єдиний унікальний номер справи 546/1075/21
номер провадження 3/546/347/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Решетилівка

Суддя Решетилівського районного суду Полтавської області Романенко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Решетилівка у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лобачі Решетилівського р-ну Полтавської області, громадянки України, не працюючої, не інваліда, не депутата, маючої на утриманні сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , відості про притягнення протягом року до адміністративної відповідальності відсутні, -

в с т а н о в и в :

04.11.2021 до Решетилівського районного суду Полтавської області від Сектору поліцейської діяльності № 1 Відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 184 КУпАП відносно ОСОБА_1 за фактом ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо виховання свого сина.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 135857 від 28.10.2021 ОСОБА_1 , 27.10.2021 близько 21:30 год. ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , що виразилося у киданні каміння останнім по рухомих транспортних засобів, що рухалися по автодорозі М 03 в бік м. Київ в с. Лобачі Полтавського району.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У судове засідання призначене на 30.11.2021 для розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

30.11.2021 ОСОБА_1 надала до суду заяву, в якій просила суд справу слухати за її відсутності, вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, просила врахувати при винесенні постанови її письмові пояснення з додатками від 30.11.2021 та закрити провадження відносно неї у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

30.11.2021 ОСОБА_1 надала суду письмові пояснення, в яких зазначила, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечує повністю, зазначила, що передбачені законодавством обов`язки щодо виховання свого сина дотримується у повному обсязі. Окрім цього, у своїх письмових поясненнях, зазначила, що вона разом з чоловіком ОСОБА_3 , батьком ОСОБА_4 , синами ОСОБА_2 та ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Ця вулиця йде паралельно трасі Київ-Харків-Довжанський. З довідки-характеристики № 654 від 12.11.2021 можна встановити, що ОСОБА_1 веде себе вдома та суспільних місцях адекватно, діти забезпечені всім необхідним. Скарг на неї та її дітей раніше не надходило. Діти регулярно ходять до школи. Чоловік ОСОБА_5 бере активну участь у вихованні дітей. ОСОБА_1 раніше ніколи не притягалася до кримінальної відповідальності. З довідки-характеристики № 655 від 12.11.2021 можна встановити, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у 8 класі Малобакайського ЗЗСО І-ІІ ступенів, зареєстрований за місцем проживання батьків. Веде себе вдома та суспільних місцях адекватно, ходить до школи. Скарг раніше на нього не надходило. З характеристики № 122 від 02.11.2021 учня 8 класу ОСОБА_2 2008 року народження вбачається, що мати цікавиться навчанням дитини, завжди іде на контакт та намагається виконувати всі рекомендації класного керівника. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення, норми матеріального права не були застосовані, оскільки не було конкретизовано, у який спосіб особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї неповнолітньої дитини та яких саме обов`язків така особа не виконала. Просила не брати її пояснення, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 135857 стосовно визнання вини щодо невиховання сина ОСОБА_2 , оскільки це було зазначено зі слів працівника поліції, як і письмові пояснення її сина, адже ні вона, ні її син не могли знати прізвища, ім`я, по-батькові водія та його число, місяць, рік народження, модель транспортного засобу та його державний номерний знак, які в них зазначено, що вказує на те, що пояснення не надавалися вільно та були зафіксовані не з їх слів, а відповідно до позиції працівників поліції. За таких фактичних обставин вона вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, який передбачений ч. 1 ст. 184 КУпАП та просить закрити провадження у справі відносно неї за ч. 1 ст. 184 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність у діях особи складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії», коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

При цьому, суд звертає увагу на те, що сам факт визнання особою вини у адміністративному правопорушенні не може бути достатнім доказом доведеності її винуватувасті у скоєнні правоворушення та наявності доказів, що підтверджують склад адміністративного правопорушення, за відсутності інших належних доказів. Зазначене не звільняє посадову особу суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятого рішення щодо фіксування обставин та події правопорушення.

У відповідності до чинного законодавства частиною 1 ст. 184 КУпАП встановлена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого цією нормою вказаної статті полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Під ухиленням необхідно розуміти намагання не робити чого-небудь, не брати участь в чомусь, відсторонятися від чогось, уникати.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що було зафіксовано факт того, що гр. ОСОБА_1 , 27.10.2021 близько 21:30 год. ухилилися від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , що виразилося у киданні каміння останнім по рухомих транспортних засобів, що рухалися по автодорозі М 03 в бік м. Київ в с. Лобачі Полтавського району.

Описані дії не охоплюються складом адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки не конкретизують дій саме особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому в протоколі взагалі не вказано, які саме обов`язки передбачені діючим законодавством ОСОБА_1 не виконала щодо виховання свого малолітнього сина, тобто не зазначено, як діяла порушниця по відношенню до виконання, покладених на неї обов`язків по вихованню сина та в чому саме полягає невиконання нею батьківських обов`язків по вихованню дитини, умисно чи з необережності вона не виконала покладені на неї обов`язки, тобто не розкрита і не зазначена як об`єктивна, так і суб`єктивна сторона інкримінованого їй правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Ініціатором складення протоколу не надано також доказів того, що ОСОБА_1 , як мати, не створила належних умов виховання її малолітнього сина, або взагалі не займалася його вихованням чи недбало виконує ці обов`язки. При цьому такі дії чи бездіяльність допускає умисно та свідомо.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що всупереч вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол щодо ОСОБА_1 був складений 28 жовтня 2021 року, в той час як правопорушення, що їй інкримінуються, було вчинено 27 жовтня 2021. При цьому не вбачається залучення свідків при його складанні.

Таким чином судом встановлено, що протокол не містить складові інкримінованого правопорушниці проступку, об`єктивна та суб`єктивна сторона якого полягає в умисному ухиленні осіб, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, як це передбачено диспозицією ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Судом досліджені наявні в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 135857 від 28.10.2021 (а.с. 3); копія рапорту про реєстрацію заяви ОСОБА_6 (а.с.4); письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с.5); письмові пояснення сина ОСОБА_1 ОСОБА_7 (а.с.6); довідку-характеристику від 02.11.2021 № 01-38/6117 (а.с.9); характеристики № 122 від 02.11.2021 (а.с.10); письмові пояснення ОСОБА_6 (а.с.11); письмові пояснення ОСОБА_8 (а.с.12); фото таблицею (а.с.13-15); письмові пояснення ОСОБА_1 від 30.11.2021 з додатками (а.с. 21-22); довідку видану виконавчим комітетом Решетилівської міської ради № 656 від 12.11.2021 (а.с.23); довідку-характеристику видану виконавчим комітетом Решетилівської міської ради № 654 від 12.11.2021 (а.с.24); довідку-характеристику видану виконавчим комітетом Решетилівської міської ради № 655 від 12.11.2021 (а.с.25).

Окрім того, надавши оцінку дослідженим у справі доказам у їх сукупності суд вважає, що факт кидання саме ОСОБА_2 , сином ОСОБА_1 , 27.10.2021 каміння по рухомих транспортних засобах, що рухалися по автодорозі М 03 в бік м. Київ в с. Лобачі Полтавського району не доведено, оскільки будь-яких належних і допустмих доказів фактичного кидання саме ОСОБА_2 каміння по рухомих транспортних засобах, що рухалися по автодорозі М 03 в бік м. Київ в с. Лобачі Полтавського району матеріали справи не містять. З наданої фотографії (а.с.13) взагалі неможливо встановити особи дітей, які на ній зображені, окрім того не можливо встановити де саме, коли, ким та у зв`язку із якими подіями здійснювалося фотографування.

Так само не надано доказів тому, що дії малолітнього, якщо вони й мали місце, є наслідком саме умисного невиконання ОСОБА_1 своїх обов`язків щодо виховання сина.

Відповідно до вимог чинного адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки усіх доказів по справі.

Суд прийшов до висновку, що ініціатором складення протоколу не надано доказів того, що ОСОБА_1 , як мати, не створила належних умов проживання, навчання та виховання її малолітнього сина, зокрема не займається його виховання, а також доказів тому, що саме її дитина кидала каміння по рухомих транспортних засобах, що рухалися по автодорозі М 03 в бік м. Київ в с. Лобачі Полтавського району.

Постанова судді про притягнення до адміністративної відповідальності згідно зі статтею 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно зі ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Отже, на підставі наведеного суд приходить до висновку про те, що порушниця не вчиняла будь-яких конкретних дій, які б могли інкримінуватися як невиконання батьками або особами, що їх заміняють, обов`язків щодо виховання дітей, що свідчить про відсутність самої події та складу правопорушення.

Відповідно до п. 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Будь-яких доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення ініціатором складення протоколу не надано, а тому констатація факту вчинення нею адміністративного правопорушення в протоколі є припущенням, яке не ґрунтується на доказах.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, тому приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі за відсутністю події та складу інкримінованого адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 .

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 10, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285, 287, 289, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.О. Романенко