ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/606/21 Головуючий суддя І інстанції Янцовська Т. М.
Провадження № 33/818/1259/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1975 року народження, громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн.

Постановою встановлено, що 23.01.2021 р. о 01 год. 55 хв. в м. Харкові по вул. Греківській, 14 водій ОСОБА_1 керував автомобілем ГАЗ 31105-801 ЗНГ, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, нечітка мова, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2021 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовував свої вимоги тим, що Відомості, які зафіксовані у протоколі не відповідають дійсності. Вказує, що відомості рапортів працівників поліції суперечать один одному. Вказує, що працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом. Посилається на те, що працівники поліції застосували до нього фізичний вплив. Зазначає, що суд першої інстанції не допитав свідків.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі та просив скасувати постанову судді, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з відомостей, що є наявними в матеріалах справи, суд першої інстанції не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 щодо порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Переглядаючи оскаржувану постанову в межах доводів поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її законність та обґрунтованість, виходячи з наступного.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: відомості протоколу про адміністративне правопорушення, відомості направлення водія на огляд, відомості письмових пояснень свідків, відомості відеозапису бодікамери працівника поліції.

Зокрема, відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення (арк.1), ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме нестійка хода, нечітка мова, запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків.

З відомостями цього протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі, а також власноручні пояснення.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснював, що протоколу не підписував.

Проте, в матеріалах справи міститься відеозапис цієї події (арк. 8), відповідно до відомостей якого об`єктивно вбачається, що після складення працівником поліції протоколу він був оголошений ОСОБА_1 , який власноручно зазначив у ньому свої пояснення та підписав його, а тому такі твердження апелянта є необґрунтованими та не відповідають дійсності.

Поряд з цим належить взяти до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися, а тому твердження апелянта щодо незаконності дій працівників поліції під час складення протоколу є необґрунтованими.

Враховуючи відсутність будь-яких скарг ОСОБА_1 на дії працівників поліції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складення протоколу відповідали вимогам чинного законодавства, і такі доводи є необґрунтованими, а також немає сумнівів щодо достовірності відомостей, які зафіксовані у протоколі.

Крім того, відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (арк. 5,6 ) вбачається, що в їх присутності ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер та в закладі охорони здоров`я відмовився.

Відповідно до відомостей відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності свідків.

Наявність на відеозаписі свідків свідчить про об`єктивність їх письмових пояснень, відомості яких, на переконання суду апеляційної інстанції, заслуговують на увагу, оскільки вони не суперечать та узгоджуються з іншими відомостями, що надані працівниками поліції, щодо фіксування події правопорушення.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 повідомив, що працівників поліції викликала його дружина, оскільки саме 23.01.2021 року між ними відбулась сварка.

З відомостей відеозапису вбачається, що працівники поліції спілкуючись з ОСОБА_1 повідомляють його про те, що він не має права керувати автомобілем, оскільки в нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Не звертаючи уваги на застереження працівників поліції ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля ГАЗ та розпочав рух.

Цей факт також підтверджується відомостями рапорту працівника поліції (арк. 10), відповідно до якого, під час розмови з працівниками поліції ОСОБА_1 направився до свого автомобілю ГАЗ, який стояв з увімкненим двигуном біля відчиненого гаражу та сів за кермо цього автомобіля. Його неодноразово було повідомлено працівниками поліції про те, що йому заборонено керувати автомобілем. Не звернувши на це увагу, ОСОБА_1 почав рух на своєму автомобілі дот гаражу.

Враховуючи ці відомості відеозапису, об`єктивно вбачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Також з відеозапису вбачається, що після того, як працівники поліції відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, йому запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням алкотестеру Драгер, а також від проходження огляду у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснював, що йому не було відомому, що подія спілкування з працівниками поліції фіксується на бодікамеру працівників поліції.

Натомість, відповідно до відомостей відеозапису вбачається, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , про те що спілкування фіксується на бодікамеру, що спростовує ці твердження апелянта.

Поряд з цим, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 7), вбачається, що автомобіль ГАЗ залишився за місце зупинки, без порушень ПДР, що об`єктивно свідчить про те, що працівники поліції відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Крім того, відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 23.01.2021 року ОСОБА_1 керував автомобілем, у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та в присутності двох свідків останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки, а також у закладі охорони здоров`я, що повністю відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та положенням вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Наведені висновки, що містяться в рішеннях ЄСПЛ є частиною національного законодавства, а тому апеляційний суд вважає за необхідне їх застосувати при апеляційному перегляді, вбачаючи на наявність таких самих випадків, про які йдеться у вищенаведених рішеннях суду міжнародної юрисдикції.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання ОСОБА_1 на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2021 року, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков