Справа № 339/434/20 192
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2021 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , одруженої, на утриманні неповнолітніх дітей немає, приватного підприємця,
за ч.1 ст.155 -1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
ОСОБА_1 10 грудня 2020 року о 14 год. 10 хв., здійснюючи підприємницьку діяльність в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться по АДРЕСА_2 , в порушенні вимог п. 1, 2 ст. 3 ЗУ Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, порушила встановлений порядок проведення розрахунків, а саме: проведення розрахункової операції без застосування РРО, не видача розрахункового документа встановленого зразка.
В судове засіданні ОСОБА_1 не з`явилася, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи.
Згідно положень ст.268, 277-2 КУпАП, про причини неявки не повідомила.
Виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутність.
А, відтак, відповідно до ст. 268 КУпАП, суд розглянув справу за її відсутності.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, іншими доказами.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні підтверджується матеріалами справи, а саме:
- даними, викладеними в протоколі №286 від 16 грудня 2020 року щодо обставин вчинення правопорушення (а.с.2);
- копією акту (довідки) фактичної перевірки № 090453 від 16 грудня 2020 року, згідно якого вході перевірки 10 грудня 2020 року встановлено порушення порядку проведення розрахунків, а саме: проведення розрахункової операції без застосування РРО; не видача розрахункового документа встановленого зразка (а.с.3-4);
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , з яких вбачається, що 10 грудня 2020 року продала горілку Первак 0.35 за ціною 65 грн, сигарети ЛМ за ціною 51 грн. та шоколад Міленум за ціною 23 грн. та не встигла вибити чек, так як він в неї стояв на зарядці (а.с.5).
Пунктом 1, 2 ст.3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:
- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;
- надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);
Диспозиція ч.1 статті 155-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.
Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, оскільки вона продала товар та не провела вказану розрахункову операцію із застосування РРО, не видала розрахунковий документ встановленого зразка.
З приводу обставин, викладених в протоколі про порушення ОСОБА_1 п. 12 ст. 3 ЗУ Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг: порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку, то їх слід виключити з пред`явленого ОСОБА_1 звинувачення, виходячи з наступного.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, провадження у справах про адміністративне правопорушення, вважається кримінальним у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини від 30.10.2014 року у справі «Швидка проти України»).
Зокрема, ні в протоколі, ні в доданих матеріалах не зазначено, у яких саме діях ОСОБА_1 контролюючий орган вбачає порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку, (не вказано, який саме порядок обліку був порушений, кількість найменування, суму товару).
Одне лише посилання у протоколі про адміністративне правопорушення як на опис обставин вчинення правопорушення на акт фактичної перевірки, є недостатнім. Суть правопорушення, тобто конкретний опис обставин, що мали місце, повинна бути викладена саме у протоколі про адміністративне правопорушення.
Вказані недоліки, викладені в постанові суду від 13 січня 2021 року, не усунуті, хоч справа поверталася на доопрацювання.
Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, що має доводитися в суді, а не судом.
Формулюючи обвинувачення щодо особи, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» від 30 травня 2013 р., у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Обов`язок щодо належного складення протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладений на суд.
Так, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд згідно вимог ст.23,33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан.
При таких обставинах, до ОСОБА_1 , як до посадової особи закладу, слід застосувати адміністративне стягнення в межах мінімальної санкції ч.1 ст.155-1 КУпАП.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Тому з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 454 грн.
На підставі викладеного ч.1 ст.155-1 КУпАП та керуючись ст. 283,284 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення штраф в розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 (вісімдесят п`ять) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.