Провадження № 3/522/1335/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Попревич В.М. розглянувши матеріали по справі про адміністративне правопорушення, які надійшли з Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Чорноморськ (Іллічівськ), Одеської області, громадянка України, директор ТОВ «Твердий», зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягалася.

- за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 084378, 12 грудня 2020 року, о 23 годині 10 хв. ОСОБА_1 , за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 24а, в готельному комплексі ресторану не припинила роботу, як директор закладу після 23 год. чим порушила п.п. 12 п. 2 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року зі змінами в ред. Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 р., чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 свою провину заперечила.

Крім цього, захисник ОСОБА_2 , адвокат Приймачук С.І. надав суду письмові заперечення із яких вбачається, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучені докази його вчинення; також відсутні докази вважати, що вказане в протоколі місце є закладом громадського харчування, а також немає доказів, що ОСОБА_1 є уповноваженою особою щодо припинення роботи такого закладу.

Крім вказаних заперечень, суддею, в ході судового розгляду, були досліджені наступні документи:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 084378 від 12.12.2020 року;

- рапорти від 21.11.2020 року та 12.12.2020 року;

- пояснення ОСОБА_1 від 12.12.2020 року.

Ознайомившись із наведеними документами, суддя приходить до висновку про наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ч.1 ст.256 КпАП України визначено, що протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, та є одним із основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається у протоколі.

Крім того, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення (суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейський зазначає, що ОСОБА_1 в готельному комплексі не припинила роботу ресторану, однак таке формулювання не є точним, логічним і послідовним, що в свою чергу викликає суперечності в трактуванні такого порушення. Не зрозуміло якого саме закладу ОСОБА_1 допустила роботу, що є недопустимим порушенням вимог ст. 256 КУпАП. Не вказано частину статті 44-3 КУпАП, яку, на думку осіб, що склали протокол, порушила ОСОБА_1 .

Крім цього, суддя враховує, що справді, за викладених обставин, поліцейськими не долучено жодного доказу на підтвердження присутності осіб у закладі громадського харчування, так як вбачається із пояснень ОСОБА_1 , відвідувачі знаходились у лобі-барі, тобто у вестибюлі готельного комплексу, тому особа, яка складала протокол повинна надати докази, що там надавались послуги громадського харчування, чого зробило не було.

Рапорт від 21.11.2020 року не може бути доказом, так як події, що ставляться в провину ОСОБА_1 мали місце значно пізніше. Рапорт від 12.12.2020 року хоч і складений в день оформлення протоколу, однак він не відповідає вимогам до офіційних документів, оскільки складений не державною мовою, тому суддя не може посилатися на нього як на доказ. Інших доказів до суду не надано.

Більш того, поліцейський, при складенні протоколу допустив порушення в зазначенні нормативно-правового акту, яким встановлено санітарні правила і норми щодо карантину людей, і безпідставно зазначив, що ОСОБА_1 порушила вимоги Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року в редакції Постанови № 641 від 22.07.2020 року, однак ця постанова є скасованою, а тому посилання на неї в офіційному документі є недопустимим.

Таким чином, під час дослідження документів долучених до протоколу, суд приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу та події правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Суддя бере до уваги той факт, що санкція статті 44-3 КУпАП передбачає накладення штрафу на особу у розмірі від однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що є досить суворим покаранням навіть у розумінні кримінального закону, тому при розгляді таких категорій справ, суд вважає за необхідне керуватися також практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішенні ЄСПЛ «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), рішення від 18 січня 1978 року, серія А, №25, с.6465, п. 161 в кінці; та «Лабіта проти Італії», заява №26772/95, п.121, ECHR 2000-IV).

Частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Крім цього, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суддя наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

У даному випадку поліцейськими, не правильно зазначено фабулу обвинувачення та кваліфікуючі ознаки правопорушення, не правильно вказано нормативно-правовий акт, яким передбачено правила і обмеження щодо карантину людей, не долучено доказів на підтвердження викладених у постанові порушень.

З огляду на презумпцію невинуватості, особа яка притягається до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки інше не буде доведено в установленому законом порядку, а всі сумніви повинні трактуватися на корись особи.

Зважаючи на вище викладене, суддя приходить до висновку, що винесення постанови про притягнення до відповідальності особи, з урахуванням суттєвих порушень допущених поліцейськими при оформленні протоколу є недопустимим, а тому провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку із недоведеністю наявності події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 251, 247, 254, 256, 278, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси Попревич В.М.

09.02.2021