Провадження № 3/638/340/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2021 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Аркатова К.В., розглянувши матеріали, які надійшли від УПП в Харківській області у відношенні:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий МВМ Дзержинського РВ ГУМВС України в Харківській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює на посаді старшого продавця-консультанта магазину «Мамин дім», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 205251 ОСОБА_1 , обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а саме в тому, що 22.11.2021 р. о 12 год. 20 хв. вона знаходилася на своєму робочому місці та не припинила діяльність своєї торгівельної точки, а саме магазину «Мамин дім», чим порушила п. 15.4 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 р. «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

До суду надійшли пояснення ОСОБА_1 , згідно яких свою провину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП вона не визнає та зазначає, що на підставі трудового договору від 14 вересня 2020 р. працює на посаді старшого продавця-консультанта, тобто найманого працівника у суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , яка використовує найману працю, пов`язану з наданням послуг, а саме реалізації товарів для дітей, в тому числі, продуктів дитячого харчування та гігієни у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Враховуючи, той факт, що переважну більшість, товарів, які реалізуються магазином «Мамин дім», складають саме продукти харчування для дітей: молочні суміші, каші, тощо, а також вироби медичного призначення для мам та малюків: дитячі підгузки, пелюшки, крем, мазі, лосьйони, шампуні, тощо, приміщення магазину 22.11.2020 року було відчинено виключно для продажу зазначених товарів у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Продаж непродовольчих товарів не здійснювався. Крім того, зазначила, що вона є неналежним суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого вимогами ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Також до суду надійшло клопотання адвоката Дергачова В.С. про закриття провадження у справі на підставі п.1.ч.1 ст. 247 КУпАП, де зазначено про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого вимогами ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а також те, що до протоколу про адміністративне правопорушення не надано належних доказів, які б свідчили про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Диспозиція статті 44-3 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до п. 15.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, (зі змінами) в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14 листопада 2020 р. до 30 листопада 2020 р. забороняється: робота суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

З вищевикладеного вбачається, що суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, є виключно суб`єкти господарювання.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

З письмових доказів, долучених до матеріалів справи вбачається, що на підставі трудового договору від 14 вересня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 працює на посаді старшого продавця-консультанта, тобто є найманим працівником у суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , яка і здійснює реалізацію товарів для дітей, в тому числі, продуктів дитячого харчування та гігієни у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Тим самим, ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, що здійснювала зазначену в протоколі діяльність, тому в розумінні ст. 44-3 КУпАП не є суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення.

Крім того, згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 205251 від 22.11.2021 р., на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП інспектором поліції не надано достатніх та належних доказів, які б свідчили про здійснення реалізації товарів, продаж яких було обмежено згідно вимог чинного законодавства.

Отже, відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому всі викладені в Протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд зауважує, що рішення у справі «Карелін проти Росії» набрало законної сили.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 205251 від 22.11.2021 р. не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, в свою чергу, суд не має право самостійно збирати докази по справі, які по суті, підтверджують виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, крім того, ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, що здійснював зазначену в протоколі діяльність, тому в розумінні ст. 44-3 КУпАП не є суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення.

Оцінивши надані суду докази, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247п. 1, ст. 284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 на підставі п.1.ч.1 ст. 247 КУпАП. за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя