Провадження № 33/824/63/2021 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника Шимко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за спільною апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Шимко А.О. на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21 вересня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21 вересня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 05 липня 2020 року о 00 годині 20 хвилин, у м. Києві по Дніпровській набережній, 7, керував транспортним засобом «ГАЗ 33021», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

У спільній апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисника указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послалися на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Так, апелянтами указано про те, що розгляд справи відбувся за їх відсутності, що на думку останніх, свідчить обмеження права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, оскільки останній був позбавлений можливості надавати пояснення у справі з метою захисту своїх прав. Разом з тим, апелянти указали, що редакція ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка діяла як на момент складання проколу про адміністративне правопорушення, ухвалення оскаржуваної постанови та на момент подачі апеляційної скарги, не передбачала відповідальності за дії, які постановлені у вину ОСОБА_1 , а відтак, на переконання останніх, у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові суду кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП не відповідає диспозиції наведеній нормі КУпАП. Просили скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою закрити провадження за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, апелянтами було заявлено клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги. В обґрунтування доводів клопотання указали,що розгляд справи відбувся без їх участі, про прийняте рішення вони дізналися з Єдиного державного реєстру судових рішень лише 05.10.2020, а ознайомитися з матеріалами справи та змістом судового рішення захисник Шимко А.О. зміг 07.10.2020 в суді першої інстанції, та відповідно з дотримання вимог ст. 289 КУпАП апелянтами 08.10.2020 подано апеляційну скаргу.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити, а також задовольнити клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, та доводи клопотання про поновлення строку суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги підлягає до задоволення, а сама апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Наведені апелянтами причини пропуску строку на подання апеляційної скарги визнаються судом поважними. Цими причинами є: розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 та його захисника, відсутність даних про направлення судом та отримання ОСОБА_1 чи його захисником копії постанови відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КУпАП, що призвело до несвоєчасного ознайомлення сторони захисту із постановою. За наявності цих причин, суд вважає за необхідне поновити апелянтам строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21 вересня 2020 року.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння стверджуються наступними доказами:

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння та роздруківкою чека із технічного засобу відповідно до яких при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу-газоаналізатора «Alcotest 6820» у нього виявлено алкоголь в розмірі 1,04 проміле;

поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були свідками при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння;

відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, зробленим у ході фіксації правопорушення на якому зафіксовано встановлення факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу;

іншими доказами.

Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги в частині неповноти судового розгляду не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що всі обставини справи з`ясовані повно та об`єктивно, висновки суду обґрунтовані доказами і належним чином мотивовані.

Доводи апеляційної скарги апелянтів про те, що судом було порушено право ОСОБА_1 на участь у розгляді справи не ґрунтуються на матеріалах справи. Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та його захисник неодноразово повідомлялися про дату та час розгляду справи судом першої інстанції, однак ними до суду направлялись заяви про відкладення розгляду справи. У зв`язку з неодноразовими неявками ОСОБА_1 та його захисника до суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи у їх відсутність.

Крім того, право ОСОБА_1 на участь у розгляді справи було поновлено судом апеляційної інстанції. ОСОБА_1 приймав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, був представлений захисником, мав можливість надати усі докази на свій захист, які вважав за необхідне. Надані ним докази та наведені аргументи не вказують на помилковість висновків судді місцевого суду та незаконність ухваленого рішення.

Доводи апеляційної скарги в частині порушення працівниками поліції порядку огляду на стан сп`яніння, не ґрунтуються як на вимогах нормативних документів, так і на матеріалах справи. Так, з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівників поліції вбачається, що працівниками поліції в присутності двох свідків ОСОБА_1 було неодноразово запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як за допомогою спеціального технічного засобу - приладу Драгер так і медичному закладі з детальним роз`ясненням наслідків в результаті відмови від проходження данного огляду, на що ОСОБА_1 погодився, та було проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер. Крім того, з вказаного відеозапису вбачається, що після проведення огляду ОСОБА_1 за допомогою приладу Драгер, ним не висловлювалась незгода з його результатами.

Таким чином дії працівників поліції в даній ситуації є такими, які відповідають вимогам Інструкції про прядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України №1376 від 06.11.2015.

Крім того, суд звертає увагу, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є належним та допустимим доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винності ОСОБА_1 у його вчиненні.

Також не ґрунтуються на вимогах закону доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисника про те, що редакція ч. 1 ст. 130 КУпАП, що діяла на момент ухвалення оскаржуваної постанови та на момент подачі апеляційної скарги, не передбачає відповідальності за дії, які постановлені йому у вину з огляду на наступні обставини.

Так, Законом України від 22.11.2018 № 2617 VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності із 01.07.2020 року відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки статті 130 КУпАП була посилена, ці діяння були криміналізовані і підпали під ознаки кримінального проступку. Разом з тим, Законом України від 17.06.2020 № 720-XI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» внесені нові зміни до Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII, а саме виключені пункти/підпункти цього Закону, якими запроваджено нову редакцію ст. 130 КУпАП та доповнено КК України статтею 2861, які набрали чинності 03.07.2020. Відтак, після набрання чинності цим Законом була відновлена дія того закону у тій же самій його редакції, за яким ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності.

Інші обставини, на які послались апелянти не дають підстав для скасування постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21 вересня 2020 року.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена матеріалами справи, а в його діях наявний склад вказаного адміністративного правопорушення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника слід залишити без задоволення а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 21 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та його захиснику - адвокату Шимко А.О. поновити строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21 вересня 2020 року.

Спільну апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Шимко А.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька