Справа № 352/1574/20
Провадження № 33/4808/5/21
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Гриньків Д. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянку України

визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік., а також стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 07.08.2020 року о 18 год. 05 хв. в с. Лисець вул. Іваниківська, 17, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Mercedes Benz Vito номерний знак НОМЕР_1 була неуважною, не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості руху, не впоралась з керуванням та скоїла наїзд на огорожу. При ДТП автомобіль зазнав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 2.3 б, 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Окрім того, 07.08.2020 року о 18 год. 05 хв. в с. Лисець вул. Іваниківська, 17, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Mercedes Benz Vito номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовилася у присутності двох свідків. Вказаним порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова судді є незаконною, винесену з порушенням норм законодавства та без з`ясування обставин справи. Вважає, що судом було неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, без з`ясування всіх обставин справи, які мають істотне значення для розгляду справи.

Вказує на те, що постанова суду була ухвалена без її участі, що є порушенням її прав, оскільки позбавило її можливості скористатись правовою допомогою адвоката. Окрім того, судом не були допитані свідки, які були зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Зазначає, що суд не вчинив жодних дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин справи, не встановивши фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на підтвердження її вини.

Вказує на те, що протокол про адміністративні правопорушення не відповідає вимогам закону, оскільки складений без дотримання вимог Інструкції, відповідно до якої огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу в присутності свідків, яких не було на місці складанні протоколу. Судом не перевірені всі обставини справи, а розгляд справи проведено без виклику свідків.

Звертає увагу на позицію Верховного Суду, відповідно до якої матеріали справи повинні містити докази на підтвердження її вини, а саме відеодокази у справі щодо факту керування нею

транспортним засобом. Стверджує, що працівники поліції приїхали, коли вона спала в автомобілі.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам КУпАП, оскільки складений без дотримання вимог КУпАП та відповідної Інструкції

Вважає, що суд порушив вимоги норми процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення.

Просить скасувати постанову суду та провадження в справі закрити.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи захисника Івасик Л.І., дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Гурепка проти України")

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.»

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на участь у судовому засіданні, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення.

Апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Так, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції розглянув справу без її участі та участі адвоката, чим порушив її право на захист.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи наведене, перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із сукупності обставин, які свідчать про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності об`єктивної реальної можливості бути присутнім у суді під час розгляду справи та організувати ефективний захист своїх інтересів, які свідчать про прийняття судом першої інстанції необхідних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи та враховує характер процесуальної поведінки вищевказаної особи протягом розгляду справи у суді.

Апеляційний суд вважає, що саме такий підхід зможе забезпечити рівновагу між інтересами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства.

Як вбачається з мотивувальної частини постанови судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Івасик Л.І. в судове засідання не з`явилася втретє, хоча повідомлення суду надсилались за адресою, яка вказана в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, з метою забезпечення явки особи в судові засідання судом було розміщено оголошення про виклик ОСОБА_1 в судові засідання на сайті «Судова влада». При цьому, ОСОБА_1 з метою ознайомлення із матеріалами справ про адміністративні правопорушення з`явилась до суду 22.10.2020 року та їй достеменно було відомо про дату та час наступного судового засідання, про що свідчили наявні в матеріалах справ розписки. Однак, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, будь-яких клопотань з приводу розгляду справи не подавала. Враховуючи наведені повідомлення та сповіщення про розгляд справи, судом було вирішено провести розгляд у її відсутності, що не суперечило вимогам ч.2 ст.268 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту матеріалів справи вбачається, що розгляд справи щодо ОСОБА_1 за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП було призначено на 01.09.2020 року, про що свідчить долучена до матеріалів справи телефонограма (а.с.13) у відповідності до якої секретар судового засідання Тисменицького районного суду Івано-Франківської області передала особисто ОСОБА_1 повідомлення про розгляд справ за ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП призначеного на 01.09.2020 року.

Оскільки ОСОБА_1 01.09.020 року не з`явилась в судові засідання, розгляд справ про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП було перенесено на 15.09.2020 року, в які правопорушниця повторно не з`явилась, а тому розгляд справи було перенесено на 01.10.2020 року. По причині неявки ОСОБА_1 в судове засідання, розгляд справ було вкотре перенесено на 16.10.2020 року.

30.09.2020 року на адресу суду було повернуто повідомлення суду про розгляд справи призначений на 01.10.2020 року з відміткою Укрпошти (а.с.20-22) про те, що адресат ОСОБА_1 відсутня за адресою проживання.

В матеріалах справи наявне оголошення суду від 06.10.2020 року (а.с.23) про те, що Тисменицький районний суд повідомляє про те, що о 08 год. 30 хв. та 08.45 хв. 16.10.2020 року будуть проводитись судові засідання по адміністративних справах при притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Судом було зроблено запит до управління ДМС України в Івано-Франківській області щодо встановлення даних про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 (а.с.24), на який до суду надійшла відповідь (а.с.29), згідно якої було встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , дата реєстрації місця проживання 25.10.1983 року.

Таким чином, апеляційний суд звертає увагу на те, що вказана адреса була зазначена в протоколах про адміністративні правопорушення серії ДПР 18 №500732 та №500731 від 07.08.2020 року, і на вказану адресу судом направлялись повідомлення суду адресовані правопорушниці про розгляд справ.

20.10.2020 року ОСОБА_1 направила на адресу суду клопотання (а.с.30), яке було зареєстроване Тисменицьким районним судом 22.10.2020 року, про надання їй права на реалізацію її прав на захист та надання їй часу для вибору захисника її прав, у зв`язку з чим просила відкласти розгляд справи.

Також, у відповідності до розписки (а.с.32) ОСОБА_1 було повідомлено про розгляд справ на 23.10.2020 року, про що свідчить її власноручний підпис.

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про те, що в провадженні суду перебуває на розгляді справа про притягнення її до адміністративної відповідальності, однак не з`явилась у судове засідання, не повідомила суд про необхідність перенесення розгляду справи та наявність у неї поважних причин та неможливість з`явитися до суду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції, розглянувши справу без її участі порушив її право на захист та не надав її можливості належним чином організувати захист своїх інтересів, не відповідають дійсності.

За своїм значенням принцип диспозитивності, відповідно до якого сторони самостійно, на власний розсуд, вільно розпоряджаються своїми матеріальними і процесуальними правами та вирішують яким чином їм діяти в кожній конкретній ситуації, не є абсолютним, тому він не може служити виправданням безпідставного здійснення процесуальних прав, не пов`язаних з метою реального захисту своїх інтересів у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративних правопорушень, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив їй справедливе стягнення в розмірі, яке встановлено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, та яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення та у відповідності до ст.36 КУпАП.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у повному обсязі підтримала вимоги апеляційної скарги та вважає, що суд першої інстанції безпідставно притягнув її до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1, ст. 124 КУпАП, оскільки вона не керував транспортним засобом, не вчиняла дорожньо-транспортної пригоди та не відмовлялась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також зазначає, що працівниками поліції було порушено вимоги щодо проходження відповідного огляду на визначення стану сп`яніння у відповідності до чинного законодавства.

Суд першої інстанції вказав на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема: протоколом серії ДПР18 №500732 від 07.08.2020 року про адміністративне правопорушення із зазначенням двох свідків адміністративного правопорушення з відповідними їх підписами, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, відеоматеріалами, що містяться на оптичному диску, іншими матеріалами справи.

А також, при розгляді адміністративної справи судом достовірно було встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема: протоколом серії ДПР18 №500731 від 07.08.2020 року про адміністративне правопорушення; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Зі змісту доводів ОСОБА_1 вбачається, що вона вважає, що відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт вчинення нею адміністративних правопорушень.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи є неспроможними, оскільки сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом доводить, що саме ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, вчинила дорожньо-транспортну пригоду внаслідок якої виїхала за межи дороги та наїхала на огорожу, а також відмовилась від запропонованого працівниками поліції проходження огляду у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №500732 від 07.08.2020, водій ОСОБА_1 07.08.2020 року о 18 год. 05 хв. в с. Лисець вул. Іваниківська, 17, керувала транспортним засобом Mercedes Benz Vito номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовилася у присутності двох свідків. Вказаним порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським взводу СРПП №1 Тисменицького ВА ГУНП старшим сержантом поліції Човган В.І., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ОСОБА_1 було роз`яснені її права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в Тисменицькому районному суді, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 .

В протоколі зазначені дані свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із їх власноручними підписами.

Працівниками поліції у ОСОБА_1 не було вилучено посвідчення водія та тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався. Про ознайомлення ОСОБА_1 із змістом протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП свідчить її власноручний підпис.

До протоколу про адміністративне правопорушення було додано пояснення свідків та ОСОБА_1 , направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі у сферу забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №500731 за ст.124 КУпАП та схему ДТП, а також відеозаписи, які долучені до матеріалів справи з нагрудних камер працівників поліції.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 500731 від 07.08.2020 року, 07.08.2020 року о 18 год. 05 хв. в с. Лисець вул. Іваниківська, 17, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Mercedes Benz Vito номерний знак НОМЕР_1 була неуважною, не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості руху, не впоралась з керуванням та скоїла наїзд на огорожу. При ДТП автомобіль зазнав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 2.3 б, 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським взводу СРПП №1 Тисменицького ВА ГУНП старшим сержантом поліції Човган В.І., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ОСОБА_1 було роз`яснені її права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в Тисменицькому районному суді, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 .

В протоколі зазначено дані свідка ОСОБА_2 із його власноручним підписом.

Працівниками поліції у ОСОБА_1 не було вилучено посвідчення водія та тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався. Про ознайомлення ОСОБА_1 із змістом протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП свідчить її власноручний підпис.

У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 надала пояснення на окремому аркуші.

Так, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 стверджувала, що неодноразово проходила огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу і після того, як поліцейському не вдалось отримати результат такого огляду, вона сама пропонувала працівникам поліції провести відповідний огляд у медичному закладі.

Апеляційний судом приймались заходи щодо допиту у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак остання в категоричній формі відмовилась від явки до суду, а свідок ОСОБА_2 виїхав за межі країни на тривалий строк.

Разом з тим, у судовому засіданні апеляційної інстанції з метою перевірки доводів ОСОБА_1 були допитані працівники Тисменицького ВА ГУНП ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які показали, що 07.08.2020 року за викликом приїхали в АДРЕСА_2 , де встановили, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Mercedes Benz Vito , не впоралась з керуванням та скоїла наїзд на огорожу. Під час спілкування з ОСОБА_1 в неї були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу. Однак, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 під час проходження огляду відмовилась від подальшого проходження, то стосовно неї були складені матеріали про притягнення її до адміністративної відповідальності. Вказують, що вони пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, однак остання в категоричній формі відмовилась від проведення такого огляду. Зокрема, ОСОБА_6 стверджував, що саме він складав протоколи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а ОСОБА_5 стверджував, що відбирав у ОСОБА_1 письмове пояснення, відповідно до якого остання погоджувалась з тим , що посварилась із своїм чоловіком та вжила невелику кількість спиртного, а також відібрав письмові пояснення у свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були присутні під час відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вищевказані пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю узгоджуються із сукупністю інших доказів по справі.

Зокрема, до матеріалів справи долучені письмові пояснення ОСОБА_1 , які надані неї безпосередньо працівника поліції та після вчинення адміністративних правопорушень. Так, в своїх письмових пояснення ОСОБА_1 (а.с.6) зазначила, що 07.08.2020 року близько 17 год. 40 хв. вона випила 100 грам вина, після чого їхала на автомобілі Mercedes Benz Vito номерний знак НОМЕР_1 , та здійснила з`їзд у кювет та паркан за адресою смт. Лисець по вул. Іваниківська, 17. Вказані пояснення відібрані поліцейським ОСОБА_5 та власноручно підписані ОСОБА_1 .

Разом з тим, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 стверджувала, що не надавала поліцейським таких показань, не перебувала у стані алкогольного сп`яніння та не відмовлялась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським або у медичному закладі.

При вирішанні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, апеляційний суд приймає до уваги обставини за яких було виявлено дорожньо-транспортну пригоду та, які свідчать про те, що саме ОСОБА_1 керувала транспортним засобом та вчинила дорожньо-транспортну пригоду.

Апеляційний суд приймає до уваги, що під час приїзду наряду патрульних поліцейських на місце дорожньо-транспортної пригоди за кермом транспортного засобу марки Mercedes Benz Vito номерний знак НОМЕР_1 перебувала ОСОБА_1 , яка не надала змістовних пояснень стосовно обставин дорожньо-транспортної пригоди, хоча існуюча ситуація вимагала від неї таких пояснень, оскільки саме вона користувалась вищевказаним транспортним засобом.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що показання ОСОБА_1 носять непослідовний та суперечливий характер в частині обставин справи, які відбулися за обставин вчинення ДТП і при відмові правопорушника від проходження огляду на стан сп`яніння, та не узгоджуються з іншими доказами по справі та суперечать встановленим судом фактичним обставинам.

В матеріалах справи по адміністративне правопорушення міститься направлення на огляд водія до закладу охорони здоров`я ОНД з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 07.08.2020 року (а.с.2), відповідно до якого ОСОБА_1 направлялася на відповідний огляд з ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Особу правопорушника була встановлена по базі «Цунамі». Та огляд ОСОБА_1 не проводився у медичному закладі.

Долучено до матеріалів справи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 07.08.2020 року (а.с.3) у відповідності до якого у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота та нестійка хода. ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, про що у відповідній графі акту ОСОБА_1 власноручно розписалась. В акті зазначено свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які також в ньому власноручно розписалися.

В матеріалах справи містяться письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких вони 07.08.2020 року о 18.25 год. були присутніми при тому як працівник поліції запропонував водієві транспортного засобу марки Mercedes Benz Vito номерний знак НОМЕР_1 , пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку в медичному закладі та на місці на приладі Драгер, оскільки у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій вказаного транспортного засобу ОСОБА_1 категорично відмовився в їх присутності.

Вищевказані свідки не допитувались у судовому засіданні суду першої інстанції і тому суд першої інстанції безпідставно послався на вказані письмові показання свідків. .

Разом з тим, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мають істотного значення для вирішання питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки вона повністю підтверджується іншими доказами по справі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вказаного закону присутність двох свідків є обов`язковою тільки при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і не є обов`язковою у разі відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням

До матеріалів справи також долучено копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №327115 від 07.08.2020 року у відповідності до якої, на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за керування транспортним засобом Mercedes Benz Vito номерний знак НОМЕР_1 , за відсутності посвідчення водія категорії «В» та свідоцтва про реєстрацію власників наземних транспортних засобів, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП.

.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

З долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції вбачається, що ОСОБА_1 , відмовилась на неодноразові пропозиції працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

З вищевказаних відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 імітувала намагання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, оскільки не намагалась дотримуватись рекомендацій, які їй надавав працівник поліції та свідомо порушувала встановлений порядок використання технічного засобу і після декількох спроб , відмовилась від проходження огляду в категоричній формі.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, наслідки дорожньо-транспортної пригоди, встановити процесуальну поведінку ОСОБА_1 та її відношення до проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, наявність свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Керуючись законом і оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд поза всяким розумним сумнівом вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП

Обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення було враховано судом першої інстанції характер вчинених правопорушень, особу правопорушника.

Вказане адміністративне стягнення накладено судом першої інстанції в межах строку встановленого ст. 38 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, та у відповідності до ст.36 КУпАП.

З огляду на наведене, підстав для скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв