Провадження № 3/643/324/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2021 м.Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбачених ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2020 року на адресу Московського районного суду м. Харкова надійшов протокол про адміністративне правопорушення АПР18 № 492936 від 22.11.2020, згідно якого ОСОБА_1 22.11.2020 року приблизно о 17-30 год. за адресою: м. Харків, пр. Ювілений, 57/106, перебуваючи на посаді заступника керуючого магазином «Простор», не припинила роботу вказаного магазину, чим порушила п. 4.4 Протоколу № 34 позачергового засідання Регіональної комісія з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайної ситуації в Харківській області.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, за ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнала. Пояснила, що відповідальною особою за діяльність магазинів «Простор» є посадові особи ТОВ «СТИЛЬ Д». Посилаючись на принцип презумпції невинуватості, норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, КУпАП, практику Європейського суду з прав людини, просила закрити провадження у справі. В обґрунтування в тому числі зазначила, що органами поліції, на яких згідно ст. 251 КУпАП покладений обов`язок збирання доказів у справі, не надано суду будь-яких доказів уповноваження її на припинення торгівлі у вихідні дні та недопуск клієнтів до приміщення магазину. Також зазначила, що є найманим працівником та в матеріалах справи відсутні докази, що вона є посадовою особою та до її службових обов`язків входить забезпечення профілактичних заходів, за недотримання яких її може бути притягнуто до відповідальності.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналогічні положення фактично висловлені Європейським судом з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України», який зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Статтею ст. 44-3 КУпАП в редакції, що діяла станом на час складення протоколу, було передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами .

Всупереч вказаних вище положень законодавства України, органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення, не надано суду належних та допустимих доказів того, що до посадових обов`язків ОСОБА_1 відноситься контроль за дотриманням карантинних заходів в роботі вказаного вище магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та що вона згідно чинного законодавства та документів, які визначають її посадові та службові обов`язки, несе відповідальність за дотримання карантинних заходів. Посилання в рапорті працівника поліції на те, що ОСОБА_1 є заступником керуючого вказаного магазину, суд не може визнати належним та допустимим доказом на підтвердження вказаних обставин, оскільки рапорт працівника поліції, згідно висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду, сам по собі не може визнаватись достатнім доказом вчинення особою адміністративного правопорушення та відображає по суті особисту оцінку обставин справи працівником поліції. Крім того, у вказаному рапорті зазначено лише посаду ОСОБА_1 , посилання на її посадові та службові обов`язки у рапорті відсутні.

Відповідно, і протокол про адміністративне правопорушення, складений працівником поліції, суд не може визнати достатнім доказом того, що саме на ОСОБА_1 покладено відповідальність за роботу магазину станом на 22.11.2020 на 17:30 год.

Дані відеозапису, наданого працівниками поліції, лише підтверджують факт роботи якогось магазину 22.11.2020 о 17:30 год. З відеозапису суд позбавлений можливості встановити адресу зазначеного магазину, а також осіб, які працювали в ньому. Зокрема, під час дослідження відеозапису судом не встановлено наявність на ньому ОСОБА_1 .

Письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також не містять будь-яких даних щодо перебування у вказаному вище магазині ОСОБА_1 та покладення саме на неї відповідальності за роботу магазину станом на 22.11.2020 на 17:30 год.

Інших доказів суду не надано.

Згідно ч. 3 ст. 65 ГК України керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

Посадових або службових інструкцій ОСОБА_1 , наказів про прийняття її на роботу із зазначенням її посадових обов`язків, копій статутних та установчих документів відповідної юридичної особи із зазначенням посадових обов`язків заступника керуючого вказаного вище магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » або будь-яких інших доказів, з яких суд міг би встановити обов`язок ОСОБА_1 здійснювати контроль за роботою магазину та дотриманням в ньому карантинних обмежень, працівниками поліції не надано.

З матеріалів справи, в тому числі даних відеозапису, суд також позбавлений можливості встановити факт перебування ОСОБА_1 у вказаному вище магазині станом на 17:30 год. 22.11.2020.

Таким чином, працівниками поліції не надано суду належних та допустимих доказів того, що саме ОСОБА_1 станом на 22.11.2020 на 17:30 год. була відповідальною за роботу вказаного вище магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зокрема відповідальною за дотримання карантинних заходів у зазначеному магазині.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 251 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України», суд позбавлений можливості за власною ініціативою збирати докази винуватості ОСОБА_1 , зокрема витребувати дані щодо її посадових та службових обов`язків.

Враховуючи наведене вище та розглядаючи справу на засадах рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, які є конституційними засадами судочинства, суд приходить до висновку, що особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не доведено поза розумним сумнівом наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене вище, суд закриває провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання щодо необхідності оцінки інших численних доводів та аргументів ОСОБА_1 , які вона висловлювала в письмових поясненнях та судовому засіданні, суд керується практикою Європейського суду з прав людини, викладеною зокрема в рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», відповідно до якої хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Оскільки суд дійшов висновку щодо необхідності закриття провадження у справі з наведених вище підстав, суд не вбачає необхідності надавати оцінку іншим доводам та аргументам ОСОБА_1 , зокрема відносно втрати чинності нормативними актами, наявності в асортименті магазину товарів медичного призначення, дитячих товарів та товарів для породілля, продуктів харчування, недотримання законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення тощо.

Керуючись ст. 44-3, п. 1 ч. 1 ст. 247, 248-249, 279, 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 44-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов