Справа№464/6521/20
пр.№ 3/464/48/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2021 суддя Сихівського районного суду м. Львова Дулебко Н.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №428591 від 13.11.2020, ОСОБА_1 13.11.2020 о 03.20 год на вул.Стрийська-Наукова у м. Львові, керував автомобілем марки «Toyota», р.н. НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 а Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав.

Дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Згідно з частиною 1 статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VІІІ від 22.11.2018 (Закон № 2617-VІІІ).

Законом №2617-VІІІ ст. 130 КУпАП викладено наступній редакції: «Керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Інші частини ст. 130 КУпАП у редакції Закону №2617-VІІІ також стосуються дій щодо керування річковими, морськими або маломірними суднами.

Крім цього, Законом №2617-VІІІ Кримінальний кодекс України (КК України) доповнено статтею 286-1, яка передбачає відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування.

17.06.2020 Верховною Радою України ухвалено Закон України №720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (Закон № 720-IX), відповідно до якого внесені зміни до Закону №2617-VIIІ, а саме, відповідно до пункту 117 Розділу І Закону №720-IX:

- у пункті 1 Розділу І Закону №2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запроваджує нову редакцію ст. 130 КУпАП, що виключає адміністративну відповідальність за дії щодо керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі;

- у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, яким доповнено Кримінальний кодекс України ст. 286-1, що криміналізує відповідальність за дії щодо керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до Розділу ІІ Закону №720-IX цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.

Однак, Закон №720-ІХ опубліковано в офіційному друкованому виданні газеті «Голос України» лише 03.07.2020, тобто пізніше за день набрання чинності Законом №2617-VІІІ.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Конституції України, закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Згідно зі ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Таким чином, незважаючи на те, що Розділом ІІ Закону №720-IX передбачено, що такий набирає чинності з дня набрання чинності Законом №2617-VIII, у зв`язку з опублікуванням Закону №720-IX в офіційному друкованому виданні України 03.07.2020, останній набрав чинності саме в цей день.

Крім цього, положення Закону №2617-VIIІ в частині змін до ст. 130 КУпАП з 01.07.2020 імплементовані в основний закон, який передбачає відповідальність за такі дії Кодекс України про адміністративні правопорушення. Отже, зміни до таких положень Закону №2617-VIIІ не могли бути внесені пізніше за 01 липня 2020 року, а в разі ж необхідності змін в оновленому з 01 липня 2020 року законодавстві про адміністративну відповідальність, такі зміни повинні б були вноситися до оновленої редакції КУпАП, або шляхом прийняття спеціального окремого Закону про адміністративну відповідальність.

Також з 01.07.2020 положення Закону №2617-VIIІ в частині доповнення Кримінального кодексу України статтею 286-1 імплементовані в цей Кодекс.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 КУпАП, зміни до законодавства України про адміністративні правопорушення можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та інших законів України, що встановлюють адміністративну відповідальність, та/або до законодавства України про кримінальну відповідальність, та/або до кримінального процесуального законодавства України.

Згідно з ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, до положень ст. 130 КУпАП (в редакції Закону №2617-VIIІ, якою скасовано адміністративну відповідальність за дії щодо керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції), а також ст. 286-1 КК України, якою відповідальність за вищевказані дії криміналізовано, жодних змін станом на час розгляду цієї справи, а також відповідно і на час вчинення можливого правопорушення, не внесено.

У зв`язку з цим, на даний час відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування передбачена виключно ст. 286-1 КК України.

23.11.2020 до Сихівського районного суду м. Львова надійшов лист Міністерства юстиції України №50680/15639-22-20/10.2.2 від 13.11.2020, відповідно до якого, одним з основних завдань Міністерства юстиції України є забезпечення ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та надання інформації з нього. Для забезпечення виконання покладених на Мін`юст завдань Міністерство юстиції України листом від 13.07.2020 звернулось до Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності щодо висловлення позиції про дату набрання чинності Законом України від 17.06.2020 №720-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» та відповідно чинної редакції статті 130 КУпАП та чинності ст. 286-1 КК України. Відповідь з Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності надійшла до Міністерства юстиції листом від 20.07.2020, в якому зазначено, що на засіданні вказаного Комітету 15.07.2020 (протокол №38) було прийнято Роз`яснення щодо окремих положень Закону від 17.06.2020 №720-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень».

Відповідно до вищевказаного Роз`яснення Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності щодо окремих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-ІХ від 17.06.2020, Комітет вважає, що Закон № 720-IX набрав чинності 3 липня 2020 року, а саме в день його опублікування. Крім того, у зв`язку з набранням чинності 1 липня 2020 року Законом № 2617-VIII, відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування, була закріплена у статті 286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» України, а статтю 130 КУпАП було змінено. Однак, Законом України № 720-IX внесено зміни до Закону № 2617-VIII, відповідно до яких із Закону № 2617-VIII вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1. Таким чином Комітет вважає, що з 3 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII, а стаття 286-1 КК України виключена.

Таким чином, з листа Міністерства юстиції України №50680/15639-22-20/10.2.2 від 13.11.2020 випливає, що зміни до ст. 130 КУпАП та ст. 286-1 КК України, відповідно до яких ст. 130 КУпАП викладена в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII, а стаття 286-1 КК України виключена, внесені до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів виключно на підставі вищевказаного Роз`яснення Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності.

При цьому, як на підставу надання такого Роз`яснення Комітет Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності покликається на частину 3 статті 21 Закону України «Про комітети Верховної Ради України», а саме на те, що Комітети з питань, віднесених до предметів їх відання, мають право надавати роз`яснення щодо застосування положень законів України.

Разом з тим, при наданні такого Роз`яснення та внесенні відповідних змін до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів щодо редакції ст. 130 КУпАП та ст. 286-1 КК України не звернуто увагу на друге речення тієї ж частини 3 статті 21 Закону України «Про комітети Верховної Ради України», відповідно до якого такі роз`яснення не мають статусу офіційного тлумачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність.

Конституційний Суд України у Рішенні від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 вказав, що одним із елементів конституційного принципу верховенства права є принцип правової визначеності.

Принцип правової визначеності вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища людини (Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2018 №1-р/2018).

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законом або міжнародним правом. Також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (рішення у справі "Надточій проти України" від 15.05.2008).

У рішенні в справі "Шмауцер проти Австрії" від 23.10.1995 Європейський Суд з прав людини зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення". Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією (рішення у справі "Маліге проти Франції" від 23 вересня 1998 року).

Беручи до уваги вищезазначене, притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, редакція якої не передбачає відповідальності за дії щодо керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути підставою для відповідальності держави за ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Ніякого покарання без закону»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Враховуючи наведене, провадження у справі необхідно закрити у зв`язку зі скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 253 КУпАП, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Оскільки в діях особи наявні ознаки кримінального правопорушення, матеріали справи необхідно передати прокурору для прийняття рішення відповідно до чинного законодавства України.

Керуючись статтями 247, 253, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

Матеріали справи передати прокурору Львівської місцевої прокуратури №1 для прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Дулебко Н.І.