ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - Степаненка О.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - Степаненка О.М. на постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 04 листопада 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 04 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 грн. 00 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, 14.09.2021 о 23 год. 45 хв. у м.Черкаси по вул.Гоголя, 127, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Lexus ES 350, д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано на нагрудну бодікамеру 00022. Вказаними діями порушив п.2.5. Правил дорожнього руху.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, захисник ОСОБА_1 - Степаненко О.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 04.11.2021 та ухвалити нову постанову, якою провадження в справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, оскільки висновки суду, викладені в ньому, не відповідають фактичним обставинам адміністративного провадження та судом істотно порушено вимоги адміністративного процесуального закону.

Захисник зазначає в апеляційній скарзі, що ОСОБА_1 вину не визнає, стверджує, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, так як не керував транспортним засобом.

Вважає, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського не є належним доказом у справі, оскільки ним не було зафіксовано, що транспортний засіб взагалі рухався, також відеозапис не доводить факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, або його вихід з місця водія, а лише містить факт спілкування поліцейських з певними особами та процес складання протоколу. Крім того, відео з автомобільного реєстратора 7050 в справі відсутнє. Тоді, відеозапис не може бути джерелом зафіксованих пояснень осіб, а тому суд, який оцінив та використав їх під час прийняття рішення допустив істотне порушення процесуальних норм порядку розгляду справи в силу принципу безпосередності дослідження показань в судовому засіданні.

Також вважає, що рапорт інспектора взводу роти №4 БУПП в Черкаській області Кувіти Р.В. не може бути доказом вини ОСОБА_1 , зважаючи на те, що працівник поліції є зацікавленою особою при розгляді справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання судом першої інстанції вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин. Будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про керування ОСОБА_1 транспортним засобом поліцейськими не надано.

Пояснення поліцейських, які суд використовував під час прийняття рішення як доказ вини ОСОБА_1 взагалі є недопустимим доказом, так як працівники поліції не відносяться до таких осіб, які заслуховуються у розгляді справи, свідчення яких не можуть вважатися об`єктивними доказами у справі, оскільки вони є представниками суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, а відтак є зацікавленою особою у позитивному розгляді зібраних ними матеріалів. Тоді як допит працівників поліції у даній справі відбувся за ініціативи суду.

Зазначає, що Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735 не надає право працівникам поліції примушувати особу вчиняти будь-які дії, зокрема, зробити подих в бік поліцейського, як то підтверджується відеозаписом (1_ починаючи з 05 хв. 16 с. запису) та має право розцінюватися як принизливе та упереджене ставлення поліцейського до ОСОБА_1 із надмірним втручанням в його особисте життя, а відтак порушує його права, що є неприпустимим.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку захисника ОСОБА_1 - Степаненка О.М. про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію захисника ОСОБА_1 Степаненка О.М. про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 108283 від 15.09.2021, складеного інспектором взводу №2 роти №4 БУПП в Черкаській області Кувітою Р.В. про те, що ОСОБА_1 14.09.2021 о 23 год. 45 хв. у м.Черкаси по вул.Гоголя, 127, керував автомобілем Lexus ES 350, д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано на нагрудну бодікамеру 00022, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;

- рапорту інспектора взводу №2 роти №4 БУПП в Черкаській області Кувіти Р.В. від 15.09.2021, 14.09.2021 виконуючи свої службові обов`язки по забезпеченню публічної безпеки та БДР, в ході опрацювання виклику «Бійка» по вул.Гоголя, 127 було зупинено по орієнтуванню автомобіль Lexus ES 350, д.н.з. НОМЕР_2 за кермом якого знаходився ОСОБА_1 , в ході спілкування з яким були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота. У встановленому законом порядку водію було запропоновано пройти освідування на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер чи в ЧОНД, на що водій відмовився, що зафіксовано на нагрудні камери 00125, 00022;

- відеозаписів з нагрудних камер поліцейських.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 Степаненко М.О. посилається на те, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського не є належним доказом у справі.

Вважаю дані доводи апелянта неприйнятними, з врахуванням вимог ч.2 ст.266 КУпАП, згідно приписів якої, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вимоги зазначеної норми закону поліцейськими виконано.

Неспроможними є доводи апелянта про те, що рапорт інспектора взводу роти №4 БУПП в Черкаській області Кувіти Р.В. не може бути доказом вини ОСОБА_1 , зважаючи на те, що працівник поліції є зацікавленою особою при розгляді справи, оскільки місцевий суд розглядаючи дану справу та виносячи оскаржувану постанову дослідив всі наявні в її матеріалах докази, при цьому, для повного, всебічного та об`єктивного встановлення її обставин, допив свідків і працівників патрульної поліції. Тобто, оцінив всі обставини справи в їх сукупності, як того вимагає ст.252 КУпАП.

З врахуванням зазначеного, не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що пояснення поліцейських, які суд використовував під час прийняття рішення як доказ вини ОСОБА_1 є недопустимим доказом, так як всі обставини справи місцевим судом оцінено в сукупності, а не конкретно в основу рішення покладено пояснення працівників поліції, про що судом належним чином мотивовано в своєму рішенні.

В апеляційній скарзі сторона захисту також посилається на те, що Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735 не надає право працівникам поліції примушувати особу вчиняти будь-які дії, зокрема, зробити подих в бік поліцейського та має право розцінюватися як принизливе, та упереджене ставлення поліцейського до ОСОБА_1 із надмірним втручанням в його особисте життя, а відтак порушує його права, що є неприпустимим. Тоді як а ні ОСОБА_1 , а ні його захисником Степаненком М.О. судам першої та апеляційної інстанції не надано доказів того, що ОСОБА_1 будучи фактично незгідний з діями працівників поліції, які склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, звертався до посадової особи з приводу їх неправомірних дій, як того вимагає ст.267 КУпАП.

В свою чергу, невизнання ОСОБА_1 своєї вини у скоєнні даного адміністративного правопорушення спрямоване ним на уникнення від адміністративної відповідальності.

Крім того, під час розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 Степаненка О.М. судом апеляційної інстанції досліджено наявні у матеріалах даної справи відеозаписи із портативних відеореєстраторів поліцейських, які підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, неспроможними є доводи сторони захисту, що оскаржуване рішення є незаконним, оскільки висновки суду, викладені в ньому, не відповідають фактичним обставинам адміністративного провадження та судом істотно порушено вимоги адміністративного процесуального закону.

Дослідивши вказані докази і оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності в їх сукупності, вважаю винуватість ОСОБА_1 доведена.

Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова Соснівського районного суду Черкаської області від 04 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 04 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Степаненка О.М., без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба