11.02.2021 227/507/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Корнєєва В.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Відділу поліції № 1 Покровського районного управління поліції ГУ НП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка є підприємцем ФОП « ОСОБА_2 », місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Добропільського міськрайонного суду Донецької області з Відділу поліції № 1 Покровського районного управління поліції ГУ НП в Донецькій області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП громадянки ОСОБА_1 .

Як вбачається із складу правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 611847 від 06.02.2021 року, 06.02.2021 року о 13:40 годині за адресою: м. Добропілля, м-н Молодіжний, 26 гр-ка ОСОБА_1 , будучи посадовою особою в магазині «Продукти», а саме власником магазину, не забезпечила нанесення маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менше 1,5 метра, чим порушила Постанову КМУ № 1236 від 09.12.2020 року (п. 1 пп. 14).

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, визнала в повному обсязі, просила суд суворо її не карати, зобов`язалася в подальшому не вчиняти подібних правопорушень, додатково пояснила, що в належному їй магазині була розклеєна розмітка для дотримання між покупцями дистанції, проте через погані погодні умови вона відклеїлася, після чого нею вказані порушення були усунуті. На підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 надала до суду відповідну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до до наступних висновків:

Згідно ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно п.п. 14 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», заборонено діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менш як 1,5 метра.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Частиною першою статті 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.44-3 КУпАП і її винуватість підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , фотографією, доданою до протоколу, але, в той же час, суд приходить до висновку про малозначність вчиненого правопорушення та необхідність закриття провадження по справі з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до положень ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи, зокрема, при оголошенні усного зауваження.

Дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, за умов відсутності негативних наслідків скоєного адміністративного правопорушення, враховуючи особу, яка вчинила правопорушення, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують відповідальність, зважаючи на відсутність шкідливих наслідків вчиненого правопорушення, враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, приходжу до висновку, що в зв`язку з незначним характером правопорушення та ненастанням шкідливих наслідків, тобто малозначністю вчиненого правопорушення, ОСОБА_1 можливо звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження - закрити.

Крім того, враховуючи, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому враховуючи той факт, що усне зауваження, виходячи з норм ст.ст. 22, ч. 3 ст. 284 КУпАП, не відноситься до видів адміністративних стягнень, тому не має підстав для стягнення судового збору з ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 22, 33, 40-1, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з малозначністю та обмежитися усним зауваженням, закривши провадження по справі.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В. Корнєєва