ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/9540/20 Головуючий в суді І інстанції: Зубов О.С.
Номер провадження: 33/819/22/21 Доповідач: Литвиненко І.І.
Категорія: ст.472 МК України
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі судді Литвиненко І.І., при секретарі Джига С.Е., за участю адвоката Кононенко О.С. яка діє в інтересах ОСОБА_1 , представника Чорноморської митниці Державної митної служби Стойчева М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Кононенко О.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 27 серпня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 27 серпня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, розміром 38857,00 грн.

Вилучені товари, а саме акумуляторні батареї для засобів мобільного зв`язку типу «G360/J2 Battery» торгівельної марки «Samsung» в кількості 520 шт. конфісковано в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Чорноморської митниці Держмитслужби витрати за зберігання товарів 64,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн.

Згідно постанови суду, 11.02.2020 року до місця доставки автотранспорту ТОВ "Ян Марк Термінал", що розташований за адресою: м.Миколаїв, вул.Одеське шосе, 69/1, у вантажному автомобілі д.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 надійшли товари народного споживання, загальною кількістю 797 місць, загальною вартістю 1 452 323,55грн., що були ввезені на митну територію України в зоні діяльності Галицької митниці Держмитслужби за документами "INVOICE №0036" від 03.02.2020, "CMR # б/н від 06.02.2020", "Carnet tir №UX83251008" та переміщувались на адресу ТОВ "АМАРКОРД КОМПАНІ" від "ATA SP.Z.O.O".

12.08.2020 (12.02.2020) представником ТОВ "Юкрейніан Кастом Сервіс", що діє на підставі "Договору доручення №ЮКС 6 про надання послуг з декларування товарів від 03.10.2016", в особі директора ОСОБА_1 на вказаний товар надано до митного оформлення електронну митну декларацію якій в подальшому присвоєно порядковий номер UA 508290/2020/000524 від 12.02.2020, в 31 якої задекларовано 137 товарів, серед яких під №67 задекларовано товар: "Акумулятори електричні, літій іонні, торгівельна марка "Gelius": загальною кількістю 64776шт., вагою 3684кг нетто, вартістю 126865,46грн.

За результатами проведення митного огляду вказаних товарів, що тривав в період часу з 12.02.2020 по 17.02.2020, серед інших товарів без ознак приховування, виявлено акумуляторні батареї для засобів мобільного зв`язку типу "G360/J2 Battery", торгівельної марки "Samsung", загальною кількістю 520 шт. попередньою вартістю 52000грн., відомості про наявність яких не були заявлені декларантом ТОВ "Юкрейніан Кастом Сервіс" ОСОБА_1 в митній декларації №UA 508290/2020/000524.

За результатами митного огляду складено Акт "Про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів ручної поклажі та багажу" від 17.02.2020, попередня вартість незаявлених товарів складає 52000грн.

Таким чином, митний брокер ТОВ "Юкрейніан Кастом Сервіс" ОСОБА_1 , в порушення вимог ст.ст.257, 266 МК України не заявила в митній декларації №UA 508290/2020/000524 від 12.02.2020 за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, адвокат Кононенко О.С., діючи в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства, просить постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 27 серпня 2020 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, а також у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, та повернути вилучений товар.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат зазначила, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки порушення митних правил, оскільки митну декларацію нею заповнено у відповідності до вимог Митного кодексу України та Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документу, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України, №651, від 30 травня 2012 року, на підставі відомостей наявних у товаросупровідних документах. При цьому, відомостей про наявність у вантажному відсіку автомобіля, яким здійснювалося перевезення товарів, виявлених під час митного оглядку, вказані документи не містили.

Зазначає, що відповідно до ст.266 МК України, проведення фізичного огляду є правом декларанта. При цьому враховуючи, що товаротранспортні документи не містили виправлень чи розбіжностей між собою, які б давали підстави сумніватися в достовірності та вірності даних, вказаних в цих документах, необхідності скористатися вказаним правом у ОСОБА_1 не було.

Вказує, що відповідно до умов договору замовник ТОВ «АМАРКОРД КОМПАНІ» несе повну юридичну відповідальність за достовірність наданих документів.

Відповідно до листа від відправника товару «АТА SP.Z.O.O.», який був направлений до одержувача товарів ТОВ «АМАРКОРД КОМПАНІ», акумуляторні батареї «G360/J2 Battery» торгівельної марки «Samsung» в кількості 520 шт. були помилково завантажені у транспортний засіб та направлені на адресу ТОВ «АМАРКОРД КОМПАНІ». Однак керівник ТОВ «АМАРКОРД КОМПАНІ» вчасно не повідомив про це декларанта, у зв`язку із чим вона не заявила відомості про ці товари у митній декларації.

Звертає увагу, що всі товаросупровідні документи готував відправник вантажу «АТА SP.Z.O.O.», а документи в Україні отримував одержувач вантажу - ТОВ «АМАРКОРД КОМПАНІ». ОСОБА_1 жодного товаросупровідного документу не готувала та технічно не могла готувати.

На думку апелянта в даному випадку посадова особа митного органу зобов`язана була кваліфікувати діяння за ознаками ст.483 МК України, оскільки дійсним суб`єктом адміністративного правопорушення є відправник товару, який помилково завантажив товар та не вказав про нього в товаротранспортних документах, або отримувач товару, який вчасно не повідомив декларанта про помилку.

Вказує, що суд першої інстанції допустив неповноту та необ`єктивність розгляду справи оскільки судом не надано правову оцінку відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів вини ОСОБА_1 . Висновок щодо наявності в діях ОСОБА_1 вини зроблений без належної оцінки та аналізу її дій по дотриманню встановленого порядку письмового декларування товарів.

Також, судом під час розгляду справи не надано належну правову оцінку порушенню порядку визначення вартості предмету правопорушення згідно Висновку №177, який є недопустимим доказом у справі, оскільки підготовлений експертом, який не є експертом з товарознавчої експертизи, так який не зазначений в реєстрі атестований судових експертів.

На думку апелянта протокол про порушення митних правил також є недопустимим доказом, оскільки містить ряд помилок, зокрема в описовій частині посадовою особою митниці невірно зазначено дату подання митної декларації та дату перетину кордону України транспортним засобом з товаром.

Крім того протокол не містить посилання щодо наявності повноважень в головного державного інспектора Чорноморської митниці Держмитслужби Какшинського О.В. на складання протоколу.

Крім того, адвокат зауважує, що судом не надано оцінки факту закінчення на момент розгляду справи строків притягнення особи до відповідальності.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник Чорноморської митниці Держмитслужби Державної митної служби України просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги Кононенко О.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 27 серпня 2020 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про дату та час апеляційного розгляду в судове засідання не з`явилась. Клопотання про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходили.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши адвоката Кононенко О.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , представника Чорноморської митниці Державної митної служби Стойчева М.І., дослідивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із наступного.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на відповідні суспільні відносини у сфері державної митної справи.

Відповідно до ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно ч.8 ст.264 Митного кодексу України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленому Митним кодексом України.

Згідно ч.4, 5 ст.266 Митного кодексу України у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом, передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Стаття 472 МК України передбачає адміністративну відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

При цьому вина у вчиненні даного правопорушення може бути як у формі умислу, так і необережності.

Незважаючи на заперечення апелянтом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, така підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного передбаченого ст.472 МК України, підтверджується:

протоколом про порушення митних правил №0033/50800/20 від 17 лютого 2020 року (т.1 а.п.1);

митною декларацією UA508290/2020/000524 від 12 лютого 2020 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 задекларовано ряд товарів, всього 137 позицій. При цьому у вказаному переліку відсутні батареї для засобів мобільного зв`язку типу «G360/J2 Battery», торгівельної марки «Samsung», загальною кількістю 520 шт. (т.1 а.п.4-28);

актом митного огляду від 17 лютого 2020 року, згідно якого встановлено, що окрім заявлених в митній декларації наявні незадекларовані товари, а саме: акумуляторні батареї для засобів мобільного зв`язку типу «G360/J2 Battery», торгівельної марки «Samsung», загальною кількістю 520 шт (т.1 а.п.3);

інвойсом №0036 від 03 лютого 2020 року (т.1 а.п.29-39);

пакувальним листом №0036 від 03 лютого 2020 року (т.1 а.п.40-49);

висновком експерта №-0277 від 02 квітня 2020 року, згідно якого ринкова вартість вилученого товару (акумуляторних батарей для засобів мобільного зв`язку типу «G360/J2 Battery», торгівельної марки «Samsung») становить 38 857,00 грн. (т.1 а.п.69-).

Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та безпосередньо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки містить ряд помилок в описовій частині та не містить посилання щодо наявності у посадової особи митного органу повноважень на його складання, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки протокол про порушення митних правил №0033/50800/20 від 17 лютого 2020 року відносно ОСОБА_1 в повній мірі відповідає вимогам ч.2 ст.494 МК України, адже містить: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол; необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, якщо її встановлено; місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил; посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає адміністративну відповідальність за таке порушення; відомості щодо товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення та документів, вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу; інші необхідні для вирішення справи відомості.

Вимоги щодо зазначення в протоколі посилання на наявність у посадової особи повноважень на його складання, наведена норма Митного кодексу України не містить.

Крім того представником Чорноморської митниці Державної митної служби під час апеляційного розгляду надано належним чином завірену копії посадової інструкції Головного державного інспектора відділу оперативно-аналітичної роботи управління запобігання та протидії контрабанді та порушення митних прави Чорноморської митниці Держмитслужби, відповідно до якої вказана посадова особа уповноважена складати протоколи про порушення митних правил.

Що стосується твердження апеляційної скарги про зазначення посадовою особою митниці в описовій частині протоколу невірної дати подання митної декларації та дати перетину кордону України транспортним засобом з товаром, то вони хоч і заслуговують на увагу, проте не є безумовними підставами для визнання протоколу про порушення митних правил недопустимим доказом, оскільки фактично зазначені недоліки протоколу є описками, які не впливають на вірність встановлених у справі фактичних обставин. Відповідні відомості щодо дати ввезення товару на митну територію України та дати подачі митної декларації наявні в інших матеріалах справи.

Твердження адвоката, з приводу того, що висновок експерта №-0277 від 02 квітня 2020 року також є недопустимим доказом, оскільки підготовлений експертом, який не є експертом з товарознавчої експертизи, та який не зазначений в реєстрі атестований судових експертів, є непереконливими, оскільки відповідно до ч.2 ст.515 Митного кодексу України, експертиза у справі про порушення митних правил проводиться не судовими експертами, а експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідно до Постанови КМУ №229 від 20.03.2013 року створено Спеціалізовану лабораторію з питань експертизи та досліджень, яка є спеціалізованим органом із забезпечення реалізації державної митної політики, яка окрім іншого наділена правом здійснення експертної діяльності у митній сфері.

Посилання апеляційної скарги на те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого їй порушення митних прави, оскільки відповідне порушення спричинено діями відправника товарів та отримувача, які не повідомили ОСОБА_1 про помилкове відвантаження додаткового товару, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 459 МК України, суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

При цьому, при визначенні суб`єкта правопорушення, передбаченого ст. 472 Митного кодексу України, у певних випадках необхідно враховувати, чи була особа наділена правом (на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого власником товарів і транспортних засобів) на здійснення декларування товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, а також учиняти дії, пов`язані з пред`явленням цих товарів і транспортних засобів митним органам для митного контролю та митного оформлення під час переміщення їх через митний кордон України.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 як директор ТОВ «ЮКРЕЙНІАН КАСТОМС СЕРВІС» була уповноважена на здійснення декларування товарів від імені ТОВ «АМАРКОРД КОМПАНІ» на підставі договору доручення №ЮКС-6, про надання послуг з декларування товарів від 03 жовтня 2016 року, з додатковими угодами до нього (т.1 а.п.54-61).

Згідно п.1.2 вказаного договору, дії, пов`язані з декларуванням і митним оформленням товарів, ТОВ «ЮКРЕЙНІАН КАСТОМС СЕРВІС» здійснює самостійно від свого імені, за рахунок і за дорученням Замовника, в порядку передбаченому цим Договором та чинним законодавством України.

Відповідно до п.2.7, 2.8 Договору, на ТОВ «ЮКРЕЙНІАН КАСТОМС СЕРВІС» покладено наступні обов`язки: на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби і всі необхідні документи для митного контролю і митного оформлення та бути присунім під час їх проведення; інформувати в письмовій формі Замовника про виявлені пошкодження тари та упаковки, а також про невідповідність цих товарів, транспортних засобів відомостям про них, заявлених у комерційних, транспортних та інших супровідних документах.

Дійсно, відповідно до п.6.3 вказаного договору, Замовник несе повну юридичну відповідальність за достовірність наданих документів.

Разом із цим, декларування відповідно до вимог Митного кодексу України здійснювала саме ОСОБА_1 у зв`язку із займаною посадою, а тому саме вона є особою, відповідальною за додержання вимог МК України, і була зобов`язана здійснити декларування товарів відповідно до порядку, встановленого законом, заявивши точні та достовірні відомості про них.

Згідно зі ст.11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Виходячи зі змісту вказаної статті слідує висновок, що недбалість, як один з видів необережності складається з об`єктивного та суб`єктивного критеріїв.

Об`єктивний критерій має нормативний характер і означає обов`язок суб`єкта передбачити можливість настання шкідливих наслідків (особа повинна була передбачити). Так, статтями 257 та 266 МК України передбачено, що декларант виконує всі обов`язки і несе у повному обсязі відповідальність, передбачену цим Кодексом. Зокрема, на декларанта покладено обов`язок здійснювати декларування товарів за встановленою законодавством формою, а саме: заявляти точні відомості про такі товари (найменування, кількість, код товару, тощо) та сплачувати встановлені митні платежі або забезпечувати їх сплату.

Суб`єктивний критерій означає, що особа могла (мала фактичну можливість) передбачити настання шкідливих наслідків свого діяння.

Разом з цим, відповідно до вимог ч.2 ст.266 Митного кодексу України, декларант перед подачею митної декларації має право з дозволу митного органу здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначених у товаросупровідних документах.

Таким чином, перед подачею митної декларації ОСОБА_1 не була позбавлена можливості з дозволу митного органу, здійснити огляд товарів, для заявлення точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України. Однак, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відповідний огляд не проводила, що і сприяло порушенню митних правил.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції вірно зроблено висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 Митного кодексу України.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу закінчення на момент розгляду справи строків притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, то вони на переконання суду апеляційної інстанції, є безпідставними та такими, що зводяться до суб`єктивного трактування апелянтом норм процесуального законодавства у провадженні щодо порушення митних правил.

Згідно з ч.1 ст.467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Як вбачається з матеріалів провадження, факт порушення ОСОБА_1 митних правил уповноваженими особами митного органу виявлено 17 лютого 2020 року. Тобто, відповідно до загального правила визначеного ч.1 ст.467 МК України, граничним терміном для накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення є 17 серпня 2020 року.

Разом із цим, вказана стаття містить спеціальну норму, згідно з якою строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом. Матеріали провадження свідчать, що матеріали справи про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 перебували на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області з 19 червня 2020 року (т.2. а.п.3). Таким чином відповідно до положень ч.1 ст.467 МК України, відрахування строку накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 з 19 червня 2020 року було зупинено, а тому суд першої інстанції визнавши ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.472 МК України, обґрунтовано наклав на неї стягнення.

При цьому стягнення на ОСОБА_1 накладено судом в межах санкції ст. 472 МК України та відповідає положенням ст.33 КУпАП.

Враховуючи викладене, під час розгляду справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

З огляду на наведене, постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для скасування постанови суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, - відсутні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Кононенко О.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 27 серпня 2020 року, відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду (підпис) І.І.Литвиненко