Справа № 591/8020/21 Провадження № 3/591/2704/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Сибільов О.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , гр-на України, не працюючого,

за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу, 28 жовтня 2021 року о 21 год. 37 хв. ОСОБА_1 в м. Суми по вул. І.Харитоненко, 3, керував транспортним засобом - автомобілем «Вольксваген Пассат», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість шкіри обличчя, розширені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За цим фактом 28 жовтня 2021 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 310413.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, зазначивши про те, що наведені в протоколі ознаки сп`яніння не відповідають дійсності, він їх не мав, а вимога на проходження огляду зі сторони правоохоронців була необґрунтована.

Дослідивши докази, що містяться в справі, суд приходить наступних висновків.

Інкримінований в провину ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення характеризується відмовою особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Тобто, наведена норма є відсилочною на відповідний порядок, який встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 та спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, яким затверджено відповідну Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначені нормативні акти (відповідно - п. 2 Порядку та п. 2 розділу І Інструкції) визначають, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Наявність вказаних ознак може бути виявлена поліцейським наприклад шляхом візуального спостереження за особою, в процесі спілкування з ним, перевіркою реакції тощо, тобто шляхом вчинення будь-яких дій, що виключають формальний підхід до встановлення зазначених обставин, які б також виключали сумніви в наявності у особи ознак відповідного сп`яніння або які виключають надуманість підстав для проведення відповідного огляду.

В той же час, досліджений судом відеозапис події, що є предметом розгляду справи, свідчить про те, що підставою для направлення водія для визначення стану сп`яніння поліцейським була не наявність у нього ознак відповідного сп`яніння, а нібито визнання водієм тих обставин, що раніше він вживав наркотики і відомо це лише зі слів поліцейського, в той же час відеозапис взагалі не містить доказів на вчинення дій правоохоронцями, спрямованих на виявлення у водія ознак сп`яніння.

Натомість, з відеозапису вбачається, що водій спокійно спілкується з поліцейськими, надає для перевірки документи, а на запитання з його боку про те, які саме у нього ознаки сп`яніння взагалі не отримує відповіді, обставини, які б давали підстави для підозри в його адекватному стані, на відеозаписі не зафіксовані (а яким чином поліцією була перевірена реакція зіниць водія на світло (в темну пору доби), згаданий відеозапис також не містить).

Тобто, наданий відеозапис підтверджує, що підставою для проведення огляду для визначення стану сп`яніння водія була не наявність у нього ознак відповідного стану, а факт його можливого раніше вживання заборонених речовин.

Наведене дає суду підстави для сумнівів в наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння та, як наслідок, для сумнівів в обґрунтованості вимог правоохоронців для проведення відповідного огляду, що відповідно до положень наведених нормативних актів та ст. 62 Конституції України повинно тлумачитись на користь обвинуваченого, а згідно ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Відтак, у відповідності до положень ст. 62 Конституції України, ст. 7, п. 1 ст. 247 КУпАП України, провадження в справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Закриваючи провадження в справі, суд виходить і з того, що зі змісту ст. 266 КУпАП та наведеної Інструкції, затвердженої 09 листопада 2015 року Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735, вбачається, що працівники поліції повинні спочатку на місці запропонувати пройти відповідний медичний огляд, а за відсутності такої пропозиції, це повинно розцінюватись як недотримання наведеного порядку.

З наданого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд в медичному закладі, проте відсутні докази пропозиції пройти відповідний огляд на місці та відмова водія від нього, а отже відсутні докази дотримання процедури проведення медичного огляду для визначення стану сп`яніння (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Письмові пояснення свідків (як і інші матеріали долучені до справи) не спростовують зазначених висновків суду, оскільки містять лише підтвердження факту відмови водія проходити відповідний огляд в медичному закладі, проте не містять інформації, яка б суперечила наведеним висновкам суду.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з відсутню складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена у 10-денний строк з дня її винесення до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя О.В. Сибільов