П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Логойда І.В., за участі правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, які надійшли від Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків суду невідомий, за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 22.12.2020 року близько 00 години 15 хвилин допустив роботу закладу кафе «АВС» за адресою: м. Ужгород, вулиця Фединця, 61, після 23-ої години, чим порушив вимоги п.п. 12 п. 2 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

В судовому засіданні правопорушник вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП не визнав, подав письмові пояснення, які за своєю суттю є запереченнями на протокол, у яких повідомив, що 22.12.2020 у належному йому закладі виникла надзвичайна подія. Так, близько 22 години магазин був закритий, в ньому знаходилися працівники, в закладі знаходився один відвідувач, який перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, на зауваження не реагував, спав. В момент, коли побачив, що працівниця магазину рахувала гроші, вихопив у неї кошти та втік. Зазначає, що ним та його працівниками були вчинені спроби пошуку грабіжника, після чого останні викликали поліцію, яка приїхала після 23 год., в результаті чого на ФОП ОСОБА_1 складено протокол за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. Правопорушник також наголосив на тому, що в протоколі підписом засвідчив факт виклику поліції після 23 год., а не те, що магазин здійснював роботу після 23 год.

Заслухавши пояснення правопорушника, дослідивши матеріали справи, доходжу наступних висновків.

Згідно зі ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно з п.п. 12 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», заборонено роботу після 23-ї та до 7-ї години, із забороною проведення розрахункових операцій після 22-ї години, суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос і діяльності після 23-ї години 31 грудня 2020 р. до 1-ї години 1 січня 2021 р.

Частиною 1 статті 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Вказана норма є бланкетною і відсилає до вищенаведених норм.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень ст. 23 КУпАП України адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до положень ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи, зокрема, при оголошенні усного зауваження.

Факт вчинення та вина правопорушника підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ№000239 від 22.12.2020, письмовими пояснення правопорушника від 22.12.2020, рапортом працівника поліції від 22.12.2020 та іншими доданими до матеріалів справи та дослідженими під час судового засідання письмовими доказами.

Дотримуючись принципу співвідношення між суспільною шкідливістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, за умов відсутності негативних наслідків скоєного адміністративного правопорушення, враховуючи особу, яка вчинила правопорушення, ступінь вини, обставини, що пом`якшують відповідальність, а також те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у зв`язку з незначним характером правопорушення, відсутність шкідливих наслідків, тобто малозначність вчиненого правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 можливо звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження закрити.

Враховуючи, що п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому враховуючи той факт, що усне зауваження, виходячи з норм ст.ст. 22, ч. 3 ст.284 КУпАП, не відноситься до видів адміністративних стягнень, тому немає підстав для стягнення судового збору.

Керуючись ст.ст. 9, 22, 33, 40-1, 283, 284, 285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Фізичної особу підприємця ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, за малозначністю та обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Закарпатської області І.В.Логойда