Провадження № 3/127/8117/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2021 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 02.10.2021 о 01.24 год. по вул. Хмельницьке шосе, 89 в м. Вінниці ОСОБА_1 керувала автомобілем марки Land Rover, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, однак від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовилась.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнала та суду пояснила, що її зупинили працівники поліції. Вона вперше опинилась у такій ситуації та розхвилювалась. Їй запропонували подути у трубочку, але вона відмовилась. Працівники поліції почали складати протокол і вона запитала, чи може пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря, на що поліцейський повідомив, що нічого страшного не відбулось, але огляд на стан сп`яніння пройти потрібно. При цьому поліцейський повідомив, що протокол вже складений, однак вона може пройти такий огляд самостійно.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомив, що він був присутній під час проходження ОСОБА_3 огляду у лікаря для підтвердження дотримання процедури його огляду.

ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 01.12.2021 не з`явилась, однак її захисник адвокат Кашпрук Т.В. вважала за доцільне здійснити судовий розгляд справи за відсутності її підзахисної.

Заслухавши думку захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

З диспозиції статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності в діянні ОСОБА_1 складу зазначеного вище правопорушення, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Суд вважає за доцільне зауважити, що пунктом 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі Інструкція) визначені ознаки алкогольного сп`яніння, якими є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З наданих суду матеріалів випливає, що 02.10.2021 о 01.24 год. по вул. Хмельницьке шосе, 89 в м. Вінниці ОСОБА_1 керувала автомобілем марки Land Rover, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови.

Заперечуючи факт наявності у ОСОБА_1 зазначених ознак, захисник останньої надала суду довідку КНП ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР № 1429 від 02.10.2021 (далі довідка), згідно з якою за результатами медичного огляду ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння не виявлені. Суд з метою перевірки достовірності відомостей, викладених у зазначеній довідці, витребував з КНП ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР належним чином завірені копії матеріалів, на підставі яких складена довідка. До суду надійшли належним чином завірена копія карти амбулаторного медичного огляду № 1429 від 02.10.2021 (далі Карта) та заява ОСОБА_1 про проведення її медичного огляду на встановлення факту вживання алкоголю та інших психоактивних речовин і ступеню сп`яніння (далі заява). Також у супровідному листі до зазначених документів зазначено, що огляд ОСОБА_1 проведений у присутності поліцейського роти № 3 БУПП Клюси.

Вирішуючи питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення суд враховує таке.

Згідно з реченням першим частини другої статті 266 КпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Слід зауважити, що процедура такого огляду регламентована реченням другим частини другої статті 266 КпАП, зі змісту якого випливає, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Відповідно до приписів реченням третього частини другої статті 266 КпАП матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, реченням першим частини третьої статті 266 КпАП визначено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду відповідно до встановленого порядку. Разом з тим, суд вважає за доцільне зауважити, що частина третя статті 266 КпАП надає особі, яка здійснює керування транспортним засобом, і у якої виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, пройти такий огляд у закладах охорони здоров`я. При цьому реченням першим частини четвертої статті 266 КпАП визначено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. А реченням другим частини четвертої статті 266 КпАП визначено, що огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

За результатами судового розгляду справи суд встановив, що ОСОБА_1 відмовлялась від проходження огляду за допомогою спеціальних технічних засобів, однак у подальшому просила провести її огляд у закладі охорони здоров`я. Разом з тим, суд також встановив, що на час висловлення такого прохання протокол про адміністративне правопорушення був складений. Зазначені відомості частково узгоджуються з оглянутим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудних камер поліцейського. При цьому суд вважає, що огляд ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я проведений в межах строків, визначених частиною четвертою статті 266 КпАП, у присутності поліцейського. Тому суд вважає, що правові підстави для визнання результатів медичного огляду ОСОБА_1 на підставі частини п`ятої статті 266 КпАП відсутні.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Окрім наведеного, суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначено, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

З огляду на викладене, зважаючи на ту обставину, що за результатами проведення медичного огляду ОСОБА_1 спростовані відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, щодо наявності у останньої ознак алкогольного сп`яніння, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 130, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: