Справа № 583/1774/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 грудня 2021 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Плотникова Н.Б., розглянувши матеріали, що надійшли від Охтирського РВП ГУНП в Сумській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою АДРЕСА_1

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 236779 від 25.04.2021 р. про адміністративне правопорушення, складений поліцейським Охтирського РВП ГУНП в Сумській області Даніловим О.Д., ОСОБА_1 25.04.2021 року о 13.00 год. в м. Охтирка по вул. Батюка, 7 керуючи автомобілем Renault Logan днз НОМЕР_2 не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з ТЗ BMW Х6 днз НОМЕР_3 , який рухався попереду, внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічні пошкодження, чим порушив п. 2.3 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що його вина у вчиненні ДТП відсутня, так як на момент зіткнення ніхто не керував його автомобілем, автомобіль стояв з ввімкненим двигуном. Також зазначив, що в той день 25.04.2021 р. за кермом його ( ОСОБА_1 ) автомобіля була його дружина, а він ( ОСОБА_1 ) сидів на задньому сидінні за водієм. При заїзді до двору багатоповерхового будинку по АДРЕСА_2 дружина зупинилася, так як попереду стояв автомобіль БМВ, який перегородив дорогу. Дружина вийшла з автомобіля, щоб піти дізнатися, коли БМВ від`їде, щоб заїхати до двору. В цей час він ( ОСОБА_1 ) вийшов з автомобіля та пішов викинути сміття. Повертаючись до автомобіля, він побачив, що автомобіль БМВ рухається з місця заднім ходом та штовхає його автомобіль. Він ( ОСОБА_1 ) підбіг до свого автомобіля, відчинив дверку і автомобіль зупинився. З автомобіля БМВ вийшла жінка та почала висловлюватися нецензурно на його адресу, звинувачуючи його в тому, що це саме він ( ОСОБА_1 ) в`їхав в її авто. Він ( ОСОБА_1 ) зателефонував у свою страхову компанію і йому порадили викликати працівників поліції. Коли приїхали працівники поліції, то склали протокол відносно нього ( ОСОБА_1 ) та склали схему.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Кудін О.М. в судовому засідання просив провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується висновком судової автотехнічної експертизи № 135 від 12.08.2021 р., відповідно до якої по причині того, що пішохід ОСОБА_1 не впливав на обставини виникнення дорожньо-транспортної пригоди, то його дії не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. Винною у даній ДТП є водій автомобіля БМВ, в діях якої вбачається невідповідність вимогам п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що в той день її автомобіль БМВ Х6 стояв у дворі багатоповерхового будинку по АДРЕСА_2 . Вона ( ОСОБА_3 ) підійшла до свого автомобіля, сіла за кермо, подивилася направо і трохи назад, бо там знаходився в`їзд у двір, потім наліво, та почала потихеньку здавати назад, щоб виїхати з двору. Потім зупинилась, подивилася знову вправо, вліво - нікого не було, викрутила руль на поворот, та потім відчула удар в праву пасажирську дверку. В неї в`їхав автомобіль Рено Логан. Коли автомобіль Рено в`їхав у її автомобіль, то її ( ОСОБА_3 ) автомобіль стояв. За кермом даного автомобіля був ОСОБА_1 . Коли вона ( ОСОБА_3 ) вийшла зі свого автомобіля, то побачила, що біля водійської дверки автомобіля Рено стояв ОСОБА_1 . Він сказав, що він водій та став кричати, що вона ( ОСОБА_3 ) вдарила його автомобіль. На пасажирському передньому сидінні в автомобілі сидів брат ОСОБА_1 , який був в стані сильного алкогольного сп`яніння. Потім прийшла дружина ОСОБА_1 , яка вийшла з дальнього під`їзду будинку. Ця жінка в автомобілі не їхала, вона підійшла до місця ДТП через 20 хв. після ДТП. Вона ( ОСОБА_3 ) спочатку запропонувала ОСОБА_1 скласти європротокол, бо саме ОСОБА_1 був винен в ДТП. На це ОСОБА_1 сказав: «Ви стояли в мене на дорозі». Тоді вона ( ОСОБА_3 ) викликала поліцію та свого страховика. Працівники поліції запропонували їм пройти огляд на стан сп`яніння, вона ( ОСОБА_3 ) пройшла ознак сп`яніння у неї виявлено не було. Тоді поліція сказала, що є вина обох. Відносно неї ( ОСОБА_3 ) також був складений адміністративний матеріал за ст. 124 КУпАП, провадження по якому судом було закрито, так як проведена по справі експертиза встановила, що її ( ОСОБА_3 ) вини у ДТП немає. Вважає, що вина ОСОБА_1 у даній ДТП підтверджується висновком судової автотехнічної експертизи № 13 від 09.06.2021 р., проведеної по адміністративній справі відносно неї ( ОСОБА_3 ) за ст. 124 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника, потерпілої ОСОБА_3 , покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, що засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Згідно правових позицій Верховного Суду України, викладених у Постанові Пленуму №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди при розгляді цих категорій справ повинні враховувати, що диспозиції цих норм є банкетними, а тому суду слід ретельно з`ясовувати та зазначати у своєму рішенні, в чому саме полягали порушення, норми яких правил не додержані, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом негативними наслідками, що настали.

Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.

Викладене свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.

За змістом закону (КУпАП), розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 236779 від 25.04.2021 р., складеного поліцейським Охтирського РВП ГУНП в Сумській області Даніловим О.Д., ОСОБА_1 25.04.2021 року о 13.00 год. в м. Охтирка по вул. Батюка, 7 керуючи автомобілем Renault Logan днз НОМЕР_2 не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не витримав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого здійснив зіткнення з ТЗ BMW Х6 днз НОМЕР_3 , який рухався попереду, внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічні пошкодження, чим порушив п. 2.3 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

За змістом п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів;

г) під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів;

ґ) не забруднювати проїзну частину та смугу відведення автомобільних доріг;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

е) повідомляти дорожньо-експлуатаційним організаціям або уповноваженим підрозділам Національної поліції про виявлені факти створення перешкод для дорожнього руху;

є) не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам.

Разом із тим, особою, що складала зазначений вище протокол, незважаючи на бланкетну норму закону та всупереч вимогам ч. 1 ст. 256 КУпАП, не вказано який саме конкретний підпункт (чи підпункти) пункту 2.3 ПДР порушив ОСОБА_1 , який би міг перебувати у причинному зв`язку із настанням ДТП, що передбачає відповідальність за ст. 124 КУпАП, оскільки вказаний у протоколі п. 2.3 Правил дорожнього руху містить декілька підпунктів, які передбачають обов`язки водія, що прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ (п. 31 рішення від 28.10.2003 у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia), заява № 589973/00); п. 109 рішення від 13.12.2001 у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia v. Moldova), заява № 45701/99); п. 54 рішення від 23.09.1998 у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Матеріалами, доданими до протоколу, та доказами, дослідженими судом, не підтверджується порушення ОСОБА_1 саме положень п.2.3 ПДР України, які б перебували у причинному зв`язку із настанням ДТП.

Відповідно до ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП обов`язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями особи у виді порушення правил дорожнього руху та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів або іншого майна.

І враховуючи те, що ст.124 КупАП є бланкетною, і роблячи висновок про вчинення правопорушення, передбаченого зазначеною нормою, орган, який складає протокол про адміністративне правопорушення, повинен чітко зазначити відповідні правові норми, які було порушено особою, і подальший розгляд справи повинен здійснюватися лише в межах обставин та кваліфікації, зазначених в такому протоколі, вийти за межі протоколу на погіршення становища ОСОБА_1 та давати оцінку наявності чи відсутності у його діях інших порушень ПДР, які йому не ставились у вину, суд позбавлений можливості, оскільки це суперечитиме як вимогам національного законодавства, так і стандартам, встановленим ЄСПЛ.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Матеріалами, доданими до протоколу, та доказами, дослідженими судом, не підтверджується порушення ОСОБА_1 саме положень п.2.3 ПДР України, які б перебували у причинному зв`язку із настанням ДТП.

Тобто, при оформленні зазначеного правопорушення та складанні протоколу про його вчинення працівниками поліції невірно було встановлено обставини такого правопорушення та невірно було кваліфіковано дії ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 13 від 09.06.2021 р., проведеного по адміністративній справі відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП, в даній дорожній ситуації водій автомобіля Renault Logan ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 10.11 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації технічна можливість запобігти зіткненню з автомобілем BMW Х6 під керуванням водія ОСОБА_3 зі сторони водія автомобіля Renault Logan ОСОБА_1 визначалася виконанням ним вимог п. 10.11 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля Renault Logan ОСОБА_1 не відповідають вимогам п. 10.11 Правил дорожнього руху України і знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з даною пригодою. В даній дорожній ситуації водій автомобіля BMW Х6 ОСОБА_3 повинна була діяти у відповідності з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Із-за причини, викладених в дослідницькій частині висновку (відсутність вихідних даних в матеріалах справи), вирішити питання «Чи мав водій автомобіля BMW Х6 днз НОМЕР_3 ОСОБА_3 реальну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Renault Logan днз НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 ?» не надається можливим. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля BMW Х6 ОСОБА_3 невідповідностей вимогам п. 10.9 Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з даною пригодою, не вбачається.

Отже, експертом зроблено висновок, що дії водія автомобіля Renault Logan ОСОБА_1 не відповідають вимогам п. 10.11 Правил дорожнього руху України і знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з даною пригодою.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 236779 від 25.04.2021 року, який розглядається судом, ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 2.3 ПДР України.

Виходячи із сформульованого у протоколі змісту та суті правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , висновок судової автотехнічної експертизи № 13 від 09.06.2021 р., згідно якого дії водія автомобіля Renault Logan ОСОБА_1 не відповідають вимогам п. 10.11 Правил дорожнього руху України і знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з даною пригодою, - не може бути доказом порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.3 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

За вище викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Презумпція невинуватості є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 року та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997р. передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах т а правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доводити свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Маліге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Таким чином, суду не було надано доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 п. 2.3 Правил дорожнього руху України, що перебуває у причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, зважаючи на встановлені під час судового розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності достатніх та переконливих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд доходить висновку, що сукупністю доказів у справі не доведено скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з недоведеністю наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124, 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Н.Б. Плотникова