Справа № 175/4140/20
Провадження № 3/175/1852/20
Постанова

Іменем України

11 лютого 2021 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Бровченко В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Виборг Ленінградської області, громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 , працюючого водієм Новомосковського АТП,

за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 002433 від 13.11.2020 року, складеного поліцейським СРПП Дніпровського РВП Логвіним Я. за ст.44-3 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , убачається, що 13.11.2020 року о 15.40 годині на 0 км + 300 м автодороги «під`їзд до м. Дніпра» на адмініністративній території Дніпровського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_2 , керуючи автобусом «I-VAN» реєстраційний номер НОМЕР_2 в режимі маршрутного таксі, здійснював перевезення пасажирів без засобів індивідуального захисту, тобто за порушення вимог п.п.1. п.10 ПостановиКабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року.

До протоколу долучені: письмові пояснення ОСОБА_1 від 13.11.2020 року (а.с.2); копія посвідчення водія на його ім`я (а.с.3); рапорт інспектора СГРПП Дніпровського ВП Лаврушка Р.В. (а.с.4).

11 лютого 2021 року до початку судового засідання захисник Роговська А.О. подала до канцелярії суду клопотання від 11.02.2021 року, в якому просить закрити провадження у справі через відсутність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушенн, та проводити судовий розгляд за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи та клопотання захисника, приходжу до наступного.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З матеріалів справи убачається, що у протоколі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.44-3 КУпАП (в редакції Закону № 530-LX від 17.03.2020 року), яка передбачає настання відповідальності громадян і посадових осіб за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства.

Диспозиція зазначеної статті є бланкетною та відсилає до інших нормативно-правових актів, а саме до Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Із письмових пояснень ОСОБА_1 від 13.11.2020 року убачається, що в нього була одягнена маска, але не закривала ніс (а.с.2).

Згідно рапорту інспектора СГРППДніпровського ВП Лаврушка Р.В. від 13.11.2020 року убачається, що під час несення служби в добовому наряді було виявлено водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем «I-VAN» реєстраційний номер НОМЕР_2 та здійснював пасажирські перевезення на маршруті № 739 без використання засобів індивідуального захисту. Відносно ОСОБА_1 складений адміністративний протокол за ст.44-3 КУпАП (а.с.4).

Зазначені докази у своїй сукупності не дозволяють зробити беззаперечний висновок, що ОСОБА_2 порушив вимоги Постанови і в період карантину перебував у громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот (відсутні пояснення свідків, які були очевидцями обставин, викладених у протоколі або будь-які дані про таких свідків).

Таким чином установлено, що належні та допустимі докази на підтвердження вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, суду ненадані, що виключає кваліфікуючі ознаки ст.44-3 КУпАП (в редакції Закону № 530-LX від 17.03.2020 року).

Вищевикладене свідчить про те, що поліцейськими не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суддя не вправі самостійно відшукувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим та буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

Частиною 3 статті 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що суду не надано беззаперечних доказів того, що ОСОБА_2 учинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП, вважаю, що в його діях відсутній склад цього адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим, провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Частиною 1 статті 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення на цю особу адміністративного стягнення.

З огляду на те, що провадження по справі підлягає закриттю, судовий збір не сплачується.

Керуючись ст.ст.44-3,247 п.1,283,284,294 КУпАП,

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП (в редакції Закону № 530-LX від 17.03.2020 року) - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови для відома направити ОСОБА_1 і його захиснику Роговській А.О., для відома - начальнику Відділення поліції № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим чи його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через місцевий суд.

Суддя В.В. Бровченко