Справа № 128/3003/20
Провадження № 33/801/29/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондаренко О. І.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., за участі захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Покоєвича А. О., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Покоєвича Артема Олексі-йовича на постанову судді Вінницького районного суду Вінницької області від 07 гру-дня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, прожи-ваючого за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 521181 від 23 жовтня 2020 року, складеного у м. Вінниці на автодорозі М-12 395 км, уночі 23 жовтня 2020 року о 00.40 годині на автодорозі М-12 395 км м. Вінниця водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Toyota RA-V4», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу, допустивши таким чином порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 07 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопору-шення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, на нього накладене адмі-ністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мініму-мів доходів громадян, що становить 10 200,00 гривень з позбавленням права керуван-ня транспортними засобами на строк один рік.

Не погоджуючись з такою постановою судді суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 адвокат Покоєвич А. О. оскаржує її в апеляційному порядку, просить по-станову суду скасувати, провадження у справі закрити. Скаржник вважає оскаржу-вану постанову незаконною, винесеною за невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Захисник зазна-чає, що протокол про адміністративне правопорушення складений щодо ОСОБА_1 незаконно, оскільки він автомобілем не керував, ним керувала ОСОБА_3 , про що і було вказано поліцейському. При цьому у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, хоча він узагалі не керував транспортним засобом, однак, не знаючи як діяти, підписав усі документи.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Покоєвича А. О., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши її у межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не під-лягає з огляду на наступне.

Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адміністра-тивні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обста-вин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення вико-нання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненю адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання грома-дян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопо-рушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку ор-ган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного право-порушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають зна-чення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адмініс-тративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при розгляді спра-ви про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено ад-міністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає во-на адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідаль-ність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотич-ного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх ува-гу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`я-ніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлен-ня стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впли-вом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Беручи до уваги аналіз складу адміністративного правопорушення, відповідаль-ність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, нарко-тичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до пункту другого розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або пе-ребування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реак-ції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охо-рони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Мі-ністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/ 27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповно-важеного підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони пере-бувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Згідно з пунктом третім розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порож-нини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння паль-ців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відпо-відає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупин-ки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я ( пункт шостий розділу І Інструкції ).

З матеріалів справи, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушен-ня серії ДПР18 № 521181 від 23 жовтня 2020 року, складеного на автодорозі М-12 395 км м. Вінниця, 23 жовтня 2020 року о 00.40 годині на автодорозі М-12 395 км м. Вінниця водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota RA-V4», державний но-мерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах ал-коголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у повному обсязі у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу, допустивши таким чином порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

До протоколу про адміністративне правопорушення додані письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зі змісту яких слідує, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння; а також доданий рапорт полі-цейського, яким складений протокол про адміністративне правопорушення, з якого також убачається, що під час несення служби за порушення правил дорожнього руху був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм в останнього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огля-ду у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адмініст-ративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, що виразилося, зокрема, у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`янін-ня, суд першої інстанції дійшов висновку про цілковите доведення його вини. За наяв-них фактичних обставин, що мають місце, у діях ОСОБА_1 дійсно убачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого вказаною нормою матері-ального права, оскільки він відмовився пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

З висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній постанові від 07 грудня 2020 року, слід погодитися, оскільки вони є вірними, об`єктивними, справед-ливими, таким, що відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_1 не керував того дня авто-мобілем, жодним чином не підтверджуються належними доказами та не можуть бути нічим іншим, аніж намаганням уникнути відповідальності за відверто вчинене адмі-ністративне правопорушення. До того ж ОСОБА_1 за матеріалами справи фактич-но й не спростовує своєї відмови на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`я-ніння. Жодних інших доводів скаржником у апеляційній скарзі не наведено.

Оскаржуючи постанову судді суду першої інстанції, захисник вказує про те, що судом не надана можливість ОСОБА_1 захистити свої права та інтереси при роз-гляді справи. Проте апеляційний суд критично оцінює такі твердження скаржника, звертаючи увагу на тривалість перебування адміністративної справи у провадженні суду першої інстанції, а також на неодноразове відкладення розгляду справи на задо-волення клопотань як ОСОБА_1 , так і його захисника, що навпаки свідчить про зловживання ними своїми процесуальними правами. При цьому правопорушник та його захисник не були позбавлені можливості реалізувати визначені КУпАП усі свої права у будь-який спосіб, зокрема, надати свої письмові пояснення і таким чином ви-словити свою позицію щодо правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_1 при-тягнуто до адміністративної відповідальності. Однак жодних дій для обґрунтування і належного доведення власної позиції у справі ними здійснено не було.

Наведені в апеляційній скарзі аргументи в цілому і загалом не свідчать про пору-шення судом при розгляді справи норм матеріального чи процесуального права, не спростовують правильний висновок судді суду першої інстанції, викладений в оскар-жуваній постанові, оскільки вина правопорушника у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, повністю до-ведена матеріалами справи. З урахуванням наведеного посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та не знаходить жодних обґрунтованих мотивів для їх задоволення.

У судовому засіданні апеляційного суду 13 січня 2021 року адвокатом Покоєви-чем А. О. було заявлене клопотання про виклик в суд для дачі пояснень свідків, за-значених у протоколі про адміністративне правопорушення, працівника поліції, який склав цей протокол, витребування для перегляду судом відеозапису з нагрудної каме-ри поліцейських. Дане клопотання судом було задоволене повністю, окрім виклику в суд обох свідків: судом направлялася повістка свідку ОСОБА_4 . Проте останній в судове засідання 01 лютого 2021 року не з`явився з невідомих причин. Натомість з`явився інспектор поліції Завальнюк С. Ю. та в суд надійшов відеозапис події від 23 жовтня 2020 року за участі ОСОБА_1 з нагрудної камери поліцейського.

З отриманого судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається не-адекватна поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з правоохоронцями, поведін-ка, що не відповідала обстановці, багаторазове вжиття ним нецензурних, лайливих висловів. При цьому поліцейські тривалий час пропонували ОСОБА_1 пред`яви-ти документи водія, пояснювали наслідки відмови виконати їхні законні вимоги, од-нак ОСОБА_1 належним чином на правомірні, обгрунтовані дії поліцейських не реагував, у присутності зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення свідків відмовився від проходження огляду на встановлення свого фізіологічного ста-ну. Протокол підписаний правопорушником без будь-яких зауважень.

Апеляційний суд підкреслює, що протягом усього часу виявлення поліцейськими вчинюваного правопорушення, тривалого часу спілкування з ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу останній не повідомив поліцейським про відсутність у нього прав водія, неотримання ним цих прав узагалі, він відмовлявся їх пред`явити. Такі дії ОСОБА_1 не можливо зрозуміти з точки зору елементарної логіки, його громадянських обов`язків стосовно дотримання загальноприйнятих та встановлених законом правил особою, яка керує автомобілем.

Ознайомившись з матеріалами справи, захисник Покоєвич А. О. у судовому засі-данні апеляційного суду з огляду на наявний відеозапис заявив про відсутність необ-хідності опитування свідка поліцейського, який з`явився у засідання на виклик суду. Натомість адвокат подав клопотання про долучення до матеріалів справи довідки Те-риторіального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області від 29 січня 2021 ро-ку № 31/2/0541-325, згідно якої відповідно до даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів інформація щодо отримання ОСОБА_1 посвідчення водія відсутня.

Вирішуючи клопотання захисника, апеляційний суд звертає увагу на норми статті 294 КУпАП, зокрема, її частини сьомої, згідно якої апеляційний суд переглядає спра-ву в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхи-лення їх місцевим судом.

Тобто необхідно підкреслити, що дана адміністративна справа перебувала у про-вадженні суду першої інстанції з 03 листопада 2020 року по день ухвалення поста-нови 07 грудня 2020 року. ОСОБА_1 під час провадження у справі судом першої інстанції уклав угоду із захисником. Вказані фактичні обставини беззаперечно свід-чать про реальну можливість подання ОСОБА_1 суду на його розсуд доказів, які б слугували обгрунтуванням судової постанови, були ураховані судом під час вирі-шення справи, але цього не зробив. Визнати в даний час обгрунтованим ненадання ОСОБА_1 доказів до місцевого суду, тим більше визнати необгрунтованим від-хилення їх місцевим судом у суду апеляційної інстанції немає жодних законних під-став.

Відтак апеляційний суд не знаходить законних та об`єктивних обставин, за яких можливо задоволити як вимоги апеляційної скарги про скасування законної, об`єктив-ної постанови судді Вінницького районного суду Вінницької області від 07 грудня 2020 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, так і клопотання захисника стосовно ураху-вання наданого суду 01 лютого 2021 року нового доказу, який згідно статті 294 КУпАП дослідженню апеляційним судом не підлягає.

Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Покоєвича Артема Олексійовича залишити без задоволення.

Постанову судді Вінницького районного суду Вінницької області від 07 груд-я 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. О. Денишенко