ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 650/1989/20
Провадження № 33/819/93/21 Головуючий в 1 інстанції Коваль В.О.
Категорія: ст. 44-3КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Батрак В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року. Херсонський апеляційний суд під головуванням судді Батрак В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 11.01.2021 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн.

ВСТАНОВИВ:

Згідно з постановою місцевого суду, що ОСОБА_1 17.11.2020 року о 09-00 год. 1ходився на зупинці громадського транспорту «Велика Олександрівка» у напрямку смт а Криниця без одягнених засобів індивідуального захисту, а саме респіратора чи захисної маски, що закриває ніс та рот, в т.ч. виготовленої самостійно, чим порушив вимоги постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року Про встановлення карантину та провадження посилених протиепідемічних заходів на території із значніш поширенням гострої респіраторної хвороби C0VID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, однобічне та неповне з`ясування всіх обставин справи, просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Зокрема, апелянт зазначає, що п.10 Постанови КМУ від 22.07.2020 року № 641 (у редакції, яка діяла на момент вчинення) не забороняє перебування у громадських місцях (біля зупинок громадського транспорту) без засобів індивідуального захисту.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що судом, при розгляді справи, було порушено ст. 8 КУпАП, оскільки на час розгляду ст.44-3 КУпАП (в редакції закону від 11.01.2021 року) містила дві частини і до нього у випадку визнання вини повинна була застосовуватись частина друга. Однак судом ігноровано зазначені зміни та накладено стягнення за нормою, яка на час розгляду втратила чинність.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності була повідомлена належним чином, однак до суду не з`явився про причини своєї неявки суду не повідомив, жодних клопотань про відкладення розгляджу справи не надходило.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність громадян та посадових осіб за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно із положеннями ст.29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 256 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.10 Постанови КМУ від 22.07.2020 року №641, (в редакції, що діяла на час вчинення правопорушення, тобто станом на 17.11.2020 року), на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Апеляційним судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №093660 від 17 листопада 2020 року, за порушення п.10 Постанови КМУ від 22.07.2020 року №641

Враховуючи те, що на час вчинення правопорушення, а саме 17.11.2020 року діяла редакція Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року зі змінами від 13.11.2020 року, в якій не передбачено відповідальність за те, що особа перебуває на вулиці (громадському місці) без вдягнутих засобів індивідуального захисту.

Вищевикладене не було з`ясовано судом першої інстанції та здійснено необґрунтований висновок про те, що ОСОБА_1 перебував в громадському місці без вдягнутих засобів індивідуального захисту, в порушення п.10 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.1-2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок органу (посадової особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Жодних доказів про порушення ОСОБА_1 п.10 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року в редакції, що діяла на час події, в матеріалах справи немає.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що обставини, які стали підставою складання протоколу про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження.

Указані порушення закону є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Встановлені апеляційним судом порушення при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, ставлять під сумнів достовірність даних, зазначених в протоколі та долучених до нього матеріалів, а тому вони не можуть бути прийняті до уваги.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Згідно із ст.ст.9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки доказів.

У відповідності до положень ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , а кваліфікація його дій не відповідає змісту заборони, яку встановлено п.10 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року в редакції, що діяла на час події, останній не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП, тому постанову суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою, її слід скасувати та на підставі п.1 ст.247 КпАП України закрити провадження в справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, задовольнивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Керуючись п.1 ст.247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 11.01.2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн скасувати.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: