Справа № 206/5479/21
Провадження № 3/206/2279/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Кушнірчук Р.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська на розгляді одночасно перебувають два адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 184 КУпАП, які відповідно до положень ст. 36 КУпАП підлягають об`єднанню.

Так, 19 листопада 2021 року близько 12 години 00 хвилин, ОСОБА_1 ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених законодавством, щодо малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , внаслідок чого мати не забезпечує необхідні умови проживання дітей, в будинку брудно, антисанітарія. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 150 СКУ, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Крім того, 19 листопада 2021 року о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство в сім`ї економічного характеру відносно свої малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме: в будинку відсутня їжа та зимовий дитячий одяг, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, за невідомими суду причинами. Про дату та час розгляду справи судом була повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчать її власноручні підписи у відповідних графах протоколів про адміністративне правопорушення. Крім того, про дату, час та місце судового засідання ОСОБА_1 також була повідомлена безпосередньо судом шляхом направлення судових SMS-повісток за номерами телефону, що вказані у протоколах про адміністративне правопорушення.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Нормами КУпАП, зокрема статтею 268, не передбачено імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтями 173-2 та 184 КУпАП без присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Так, нормами Сімейного Кодексу України визначено зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, зокрема нормами ст. 150 СК України передбачено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, серед яких визначено й обов`язок піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Нормами Закону України «Про охорону дитинства» визначено охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Відповідно до ст. 1 вказаного закону дитиною вважається особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше.

Нормами вказаної статті також визначено термін забезпечення найкращих інтересів дитини, що полягає у діях та рішеннях, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

Відповідно до ст. 12 Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Вказані вимоги Сімейного Кодексу України та Закону України «Про охорону дитинства» були порушені ОСОБА_1 .

Так, частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Частиною 2 статті 184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, якщо такі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 184 КУпАП повністю підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ВАБ №856457 від 19 листопада 2021 року та серії ВАБ №856458 від 19 листопада 2021 року, якими підтверджуються обставини, час та місце вчинення адміністративних правопорушень, рапортами старшого інспектора СЮП ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Марії Мороз та інспектора СЮП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Данила Васильєва щодо обставин виявлення адміністративних правопорушень, фото таблицями та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Складова повторності вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП підтверджується копією постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Отже, дії ОСОБА_1 кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 173-2 та за ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 184 КУпАП, доведеною повністю.

За загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, встановленими ст. 33 КУпАП, стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1 ст. 33 КУпАП). При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до положень ст. 36 КупАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

У зв`язку з вищевикладеним, з урахуванням обставин справи та особи правопорушника, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 184 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550,00 грн.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 173-2, 184, 221, 283-287, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати справи № 206/5479/21 (провадження № 3/206/2279/21) та № 206/5480/21 (провадження № 3/206/2280/21) в одне провадження та присвоїти справі № 206/5479/21 (провадження № 3/206/2279/21).

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 184 КУпАП та накласти на неї на підставі ст. 36 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири)гривні.

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Кушнірчук