Справа № 679/366/21
П О С Т А Н О В А

07 грудня 2021 рокум. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Венгерчук А.О., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

на адресу Острозького районного суду з відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області надійшла справа про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Справа тричі призначалась до судового розгляду, однак на виклики суду ОСОБА_1 не з`явився, направлені на адресу місця його проживання, вказану в протоколі про адміністративне правопорушення, судові повістки повернулись на адресу суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній».

Згідно довідки УДМС України в Рівненській області від 06.12.2021 встановлено, що ОСОБА_1 на території Острозької ОТГ не зареєстрований (19.05.2009 знятий з реєстрації).

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення судом підлягає вирішенню ряд питань, зокрема чи належить до його компетенції розгляд даної справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна справа розглядалася і вирішувалася законним, компетентним, незалежним і неупередженим судом до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом. Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 2 ст. 276 КУпАП передбачено альтернативну підсудність справ за ч.1 ст.130 КУпАП та визначено, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП може також розглядатися за місцем проживання порушника.

Разом з тим, встановлено, що за зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення адресою, правопорушник не проживає, на території Острозької ОТГ не зареєстрований, що унеможливлює його виклик в судове засідання та розгляд справи з дотриманням вимог чинного законодавства. Також, матеріали справи не містять доказів про те, що правопорушник проживає на території Острозької ОТГ, із зазначенням населеного пункту, що територіально відноситься до юрисдикції Острозького районного суду Рівненської області.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 11 червня 2014 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 КУпАП» зазначено, що у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч. 2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ (органом поліції).

Враховуючи вищевикладене, оскільки при направленні адміністративного матеріалу було порушено вимоги територіальної підсудності, суд приходить до висновку, що матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягають поверненню до відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області для подальшого скерування за територіальною підсудністю до належного суду, відповідно до вимог ст. 276 КУпАП (за місцем вчинення правопорушення).

Керуючись ст.ст. 276, 278 КУпАП,

постановив:

матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повернути до відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області для подальшого скерування до належного суду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.