами апеляційної скарги сторони захисту, оскільки матеріалами провадження не доведено поза розумним сумнівом факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та не спростовано версію сторони захисту.

Так, згідно показань ОСОБА_1 наданих в суді апеляційної інстанції, останній зазначив, що зі своїм знайомим ОСОБА_3 перебував на паркувальному майданчику біля магазину «АТБ» по проспекту Святих Кирила і Мефодія в м.Херсон. Поряд з ними припаркувався інший автомобіль. Водій вказаного автомобіля почав пред`являти їм претензії щодо того як вони припаркувались, через що виник конфлікт і цей чоловік викликав поліцію.

Його товариш сів за кермо і вони стали рухатись в сторону виїзду з парковки, проте були зупинені працівниками поліції, які стали пред`являти йому претензії, що він був за кермом, хоча він перебував на задньому сидінні авто. Хлопець з яким виник конфлікт продовжував його ініціювати вже в присутності поліцейських, надаючи неправдиві відомості проти нього.

Аналогічні пояснення ОСОБА_1 надав і в суді першої інстанції.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції на спростування версії ОСОБА_1 та на підтвердження його вини послався на протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідка ОСОБА_4 , та свідка ОСОБА_5 , відеозаписи.

Поруч із цим, судом першої інстанції залишено поза увагою, що перелічені докази містять істотні суперечності щодо фактичних обставин справи, які мають істотне значення для її вірного вирішення, а саме щодо факту керування особою транспортним засобом.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №411841 від 18 березня 2021 року працівниками поліції зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та вподальшому відмовився від огляду у встановленому законом порядку.

Допитаний в судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 зазначив, що того дня приїхав до магазину «АТБ», що знаходиться по просп.Святих Кирила та Мефодія. При цьому в нього виникли проблеми з паркуванням, оскільки автомобіль Тойота зайняв декілька паркувальних місць. Біля автомобіля перебувало двоє чоловіків. Він підійшов до них поспілкуватись із цього приводу в результаті чого виник конфлікт. В ході конфлікту побачив ознаки сп`яніння в одного з чоловіків ( ОСОБА_1 ) та пляшку пива в руці. При цьому ОСОБА_1 неодноразово сідав до автомобіля та виходив з нього. Зазначив, що викличе поліцію. Після цього він пішов до магазину, відвіз свого пасажира та повернувся до магазину «АТБ». Вподальшому викликав поліцію, дочекався поки приїде поліція та разом з працівниками поліції чекав коли автомобіль Тойота поїде. Коли автомобіль почав рух працівники поліції зупинили його. Вказує, що перед початком руху автомобіля перебував на відстані 50 метрів від нього та бачив, як ОСОБА_1 сідав на місце водія. В подальшому після зупинки ОСОБА_1 та інший чоловік вийшли з пасажирських місць.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_5 пояснив, що був свідком того, як водію автомобіля Тойота Авенсіс темного кольору працівники поліції пропонували пройти огляд на встановлення стану сп`яніння.

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 зазначив, що того дня він керував транспортним засобом та зазначив про це працівникам поліції. Біля магазину у них був конфлікт з чоловіком щодо місця паркування.

З наявного в матеріалах провадження відеозапису з нагрудних відеокамер працівників поліції, вбачається, що з місця водія автомобіля Toyota Avensis, державний номерний знак НОМЕР_1 , вийшов ОСОБА_3 . Поруч із цим, працівники поліції почали спілкування з ОСОБА_1 та йому інкримінували керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. При цьому, протягом всього часу спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 стверджував, що не керував транспортним засобом.

Під час допиту в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 також наполягав на тому, що не керував транспортним засобом.

На переконання суду апеляційної інстанції така позиція ОСОБА_1 не спростована поза розумним сумнівом наявними в матеріалах провадження доказами та поясненнями свідків.

Так, виходячи з письмових матеріалів провадження, а також змісту відеозаписів, суд апеляційної інстанції ставиться критично до показань свідка ОСОБА_4 з приводу того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки зі змісту відеозаписів вбачається, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в тому числі і в присутності працівників поліції був словесний конфлікт, щодо обставин, які передували прибуттю працівників поліції.

Обставини щодо наявності конфлікту не заперечуються, ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_4 .

Згідно письмових матеріалів провадження саме ОСОБА_4 здійснив виклик працівників поліції та вподальшому був залучений як свідок під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, з огляду на існування між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 неприязних відносин, що виникли внаслідок конфлікту, наявні обґрунтовані сумніви щодо неупередженості пояснень вказаного свідка.

Крім того, свідок в свої показах зазначив, що ОСОБА_1 та інший чоловік вийшли з пасажирських місць автомобіля. Однак зазначені покази спростовуються змістом відеозапису, згідного якого з місця водія вийшов ОСОБА_3 , а з пасажирського місця ОСОБА_1 .

Що стосується пояснень свідка ОСОБА_5 то вказані пояснення не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки зазначений свідок був залучений лише під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Натомість, як вбачається із наявного в матеріалах провадження відеозапису, на ньому чітко зафіксовано, що з місця водія автомобіля Тойота Авенсіс вийшов ОСОБА_3 .

Обставини того, що саме він керував транспортним засобом свідок ОСОБА_3 підтвердив під час допиту в суді першої інстанції. Разом із цим місцевий суд не надав належної оцінки показам вказаного свідка.

В суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 підтвердив показання, що надав під час допиту в суді першої інстанції з приводу того, що саме він перебував за кермом автомобіля.

Будь-яких інших об`єктивних даних, які беззаперечно підтверджували б факт керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом, матеріали провадження не містять.

З метою усунення вказаних суперечностей судом апеляційної інстанції здійснено виклик працівника поліції, що був залучений під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Допитаний в суді апеляційної інстанції працівник поліції ОСОБА_6 зазначив, що того дня в складі екіпажу патрульної поліції виїхали за викликом з приводу того, що по проспекту Святих Кирила та Мефодія біля магазину АТБ водій вживає алкогольні напої та збирається сісти за кермо та поїхати. Коли прибули на місце побачили автомобіль, який зупинявся та в середині салону був рух, який він розцінив як те, що водій та пасажир міняються місцями. Коли підійшли до автомобіля, з місця водія вийшов ОСОБА_3 . Разом із цим, вони почали спілкуватися з ОСОБА_1 оскільки на їх думку він пересідав з водійського крісла на пасажирське та в подальшому оформили відносно нього матеріали про адміністративне правопорушення.

Оцінивши показання зазначеного свідка, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що зазначені показання не підтверджують факт керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки свідок ОСОБА_6 підтвердив, що з місця водія вийшов ОСОБА_3 . Твердження свідка про те, що в салоні автомобіля він бачив рухи, що свідчило про те, що ОСОБА_1 пересів з місця водія на місце пасажира, суд оцінює критично, оскільки наявність в салоні автомобіля рухів не може беззаперечно вказувати на те, що водій чи пасажири пересідають на інші місця. Зазначені покази фактично є припущеннями, оскільки обставини того, що ОСОБА_1 пересів на пасажирське сидіння не підтверджені іншими об`єктивними даними та спростовується змістом відеозапису, на якому зазначені обставини не зафіксовані, а зафіксовано лише як ОСОБА_3 виходить з місця водія транспортного засобу.

Натомість покази ОСОБА_3 з приводу керування саме ним транспортним засобом є послідовними та такими, що підтверджуються іншими наявними в матеріалах провадження відеозаписом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні чи інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» ( Ireland v.the United Kingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Зазначена правова позиція в повній мірі кореспондується із положеннями ст.62 Конституції України відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене наведені вище факти у відповідності до ст.62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Таким чином, з матеріалів провадження не слідує, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим є підстави для задоволення апеляційної скарги адвоката Найченка О.Є. і скасування постанови суду першої інстанції із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 247, ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Найченка О.Є. який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 28 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_1 - скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду (підпис) І.І.Литвиненко