Справа № 466/3318/21 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 33/811/1797/21 Доповідач в 2-й інстанції: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

08 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши клопотання захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Рудика Володимира Михайловича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м.Львова від 09 червня 2021 року,

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 182 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 150 (ста п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень в дохід держави із конфіскацією предмету порушення тиші, а саме: насоса для подачі цементного розчину, згідно протоколу №9 від 19.03.2021.

На згадану постанову 23 листопада 2021 року захисник правопорушника ОСОБА_1 адвокат Рудик В.М. подав апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження такої, мотивуючи тим, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без участі правопорушника ОСОБА_1 , а про прийняте рішення стало відомо із Реєстру судових рішень.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в клопотанні доводи, апеляційний суд вважає, що у поновленні строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути ОСОБА_2 з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З аналізу норми вказаної статті вбачається, що обчислення строку апеляційного оскарження постанови судді закон пов`язує з днем прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

На думку апеляційного суду, особи, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова судді Шевченківського районного суду м.Львова прийнята у судовому засіданні 09 червня 2021 року без участі правопорушника ОСОБА_1 , який був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та про розгляд справи у Шевченківському районному суді м,Львова, про що свідчить його підпис у такому, проте, правопорушник не вживав заходів для явки до суду.

Отже, сукупність вищевказаних обставин свідчить про те, що правопорушник ОСОБА_1 мав можливість повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення, однак у встановлений законом строк не скористався таким.

Натомість з апеляційною скаргою захисник правопорушника ОСОБА_1 звернувся лише 23 листопада 2021 року, тобто зі значним пропуском строку на апеляційне оскарження.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відтак, апеляційний суд вважає, що причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду не є поважними, а тому приходить до висновку, що адвокату Рудику В.М. слід відмовити в поновленні такого строку, з поверненням апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, суд,

п о с т а н о в и в:

відмовити захиснику правопорушника ОСОБА_1 адвокату Рудику Володимиру Михайловичу в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м.Львова від 09 червня 2021 року.

Апеляційну скаргу повернути адвокату Рудику В.М.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.