328/3116/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 грудня 2021 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Петренко Людмила Василівна, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Головного управління ДПС у Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , займає посаду керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочанське міжрайонне виробниче підприємство з племінної справи у тваринництві»,

за правопорушення, передбачене ст. 163-2 ч. 2 КУпАП,

встановив:

Посадова особа ОСОБА_1 , керівник Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочанське міжрайонне виробниче підприємство з племінної справи у тваринництві» вчинив правопорушення п. 57.1 ст. 57, пп. 295.9.2 п. 295.9 ст. 295 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, не своєчасно подано до установи банку платіжні доручення зі сплати квартальних сум єдиного податку за 3 квартал 2021 року, визначених в податковій декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2021 рік від 18.02.2021 № , терміном сплати 01 листопада 2021 року (фактично сплачено 03 листопада 2021 року).

Дата час і місце вчинення правопорушення 03 листопада 2021 року о 10-00 год., м. Токмак.

ОСОБА_1 , в судове засідання з`явився, пояснив, що така ситуація склалася з об`єктивних причин, які від нього не залежали, оскільки в товаристві працює бухгалтер, яка відповідає за своєчасність здійснення платежів, в кінці жовтня бухгалтер захворіла та перебувала на лікуванні, після чого для того щоб відновити здоров`я, перебувала у відпустці без збереження заробітної плати. Відразу як, бухгалтер, вийшла на роботу, здійснила всі необхідні платежі. ОСОБА_1 також зазначив, що не погоджується з кваліфікацією правопорушення, оскільки його до адміністративної відповідальності не притягували, адміністративне стягнення не накладалося за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, як зазначено в протоколі. Його було звільнено від адміністративної відповідальності відповідно до ст. 22 КУпАП.

Суддя, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

Частиною 1 статті 163-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері оподаткування.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в неподанні або несвоєчасному поданні платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

Суб`єкт адміністративного правопорушення спеціальний (посадові особи підприємств, установ, організацій).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу,так й у формі необережності.

Згідно ст.ст. 245, 252 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом. Докази, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

ОСОБА_1 , керівник Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочанське міжрайонне виробниче підприємство з племінної справи у тваринництві» не своєчасно подав до установи банку платіжні доручення зі сплати квартальних сум єдиного податку за 3 квартал 2021 року, визначених в податковій декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2021 рік від 18.02.2021 № , терміном сплати 01 листопада 2021 року (фактично сплачено 03 листопада 2021 року).

В підтвердження даних обставин надано: протокол про адміністративне правопорушення № 3939/12/08-01-18-11 від 25 листопада 2021 року, реєстраційні дані ТОВ «Міжрайплемпідприємство», інтегровану картку ТОВ «Міжрайплемпідприємство», копію податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2021 рік від 18.02.2021 № .

Особа, яка склала протокол кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 163-2 КУпАП.

Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП п ровадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до частини 2 ст. 163-2 КУпАП дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за те ж порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто обов`язковою кваліфікуючою ознакою є вчинення правопорущення повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до постанови Токмацького районного суду Запорізької області від 21 липня 2021 року у справі № 328/1678/21 (провадження № 3/328/847/20) ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 163-2 ч. 1 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП обмежившись усним зауваженням.

При дослідженні матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом не встановлено, що ОСОБА_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за порушення передбачені ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 протягом року не було піддано адміністративному стягненню, а тому кваліфікація зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення є невірною.

Разом з тим, у КУпАП, відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURK v. GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, та набрала чинності для України 11.09.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Суд вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 163-2 КУпАП не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду даної справи, та вважає необхідним перекваліфікувати дії ОСОБА_1 на ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення зафіксованих в протоколі.

Суд, при вирішенні питання про накладення стягнення за допущене адміністративне правопорушення, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до наказу № 4 від 25 лютого 2021 року про призначення відповідальної особи, призначено ОСОБА_2 , офіс-адміністратора, з 25 лютого 2021 року відповідальною особою з: організації ведення бухгалтерського обліку; проведення розрахунків, сплати податків та зборів; подача звітів до органів статистики та податкової служби; проведення інших операцій.

ОСОБА_2 в період з 15 жовтня 2021 року по 26 жовтня 2021 року хворіла на Covid-19, що підтверджується відповідною довідкою з медичного закладу.

В період з 27 жовтня 2021 року по 02 листопада 2021 року ОСОБА_2 , перебувала у відпустці без збереження заробітної плати, що підтверджується відповідним наказом.

Стала до роботи 03 листопада 2021 року і відразу було сплачено відповідний податок, прострочено сплату податку лише на два дні.

З огляду на вищезазначене а також враховуючи те, що при вчиненні вказаного адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не спричинив істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян, прострочено сплату податку лише на два дні, з об`єктивних причин, які від нього не залежали, оскільки відповідальна особа була відсутня на робочому місці, до адміністративної відповідальності раніше не притягувався, суд приходить до висновку про можливість звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю правопорушення.

Відповідно до ст. 22 КпАП України при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 163-2 ч.1, 283-285 КУпАП, суддя, -

постановив:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 163-2 ч. 1 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-2 ч.1 КУпАП закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: