Справа №: 653/2278/21
Провадження № 3/653/1368/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 листопада 2021 року м. Генічеськ

Суддя Генічеського районного суду Херсонської області Делалова О.М., за участі секретаря Мироненко Т.А., правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, порушену відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 17.07.2021 р. о 23 год. 11 хв. в с. Щасливцеве по вул. Комарова, 123, керував транспортним засобом автомобілем Lada 21099, д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки чи у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав. Суду пояснив, що він взагалі тоді не керував автомобілем, а за кермом був його знайомий ОСОБА_4 , він був в якості пасажира. Коли до нього підійшли працівники поліції, автомобіль був припаркований, а водій пішов до магазину. Зазначив, що поліцейські, не роз`яснивши йому права та обов`язки, не запропонувавши пройти медичний огляд на місці при свідках, які були відсутні в момент події, одразу забрали його у відділення поліції, де й був складений протокол про адміністративне правопорушення, але від отримання другого екземпляру він відмовився, оскільки вважає його незаконним.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив пояснення ОСОБА_1 , вказавши на те, що він дійсно в той день був за кермом автомобіля.

Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши свідка та особу що притягається до адміністративної відповідальності, приходить до наступних висновків.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в судове засідання надано такі докази:

- протокол про адміністративні правопорушення серії ДПР18 №523642, в якому викладена суть адміністративного правопорушення;

- направлення, складене 18.07.2021 р. о 00 год. 10 хв. на огляд водія, відповідно до якого за результатами огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови;

- Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 18.07.2021р., які вказали, що їх було запрошено співробітниками поліції в якості свідків під час освідування на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , який в їх присутності пройти освідування на місці та у медичному закладі відмовився, внаслідок чого був складений протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП;

- рапорт капрала поліції Захарова Д., відповідно до якого патрульними було помічено під керуванням ОСОБА_1 автомобіль Lada 21099, д/н НОМЕР_1 , у якого не працювали задні габаритні ліхтарі, у зв`язку з чим його було зупинено. Під час спілкування із ОСОБА_1 , у останнього були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим поліцейські потребували документи, на що водій висловив свою відмову, тому його було запрошено до відділення поліції для встановлення його особи та складення протоколу. Також, водію було запропоновано пройти освідування у встановленому законом порядку, на що він відмовився у присутності двох свідків;

- відеозаписи з місця події, відповідно до яких не вбачається керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . Запис починається з того, що патрульні підходять до автомобіля, який не рухався, а був припаркованим. Потім відеозаписом зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від отримання протоколу про адміністративне правопорушення у відділенні поліції.

- постанова серії ДПО18 №986521 про накладення адміністративного стягнення, складена 18.07.2021р. відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд враховує таке.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Так, в даній ситуації ОСОБА_1 повністю заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, надав в суді пояснення, в яких, зокрема, стверджував, що він був в стані алкогольного сп`яніння, однак автомобілем не керував, таким чином не було підстав для його огляду, що відповідно до статті 251 КУпАП може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення. Дії поліцейських вважає незаконними. Крім того, його пояснення підтвердженні показами свідка ОСОБА_4 , який власне в той день й керував автомобілем.

З іншої сторони, надаючи оцінку протоколу про адміністративні правопорушення від 18.07.2021, долученому відеозапису і письмовим поясненням свідків, які додані до протоколу, суд звертає увагу на таке.

Працівниками поліції не надано жодного доказу, з якого можна було б встановити рух автомобіля та керування ОСОБА_1 ним в цей час. Факт керування автомобілем має бути доведеним поза розумним сумнівом і може підтверджуватися, зокрема, показаннями свідків, які підтвердять саме факт керування, а не факт огляду чи відмови від огляду водія, показами технічних приладів, що мають функцію фото- і кінозйомки, тощо. Однак, таких доказів до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено. Долучений відеозапис факту керування ОСОБА_1 автомобілем не містить, і взагалі не містить рух автомобіля.

На підтвердження факту керування та причин зупинки транспортного засобу до матеріалів справи долучено рапорт поліцейського взводу №1 ВПП в АР Крим та м. Севастополі ДПП капрал поліції Захарова Дмитрія, відповідно до якого 17.07.2021 року о 23:00 год. екіпажем патрульної поліції був зупинений автомобіль Lada 21099, д/н НОМЕР_1 , у якого не працювали задні габаритні ліхтарі. Під час спілкування із водієм, у останнього були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим поліцейські потребували документи, на що водій висловив свою відмову, тому його було запрошено до відділення поліції для встановлення його особи та складення протоколу. Також, водію було запропоновано пройти освідування у встановленому законом порядку, на що він відмовився у присутності двох свідків. Суд зазначає, що даний рапорт не може слугувати єдиним та належним доказом факту керування та причин зупинки транспортного засобу, оскільки поліцейський є зацікавленою особою, а також складання ним такого документу на підтвердження перебування в стані сп`яніння чи підтвердження відмови від огляду не передбачено

За ч.1 ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення полягає в тому, що особа має керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тобто, працівники поліції повинні представити суду докази того, що вони встановили факт керування автомобілем особою, в якої наявні ознаки алкогольного сп`яніння, дотримуючись встановленого законом порядку, запропонували особі пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння і на місці зупинки транспортного засобу, і в медичному закладі, в присутності двох свідків, на що вказана особа погодилася або ж відмовилися, і відповідно у випадку відмови, її відмова належним чином зафіксована та може бути доказом, що підтверджує вину особи.

Отже, як вже зазначалося, на обґрунтування того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння суду було надано протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис, направлення для огляду водія в заклад охорони здоров`я, письмові пояснення свідків та рапорт.

Переглянувши відеозапис, суд встановив, що на ньому не видно як автомобіль рухається та що ОСОБА_1 перебуває під час руху за його кермом. Тобто, на відео не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем, а лише вбачається факт того, що патрульні підходять до стоячого автомобіля. Також відеофайли не містять факту зупинки транспортного засобу та її причини. До того ж, на відео не зафіксована сама пропозиція поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці або у закладі охорони здоров`я, не зафіксована власне й сама відмова ОСОБА_1 від проходження такого огляду.

На відео також не встановлюються особи свідків, не роз`яснюються їм їхні права і обов`язки, не зафіксовано роз`яснення прав особі, яка притягується до адмінвідповідальності, не зафіксовано самого факту направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Більш того, з відеофійлів не вбачається, що свідки були на місці події, або у відділенні поліції. Відео містить лише факт відмови ОСОБА_1 від отримання протоколу про адміністративне правопорушення у відділенні поліції.

Варто зауважити, що згідно з п.3.5 розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 №100, встановлено, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Отже, якщо із відеозапису нагрудної камери (відеореєстратора) працівників поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом.

Аналогічне вказано і в пункті 5 розділу II та пункті 2 розділу III Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженій наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, а саме, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка (відеозапис) ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 (справа №216/5226/16-а(2-а/216/33/17), адміністративне провадження №К/9901/20315/18) відеозапис може бути прийнятий до уваги судом, якщо він відображає відомості про вчинення правопорушення, а не лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.

Даючи оцінку відеозапису, який долучений працівниками поліції до даної справи, суд звертає увагу, що в ньому жодних відомостей про вчинення правопорушення, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, не має. На відео відсутні дані про пояснення працівниками поліції причини зупинки та власне й не зафіксована сама зупинка авто.

Долучений до справи рапорт фактично є документом внутрішнього користування, оскільки його зміст полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника ВПП про правомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і, у розумінні статті 251 КУпАП, не може вважатися належним і допустимим доказом учинення адміністративного правопорушення (ВС/КАС у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020).

Щодо письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то суд також не приймає їх до уваги, оскільки, як встановлено, вони були відсутні на місці зупинки та у відділенні поліції в момент складання протоколу, а тому дані обставини ставлять під сумнів їх незацікавленість та неупередженість. При цьому суд зазначає, що жодного відеозапису за їх участі немає, хоча можливість у відеофіксації явно була.

Таким чином, жодних відомостей про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння відеозапис не містить. Щодо письмових пояснень свідків, то вони не можуть бути взяті до уваги судом та визнані допустимими доказами, оскільки на відео відсутні дані, що їх особи встановлювалися, а також, що вони знаходилися на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 .

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Таким чином, наведені факти відповідно дост.62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

З наданих доказів на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема відсутні докази складової об`єктивної сторони, тобто факту самого керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі вище викладеного, ст.ст. 1, 9, 23, 33, 130, 173, 185, 251, 252 КУпАП, та, керуючись ст.ст. 40-1, 247, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, порушеній відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд Херсонської області протягом десятиденного терміну з дня винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Генічеського районного суду О. М. Делалова