ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 637/381/21 Головуючий суддя І інстанції Тордія Е. Н.
Провадження № 33/818/1322/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К. при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Орел В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду Харківської області від 26 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1966 року народження, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн.

Постановою встановлено, що 19 квітня 2021 року приблизно об 13.56 год. ОСОБА_1 , знаходячись за місцем мешкання в АДРЕСА_1 , вчинив економічне насилля у відношенні колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме: змінив замки на вхідних дверях та обмежив їй доступ до спільного житла. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив постанову судді Шевченківського районного суду Харківської області від 26 квітня 2021 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, чим, на його думку, обмежив його право на захист. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази стосовно того, що його дії завдали ОСОБА_2 фізичної або моральної шкоди, а також в протоколі на зафіксовано, яку саме шкоду завдано потерпілій. Вказує, що він юридично необізнаний, а тому підписав заяву, яку йому запропонували підписати працівники поліції. Вважає, що взаємовідносини з його колишньою дружиною необхідно розглядати в цивільному провадженні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Орел В.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у вчиненні економічного насилля.

Переглядаючи оскаржувану постанову за апеляційними доводами ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов висновку про її законність та обґрунтованість, враховуючи наявність доказів, які були досліджені судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка.

Визнаючи ОСОБА_3 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП суд першої інстанції послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, відомості письмових пояснень ОСОБА_1 та на відомості заяви та письмових пояснень потерпілої.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 2), 19.04.2021 року об 13.56. за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинив економічне насилля, а саме обмежив доступ до спільного домоволодіння своїй колишній дружині ОСОБА_2 .

З відомостями, зафіксованими в цьому протоколі ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчать його власноручні підписи у протоколі, а також вбачається, що ОСОБА_1 отримав копію цього протоколу, про що також свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі у графі «…Другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення отримав».

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 повідомив, що дії працівника поліції, який складав протокол стосовно нього не оскаржував, тобто до безпосереднього керівництва працівника поліції із скаргою про проведення службового розслідування стосовно нього, не звертався. З позовом до суду адміністративної юрисдикції в порядку, передбаченому КАС України також не звертався. А також не звертався до правоохоронних органів із заявою в порядку, передбаченому КПК України.

За таких обставин, відсутні процесуальні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, а також вважати незаконними дії працівника поліції, що складав протокол.

Поряд з цим, відповідно до відомостей письмових пояснень ОСОБА_1 (арк. 7) вбачається, що він дійсно проживає разом із своєю колишньою дружиною у АДРЕСА_2 . Також вбачається, що 19.04.2021 року він замінив замок у домоволодінні та обмежив доступ колишній дружині ОСОБА_1 .

Поряд з цим, з відомостей цього пояснення вбачається, що пояснення зі слів ОСОБА_1 прийняв працівник поліції Міхальов В., а також ОСОБА_1 , прочитав ці пояснення.

Враховуючи відсутність скарг на дії працівника поліції, який приймав пояснення у ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов висновку, що вони заслуговують на увагу, оскільки останній в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції підтвердив, що саме він замінив замок вхідної двері у домоволодінні, в якому він проживає із своєю колишньою дружиною.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що зломався замок вхідної двері та він вирішив його замінити.

Суд апеляційної інстанції ставиться критично до таких доводів апелянта, оскільки останній повідомив, що потерпіла внаслідок конфлікту тривалий час ставиться до нього та його дій упереджено, а також не вперше звертається до правоохоронних органів із завами стосовно нього.

Отже, враховуючи наявність таких стосунків між ними, ОСОБА_1 , об`єктивно мав можливість повідомити свою колишню дружину про те, що замок зламався та замінити його у її присутності або заздалегідь надати їй нового ключа. Однак, нехтуючи тим, що потерпіла може звернутись до правоохоронних органів свідомо без її належного повідомлення замінив замок вхідної двері.

В диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП зазначено, що склад адміністративного правопорушення має місце у діях особи, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода.

Тобто, якщо особа, яка притягається до відповідальності вчинила дії, передбачені ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а шкода не настала, але могла бути заподіяна, то в діях цієї особи вбачається склад адміністративного правопорушення, що об`єктиувно спростовує такі доводи апелянта.

Отже суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Наведені висновки, що містяться в рішеннях ЄСПЛ є частиною національного законодавства, а тому апеляційний суд вважає за необхідне їх застосувати при апеляційному перегляді, вбачаючи на наявність таких самих випадків, про які йдеться у вищенаведених рішеннях суду міжнародної юрисдикції.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з об`єктивних джерел та надав ним належну правову оцінку.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду Харківської області від 26 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков