Єдиний унікальний номер: 378/833/21
Провадження № 3/378/382/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2021 року смт. Ставище

Суддя Ставищенського районного суду Київської області Скороход Т. Н., розглянувши матеріали, які надійшли від Батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква УПП у Київській області ДПП НПУ, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , якого постановою судді Ставищенського районного суду від 30 березня 2021 року визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, 7 листопада 2021 року, близько 12 години 30 хвилин, на 135 км автодороги Київ-Одеса, керував автомобілем ВАЗ-21063, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, не реагував на світло, виражене тремтіння пальців рук, блідість шкіряного покрову обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою визнав, підтвердив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення від 7 листопада 2021 року.

Суд на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в повторному протягом року керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 292147 від 7 листопада 2021 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП; при цьому протокол був підписаний свідками, особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 (а.с. 1);

- даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 7 листопада 2021 року (а.с. 2);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 7 листопада 2021 року (а. с. 3, 4) відповідно до яких, ОСОБА_1 7 листопада 2021 року, в їх присутності на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння відмовився;

- даними постанови Ставищенського районного суду від 30 березня 2021 року (а.с. 7-8), відповідно до яких ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік;

- даними копії Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 7 листопада 2021 року (а.с. 9), відповідно до яких в присутності понятих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було тимчасово затримано автомобіль ВАЗ-21063, номерний знак НОМЕР_1 , та доставлено для зберігання на спеціальний майданчик в м. Біла Церква по вул.. Матросова, 8А;

- даними відеозапису з місця події на оптичному диску (а.с. 12), відповідно до якого зафіксовано, що ОСОБА_1 , будучи з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці не реагували на світло), на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння відмовився в присутності свідків.

Відеозапис є одним з доказів по справі, який оцінюється в сукупності з іншими доказами. Сумнівів щодо достовірності та допустимості відеозапис не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації, фабрикації. Окрім того, порядок доступу до відеозаписів з нагрудних камер (відео-реєстраторів) та їх використання передбачено розділом 5 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, в якому будь-яких застережень щодо надання до суду безперервного запису з моменту активації камери немає. Отже, наявні відеозаписи події є належним та допустимим доказом у справі.

Вищевказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, доведена «поза розумним сумнівом», тому суд дійшов висновку про наявність в діях останнього складу вказаного правопорушення.

Ознайомившись із протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не зробив жодних зауважень до протоколу, проведених процесуальних дій чи поведінки поліцейських. Останній не був позбавлений можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення свою незгоду із викладеними у ньому відомостями. Однак, зауважень чи заперечень ніяких не зазначив.

Таким чином, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю вищевказаних доказів, відповідно до яких ОСОБА_1 7 листопада 2021 року, близько 12 години 30 хвилин, на 135 км автодороги Київ-Одеса, повторно протягом року керував автомобілем ВАЗ-21063, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі відмовився.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , за адміністративне правопорушення, є щире розкаяння винного.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за адміністративне правопорушення, не встановлено.

Частинами 1, 2 ст. 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Згідно положень ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд дійшов висновку, що в даному випадку застосування виду адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки буде достатньою та необхідною мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Відповідно ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 слід стягнути в доход держави судовий збір в розмірі 454 гривень.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч. 2 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області шляхом подачі скарги в десятиденний строк.

Суддя Т. Н. Скороход