КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №362/2284/20
Провадження № 33/824/533/2021 Суддя 1 інстанції - Кравченко Л.М.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Якименка О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Постановою суду встановлено, що 30.04.2020 року о 01-05 год. громадянин ОСОБА_1 по вул. Київській в с. Багрин Васильківського району керував автомобілем марки Toyota Corola д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законодавством порядку відмовився в присутності двох свідків.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані, як порушення п.2.5 ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Якименко О.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити провадження відносно ОСОБА_1 через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що у судовому засіданні ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого Кодексом не визнав та пояснив, що після того як він був зупинений працівниками поліції, вони не пояснивши причину зупинки попросили пройти його до їхнього автомобіля. Після того як він сказав, що алкогольні напої не вживав, йому було запропоновано пройти алкотест Drager на встановлення стану сп`яніння, з чим він погодився. Лише після того як він дізнався, що у працівників поліції відсутній при собі тест, ОСОБА_3 відмовився від його проходження. Проходження огляду в медичному закладі йому запропоновано не було, свідків при ньому не опитували.

Також захисник зазначає, що в судовому засіданні він пояснював, що працівниками поліції алкотестеру Drager при собі не було, фото та відеозаписи, які долучені до матеріалів справи були зроблені не з офіційного пристрою, а тому на підставі зазначеного просив закрити провадження в даній справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого Кодексом, проте, на думку апелянта, суд при розгляді даної справи за власною інтерпретацією подій спотворив пояснення, що були надані ОСОБА_5 та його представником, оскільки ОСОБА_2 при розгляді справи повідомив суду про те, що дійсно в першу чергу відмовився від проходження тесту на алкотестері марки Drager, оскільки на момент зупинки його автомобіля такого приладу у інспекторів поліції при собі не було, і який вони пообіцяли представити лише після того, як його хтось підвезе із їх колег. Але на ряду з даними обставинами ОСОБА_2 повідомив суду і про ті обставини, що додатковою підставою відмови від проходження тесту на алкотестері Drager 6810 були ті обставини, що даний пристрій перебуває поза законом та не може застосовуватися поліцією, так у мережі Інтернет є непоодинокі статті, які вказують про те, що даний медичний засіб не пройшов необхідну державну реєстрацію, проте дані обставини судом у постанові не вказані.

Крім цього, апелянт зазначає, що ним, як захисником ОСОБА_4 були надані пояснення як з приводу того, що фотографія та відеозапис, які були долучені на оптичному диску до матеріалів справи, виготовлені на пристроях, якими не забезпечені органи поліції, але й ті обставини, що дійсно газоаналізатор марки Drager 6810 не відповідає технічним вимогам та відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення. На підтвердження даних обставин захисником суду була надана копія листа Держлікслужби від 14 травня 20202 року №3655-001.2/005.0/17-20 щодо розгляду адвокатського запиту та у якому, зокрема, зазначається, що строк дії свідоцтва про державну реєстрацію №7261/2007 від 10 лютого 2010 року «Прилади електродіагностичні Alkotaster7410, Alkotester 6510, Alkotaster 6810» виробництва Drager SafetyAG&Co. KGaA (Germany) (Наказ МОЗ України від 10.02.2010 №95) вичерпаний 10 лютого 2015 року. Тобто, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 та притягнення останнього до адміністративної відповідальності Alkotaster 6810 виробництва Drager був незаконним засобом для встановлення вини ОСОБА_4 .

Захисник вказує на те, що у судовому засіданні ним також пояснювалося суду, що ані у протоколі про адміністративне правопорушення, ані у акті відмови від проходження огляду на стан сп`яніння поліцейськими не зазначається саме з яким серійним номером було запропоновано ОСОБА_6 пройти тест на стан сп`яніння на алкотестері марки Drager 6810, у зв`язку з чим до суду були подані відповідні клопотання про виклик у судове засідання свідків та інспектора поліції для надання додаткових пояснень від 18 травня 2020 року та від 20 травня 2020 року відповідно.

Крім цього апелянт зазначає, що у судовому засіданні він також звертав увагу суду на ті обставини, що пояснення свідків у даній справі написані на заготовленому бланку та однаковим почерком, у зв`язку з чим, також перед судом було висунуте клопотання про необхідність додаткових пояснень як поліцейського, так і свідків, проте суд першої інстанції відмовив йому у задоволенні вказаних клопотань без будь-яких обґрунтувань та висвітлення у постанові, а відтак захисник вважає, що при розгляді даної судової справи судом було порушені вимоги як матеріального, так і процесуального права.

Також під час апеляційного розгляду, захисником Якименком О.В. подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_4 та його захисника - адвоката Якименка О.В., які підтримали апеляційну скаргу та клопотання захисника та просили їх задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, допитавши інспектора поліції Малькевича І.Ю. та свідка ОСОБА_7 , дослідивши відеозапис, який долучено працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги та клопотання захисника, вважаю, що вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

Винуватість ОСОБА_4 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №227568 від 30 квітня 2020 року, відповідно до якого 30.04.2020 року о 01-05 год. в с. Багрин Васильківського району по вул. Київській ОСОБА_1 керував автомобілем марки Toyota Corola д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 1);

- у Акті огляду на стан сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 від проходження на стан сп?яніння за допомогою алкотестеру «Драгер 6810»;

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 30 квітня 2020 року по вул. Київській в с. Багрин Васильківського району від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі та із застосуванням приладу «Драгер» (а.с. 3);

- на відеозапису, який долучений працівниками поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 30 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 (а.с. 5), де також зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння;

- у розписці, відповідно до якої ОСОБА_8 зобов`язався доставити транспортний засіб Toyota Corola д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі також не вказав.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння - саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, виявлені працівниками поліції 30.04.2020 року у ОСОБА_1 в розумінні п. 3 розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 30.04.2020 року приблизно о 01 год. 00 хв. він із товаришами рухався на своєму автомобілі по вул. Київській в с. Багрин Васильківського району Київської області та був зупинений працівниками поліції. Працівники поліції, не пояснивши йому причину зупинки попросили надати посвідчення водія та документи на автомобіль, на що він їм повідомив, що документи забув вдома. Під час спілкування з працівниками поліції, останні запитали його чи вживав він алкогольні напої, на що він їм відповів, що алкоголю не вживав. В подальшому інспектори поліції йому повідомили, що вбачають в нього ознаки алкогольного сп?яніння та запропонували пройти огляд на стан сп?яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер». Дізнавшись, що у працівників поліції в службовому автомобілі не було алкотестера і потрібно було чекати, щоб його привіз інший екіпаж, він відмовився від проходження огляду на приладі «Драгер». Після його відмови пройти огляд на місці зупинки, пропозиції пройти огляд у медичному закладі від інспекторів поліції не надходило. Також ОСОБА_1 зазначив, що під час відмови його від проходження огляду, свідків не було.

За клопотанням захисника, в суді апеляційної інстанції було допитано інспектора Васильківського ВП ГУНП в Київській області Малькевича І.Ю., яким було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 .

Так, інспектор поліції пояснив, що 30.04.2020 року приблизно о 01 год. 00 хв. під час патрулювання у складі екіпажу, рухаючись по вул. Васильківській в с. Багрин Васильківського району, не доїжджаючи до залізничного переїзду їм на зустріч слідувало маршрутне таксі, водій якого, зменшивши швидкість та відкривши своє вікно, їм повідомив, що далі по вулиці, водій на червоному авто виїхав із повороту з порушенням ПДР України, ледь не створив аварійну ситуацію та майже не скоїв ДТП. Слідуючи по орієнтуванню, ними було помічено червоний автомобіль марки Toyota Corola д.н.з. НОМЕР_1 , який був схожий на автомобіль, описаний водієм маршрутного таксі, який ними було зупинено. На вимогу надати посвідчення водія та документи на автомобіль, водій повідомив, що він їх забув за місцем свого проживання, а для встановлення його особи надав військовий квиток. Під час спілкування з водієм, у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп?яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння обличчя. На запитання, чи вживав він алкогольні напої, водій повідомив, що вживав, так як святкували демобілізацію товариша. ОСОБА_1 , в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан сп?яніння на стан сп?яніння як на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» так і у лікаря-нарколога, проте водій відмовився від проходження будь-якого огляду. Після чого під фіксацію він ще раз запропонував водію пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, але водій знову відмовився. У зв`язку з чим на водія було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП а також, у зв`язку з відсутністю водійського посвідчення було винесено постанову за ст. 126 КУпАП. Також інспектор поліції зазначив, що водія було відсторонено він керування автомобілем, шляхом передачі авто іншій особі.

Окрім цього, за клопотанням захисника в судове засідання суду апеляційної інстанції були викликані свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , пояснення яких містяться в матеріалах справи.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що 30.04.2020 року приблизно о 01 год. 30 хв. йшов з друзями по вул. Гагаріна в с. Багрин Васильківського району. До них підійшли працівники поліції та запросили його побути в якості свідка під час проходження водієм огляду на стан сп?яніння, на що він погодився. Біля службового автомобіля працівників поліції побачив водія, яким виявився його сусід - ОСОБА_1 , також стояли друзі ОСОБА_1 та ще один свідок. В їх присутності працівники поліції запропонували водієві пройти огляд на стан сп?яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», проте водій, скільки потрібно було чекати щоб алкотестер привіз інший екіпаж, відмовився від проходження такого огляду. Після цього працівники поліції запропонували водієві пройти огляд на стан сп?яніння у медичному закладі, проте водій також відмовився від проходження огляду. В подальшому, інспектори поліції включили відеофіксацію і, оскільки водієві вже було роз`яснено, що огляд на стан сп?яніння він може пройти як за допомогою приладу «Драгер», так і у лікаря-нарколога, пропонуючи пройти огляд, запропонували пройти огляд в установленому законом порядку, однак водій в черговий раз відмовився від проходження будь-якого огляду. Після цього на подія було складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому він та інший свідок поставили свої підписи, а також у них було відібрано пояснення на заздалегідь виготовлених бланках, які були вже заповнені працівниками поліції, які вони прочитали, погодились з тим, що було викладено та підписали їх.

При пред`явленні в судовому засіданні як протоколу про адміністративне правопорушення, так і пояснень, свідок зазначив про наявність в цих документах його підпису та правильність викладених в таких документах обставин.

Відтак, поясненнями свідка ОСОБА_7 та працівника поліції спростовуються доводи апеляційної скарги захисника про те, що під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду не були присутні свідки, те, що у них не відбиралися пояснення та те, що ОСОБА_1 не пропонували пройти огляд у медичному закладі.

Забезпечити явку в судове засідання іншого свідка ОСОБА_8 суду не виявилось можливим, оскільки, згідно телефонограми, вказаний свідок працює в охоронній фірмі та зв`язку із зайнятістю по роботі не має змоги прибути в судове засідання.

Що стосується посилань апелянта на те, що пояснення свідків відібрані не належним чином, оскільки містяться на заздалегідь заготовлених бланках, то вони є безпідставними, оскільки, та обставина, що відібрання пояснень у свідків на місці пригоди відбулось на бланках, заповнених поліцейськими заздалегідь, не суперечить вимогам закону, так як спосіб виготовлення документу не тягне за собою недопустимість цього документу. Досліджуючи пояснення свідків в сукупності з іншими матеріалами справи слід визнати, що вони не викликають обґрунтованих сумнівів в їх достовірності, оскільки підтверджуються іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Пояснення інспектора поліції Малькевича І.Ю. та свідка ОСОБА_7 повністю узгоджуються з відеозаписом, який долучений працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, з відеофайлу VID-20200430-WA0018.mp4 вбачається, що працівники поліції, рухаючись на службовому автомобілі, шляхом ввімкнення проблискових маячків червоного та синього кольору зупиняють автомобіль марки Toyota Corola д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався їм на зустріч.

З відеофайлу VID-20200430-WA0017.mp4 вбачається, що в присутності свідків працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп?яніння у встановленому законом порядку, проте водій відмовився від проходження огляду. Після цього інспектор поліції попросив водія та свідків підійти до службового автомобіля для складання адмінматеріалів.

З приводу доводів апеляційної скарги захисника про неналежність та недопустимість як доказу у справі відеозапису, долученого до матеріалів справи, у зв`язку з тим, що здійснений він на особистий мобільний телефон поліцейського, апеляційний суд зазначає, що таких критеріїв не містить чинний Кодекс про адміністративні правопорушення. При цьому, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у вчиненому правопорушенні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото зйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки ( відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відтак, нормами КУпАП не заборонено використання даних любого приладу, який має функцію фото зйомки чи відеозапису.

При цьому, з відповідей як на адвокатський запит адвоката Якименко О.В., так і відповіді на запит суду, за підписом начальника Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області А. Астаф?єва та т.в.о. начальника Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області Максимця Б., вбачається, що 30.04.2020 р. екіпаж патрульної поліції, який здійснював оформлення матеріалів відносно ОСОБА_1 , був облаштований портативним відеореєстратором CammPro 1826R.2.3/32 №10148-12216, і фіксація правопорушення вчиненого ОСОБА_1 , проводилась як на відеореєстратор Xiaomi YI Smart Dash Camera, так і на нагрудну камеру (відеореєстратор).

Проте, надати відеозапис із нагрудної камери поліцейського, що було здійснено у зв`язку із складанням протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 не має технічної можливості у зв`язку з тим, що відповідно до п. 9 розділу XV Наказу МВС України від 07.11.2015 р. № 1395 " Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення...." матеріали відеозапису зберігаються в підрозділі в електронному вигляді протягом одного місяця з дати фіксації порушення.

Разом з тим, використання працівниками поліції власної техніки для фіксування правопорушення не заборонено Законом України "Про Національну поліцію" та нормами КУпАП, а тому дані доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису подій з відеореєстратора Xiaomi YI Smart Dash Camera, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП є доказом у справі.

З приводу доводів апеляційної скарги, що працівниками поліції ОСОБА_1 на місці зупинки було запропоновано пройти огляд на стан сп?яніння за допомогою приладу Alkotaster 6810 виробництва Drager, який не міг застосовуватись працівниками поліції, оскільки вказаний прилад, згідно відповіді Держлікслужби від 14 травня 20202 року №3655-001.2/005.0/17-20 наданої на адвокатський запит, строк дії свідоцтва про державну реєстрацію №7261/2007 від 10 лютого 2010 року «Прилади електродіагностичні Alkotaster7410, Alkotester 6510, Alkotaster 6810» виробництва Drager Safety AG&Co. KGaA (Germany) (Наказ МОЗ України від 10.02.2010 №95) вичерпаний 10 лютого 2015 року, а тому на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 та притягнення останнього до адміністративної відповідальності Alkotaster 6810 виробництва Drager був незаконним засобом для встановлення вини ОСОБА_4 , то апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними, виходячи з наступного.

Перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень Правил дорожнього руху, затверджений наказом МВС № 33 від 01 березня 2010 року, не поширюється на поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України. Згідно з пунктами першим та третім розділу ІІ Інструкції передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Наказом «Про державну реєстрацію медичних виробів» Держлікслужби України від 29 грудня 2014 року № 1529 затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення. № 43 зазначеного переліку це газоаналізатори Drager Alcotest, реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений.

Газоаналізатор Драгер Алкотест 6810, за допомогою якого ОСОБА_1 працівники поліції пропонували пройти огляд на стан сп?яніння на місці зупинки, входить до вказаного вище переліку газоаналізаторів марки «Drager Alcotest» з необмеженим строком дії свідоцтва.

Відповідно до листа (який є загальнодоступним) заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 45 від 18 січня 2018 року на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, згідно з яким, використання медичних виробів «Газоаналізатори Alcotest Drager №6810, які були завезені та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10 лютого 2010 року по 10 лютого 2015 року, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 №1747, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2016 року за №1417/29547 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлені міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, а саме для Газоаналізаторів - один рік.

З наданої захисником в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції на адвокатський запит відповіді заступника начальника Васильківського ВП ГУНП в Київській області А. Астаф?єва вбачається, що працівниками Васильківського ВП ГУНП в Київській області для освідування водіїв на стан алкогольного сп?яніння використовується газоаналізатор Alcotest 6810 №ARAM-3614, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/5428 чинне до 25.09.2020 року.

Таким чином, вважаю, що поліцейські Васильківського ВП ГУНП в Київській областіправомірно використовували газоаналізатор Драгер 6810 під час пропозиції 20.05.2020 року ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки.

Апелянтом не наведено переконливих доводів щодо неможливості застосування приладу Драгер 6810, або заборони використання його на території України, за умови правомірності введення такого в експлуатацію на час дії дозвільних документів та своєчасного проходження відповідного калібрування.

З приводу клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Якименка О.В. про закриття провадження на підставі п.6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку із скасуванням з 01 липня 2020 року для водіїв адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість руху (за ч. 1 ст. 130 КУпАП), згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, то воно не заслуговує на увагу та спростовується наступним.

Стаття 8 КУпАП передбачає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

В цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" №720-IX від 17 червня 2020 року, передбачено низку змін, якими, зокрема, виключено ст. 286-1 КК України "Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" та повернуто попередню редакцію ст. 130 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги адвоката Якименка О.В. вважаю, що вони є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2020 року є законною та обґрунтованою, отже, апеляційну скаргу та клопотання адвоката Сябренка О.Р. про закриття провадження у справі слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Якименка О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал