№3/755/78/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 005827, ОСОБА_1 , 22 жовтня 2020 року, о 14 годині 07 хвилин, у м. Києві, по вул. Воскресенська, 10, керував автомобілем «Volkswagen Touareg», д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 ПДР України.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 22 жовтня 2020 року він зустрівся зі своїми товаришами, з якими вживали алкоголь, після чого, близько 11 год. 30 хв., він зателефонував своєму товаришу ОСОБА_2 з проханням забрати його із ресторану, де він відпочивав, та відвезти додому на його авто, на що останній погодився. Приїхавши до його будинку, ОСОБА_2 не зміг припаркувати автомобіль через відсутність вільних паркувальних місць, тому вони вирішили залишили його неподалік за адресою: м. Київ, вул. Воскресенська 10, відповідно до ПДР України. Згодом він попрощався з товаришем, який пішов до себе додому, а сам направився до своєї квартири. У подальшому, десь після 13 години спрацювала сигналізація на його автомобілі, тому він спустився на вулицю, де помітив біля свого авто групу чоловіків, які пояснили, що він нібито заблокував їм виїзд, у зв`язку з чим, виник конфлікт, у ході якого, один із чоловіків викликав працівників поліції. Прибувши на місце, працівники поліції почали йому говорити, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння та відносно нього буде складено протокол пор адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. У свою чергу, він почав пояснювати, що автомобілем не керував, той припаркований, а він спустився з квартири, щоб виключити сигналізацію, яка спрацювала, однак, погодився пройти огляд на стан сп`яніння, проте, у поліцейських не було драгера. Пізніше, близько 13 год. 45 хв., коли прибув інший екіпаж поліції, який привіз драгер, він кілька разів задував у нього, проте працівники поліції повідомили, що він ухиляється від проходження огляду. Не погоджуючись із поліцейськими, він знову задував у драгер, проте, йому повідомили працівники поліції, що доставлять його до закладу охорони здоров`я для проходження відповідного огляду, з чим, він також погодився, але до лікаря-нарколога його так і не доставляли взагалі. Таким чином, матеріали справи не містять доказів того, що він керував транспортним засобом. Крім того, матеріали справи не містять даних, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складено неправомірно та безпідставно.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Ющенко Р.С. у судовому засіданні надав пояснення з приводу того, що 22 жовтня 2020 року працівниками управління патрульної поліції у місті Києві відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 130 КУпАП. Так, об`єктом правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення дорожнього руху.

Зазначеною нормою закону передбачено відповідальність за порушення вимог пункту 2.9 Правил дорожнього руху, якою водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас, згідно з абзацом 23 п. 1.10 зазначених Правил, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Так, відповідно до диспозиції частини першої статті 130 КУпАП, така відповідальність настає не тільки в разі перебування особи у стані сп`яніння, але й у разі керування особи транспортним засобом у такому стані.

Разом з тим, як пояснив ОСОБА_1 , 22 жовтня 2020 року він не керував транспортним засобом., а відео, що наявне в матеріалах справи, не підтверджує факт керування транспортного засобу ОСОБА_1 22 жовтня 2020 року за адресою: вул. Воскресенська, 10, м. Київ.

Так, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Зокрема, з відео, що наявне в матеріалах справи, чітко зафіксовано, що ОСОБА_1 проходить огляд на стан сп`яніння за допомогою газаналізатора «Драгер», але на приладі не вдалося зафіксувати покази, тому, працівником поліції прийнято рішення доставити ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, а саме до лікаря-нарколога для проходження відповідного огляду (13 год. 48 хв. 58 с. відео) на, що погоджується останній.

Так, на відео працівник поліції зазначає, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога (14 год. 34 хв. 10 с. відео).

Проте, ОСОБА_1 пояснив, що його взагалі не доставляли до лікаря-нарколога, чим було порушено пункт 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858), де передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, слід зазначити, що відео, яке наявне в матеріалах справи, не має взагалі факту безперервної відеозйомки події, яка відбулася 22 жовтня 2020 року.

Так, відповідно до пунктів 5, 6 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Під час здійснення своїх службових повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.

Проте, слід зазначити, що навіть наявне відео з матеріалів справи підтверджує пояснення ОСОБА_1 , що його не доставляли до закладу охорони. Так, як з моменту коли останній погодився проїхати до закладу охорони здоров`я (13 год. 48 хв. 58 с. відео) і до моменту вручення протоколу (14 год. 27 хв. 21 с.), минуло всього лише 39 хв. Крім того, не відбувалося відео фіксації події протягом цього часу.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що 22 жовтня 2020 року йому зателефонував ОСОБА_1 та попросив відвезти додому на його автомобілі «Volkswagen Touareg», д/н НОМЕР_1 , так як відпочивав з друзями, на що він погодився, оскільки саме перебував у тому районі неподалік. У подальшому, він відвіз ОСОБА_1 до будинку, де той проживає та неподалік припаркував його авто, відповідно до ПДР України, після чого, віддав ключі та направився додому. Зокрема, зазначив, що місце, що відображене на відео, відповідає дійсності, саме тому місцю, де він припаркував авто.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що 22 жовтня 2020 року, після десь 13 години, він йшов на тренування по вул. Воскресенська та побачив ОСОБА_1 який з ним привітався та вимикав сигналізацію свого авто, однак, при цьому автомобіль був припаркований і ніхто на ньому не їхав та ним ніхто не керував.

Зокрема, у судовому засіданні, за участю ОСОБА_1 , захисника Ющенка Р.С., свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, що був долучений до матеріалів справи, з якого вбачається, що водій не відмовлявся від проходження у встановленому законом порядку огляду, а навпаки наполягав на ньому, та, зокрема, пояснював, що він не керував транспортним засобом.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Ющенка Р.С., свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , переглянувши наявний відеозапис, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Однак, у супереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що особа керувала автомобілем, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , захисником Ющенком Р.С., свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , було надано послідовні та логічні пояснення, викладені вище, що не викликають сумніву щодо їх достовірності, тому суд бере їх до уваги.

Так, відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що звертав свою увагу Пленум Верховного Суду України в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14(із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.).

Крім того, відповідно до п. 3.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НРУ від 03 лютого 2016 року №100, після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора), все спілкування повинне бути записано безперервно.

Однак, як вбачається з переглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, що був долучений до матеріалів справи, відео не є безперервним, а також, не містить моменту зупинки транспортного засобу, що не спростовує пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом та не був водієм.

Зокрема, свідок ОСОБА_2 пояснив, що 22 жовтня 2020 року йому зателефонував ОСОБА_1 та попросив відвезти додому на його автомобілі «Volkswagen Touareg», д/н НОМЕР_1 , на що він погодився, та у подальшому, відвіз останнього до будинку, де той проживає та неподалік припаркував його авто, відповідно до ПДР України, після чого, віддав ключі та направився додому. Зокрема, зазначив, що місце, що відображене на відео, відповідає дійсності, саме тому місцю, де він припаркував авто.

Крім того, як вбачається з пояснень ОСОБА_1 та наявного відеозапису, останній використовував прилад «Драгер» на місці і працівник поліції зазначає, що необхідно їхати до лікаря-нарколога, що ОСОБА_1 не заперечує, однак, протокол про адміністративне правопорушення складно про те, що останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Окрім того, суд звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння о 14 год. 07 хв., а пояснення свідків відібрані о 14 год. 05 хв., тобто раніше ще до часу, вказаного у протоколі, який вже о 14 год. 10 хв. складено.

Тобто, виходячи з самого протоколу про адміністративне правопорушення, весь процес: і перевірка ОСОБА_1 , і запрошення свідків, і складання протоколу, тривав всього 3 хвилини, що суперечить поясненням свідків, які надані ще до встановлення самого ОСОБА_1 , тобто о 14 год. 05 хв.

Хоча, як вбачається з переглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейських, то він розпочатий о 13 год. 19 хв., а закінчений о 14 год. 35 хв., що також не відповідає матеріалам справи про адміністративне правопорушення.

З огляду не викладене вище, суд зазначає, що оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, то в даному випадку, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення всіх учасників, вивчивши наявні докази в їх сукупності, необхідно провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 130, 245, 247, 251-252, 256, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: