ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі судді Рябцевої М.С.,

за участю секретаря: Ситникової Ю.О.,

захисника: Доценко К.М.,

потерпілого: ОСОБА_1 ,

особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення: ОСОБА_2

розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління Національної поліції в Херсонській області про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсон, громадянки України, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Відносно ОСОБА_2 складено протокол серії ВАБ №821500 від 04.10.2021 року за змістом якого вона 03.10.2021 року о 11.00 годині в м. Херсоні по пр. Святих Крила і Мефодія, 16-А, ображала, голосно кричала в бік ОСОБА_3 біля церкви «Христа Спасителя», чим порушила громадський порядок та спокій громадян.

Дії ОСОБА_2 згідно протоколу кваліфіковано за ст. 173 КУпАП як дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Під час судового розгляду ОСОБА_2 дала показання про те, що дійсно протягом тривалого часу, в тому числі 03.10.2021, вона зі своїм чоловіком та іншими небайдужими громадянами по неділях, з дозволу Херсонської міської ради, приходять за місцем розташування «Церкви Христа Спасителя», що розташована по АДРЕСА_2 , прихожанкою якої дійсно є її донька ОСОБА_4 . Метою є не спілкування з донькою, оскільки вони однією сім`єю протягом трьох років не проживають і навіть не спілкуються, і не знають її дійсної адреси проживання, а бажання привернути увагу мешканців м. Херсона до протиправних дій вказаної церкви, що призводить до руйнування сімей, посягання на право власності на нерухоме майно. Фактично вони проводять мирні акції, намагаючись висловити свою позицію і не допустити протиправних дій церкви.

Заперечила проти того, що виражалась нецензурною лайкою, крім того зауважила, що прихожани церкви самі провокують їх на конфлікти намагаючись з`ясовувати з ними відносини.

Потерпілий ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 постійно перешкоджає проведення служіння в Церкві, в тому числі 03.10.2021 року, вона разом зі своїм чоловіком перебувала біля будівлі, нецензурно виражалась, образливо висловлювається на його адресу, та адресу віруючих, та його родину.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, окрім вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення особами, уповноваженими на складання протоколу, обґрунтована наступними дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами:

-Письмовою заявою ОСОБА_5 про прийняття заходів до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , які постійно виражалися нецензурною лайкаю, погрожували фізичною розправою служителям церкви.

-Письмовим рапортом працівника поліції В.Макеєлова, в якому він повідоми про те, що під час телефонної бесіди з ОСОБА_7 , остання повідомила, що ОСОБА_2 0310.2021 року словесно ображала, кричала на пастиря ОСОБА_1 ;

-Протоколом про прийняття заяви.

За клопотанням учасників процесу були допитані свідки події, які в судовому засіданні повідомили наступне:

Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , які є прихожанками церкви, пояснили, що ОСОБА_2 постійно проводить мітинги біля Церкви Христа Спасителя, заважаючи прихожанам проводити службу, при цьому вона голосно кричить, чіпляється до прихожан, називає їх «Сектою», «шахраями», та іншими образливими словами.

Свідок ОСОБА_9 , ОСОБА_6 пояснили, що вони біля Церкви Христа Спасителя періодично проводять мітинги, які пов`язані з незгодою з політикою цієї організації. При цьому вони мають всі дозволи, погоджені з відповідними органами на проведення цих мітингів. Під час проведення мітингів, ані ОСОБА_2 , ані інші особи, які проводили мітинг, не висловилися нецензурною лайкою, громадський порядок не порушували. Напроти прихожани цієї Церкви, та сам пастор ОСОБА_1 постійно провокують їх на конфлікт.

Також в судовому засіданні були досліджені відео записи, що здійснювались з різних мобільних пристроїв від різних учасників процесу. На досліджених відео відображено обставини проведення мітингу ОСОБА_2 , та іншими особами біля Церкви Христа Спасителя.

Оцінюючи досліджені докази, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 173 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку.

Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях у процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою. Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення буде порушено громадський порядок і прагне саме до цього. Зазначені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку неповаги до суспільства. Домінування у свідомості особи саме такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання є головним критерієм відмежування дрібного хуліганства як адміністративного правопорушення проти громадського порядку та моральності від інших адміністративних правопорушень.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, досліджених судом, та пояснень ОСОБА_2 та свідків, протягом останнього часу на території біля «Церкви Христа Спасителя» періодично виникають конфлікти через мітинги, ініційовані ОСОБА_2 . Проте останні були викликані особистими мотивами і є висловлюванням власної позиції щодо релігійних переконань, а не намаганням виразити явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.

Крім того, з досліджених судом відеозаписів вбачається, що ОСОБА_2 зі свого боку жодних лайливих, нецензурних або явно образливих висловлювань не використовує, а вживані нею лексичні обороти сприймаються як образливі саме прихожанами церкви, відповідно можна стверджувати про наявність цивільно-правових відносин в частині недопущення наклепу та порушення честі та гідності конкретних осіб.

Це свідчить про те, що ОСОБА_2 діяла не з хуліганських мотивів, а через особисті стосунки, а тому її дії по відношенню до ОСОБА_1 не носили безпричинного характеру, що є однією з обов`язкових ознак хуліганства.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_2 саме хуліганського мотиву, а відтак її не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.

Відповідно до статті 251 КУпАП, згідно якої доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Сам протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З огляду на приписи вказаної правової норми, суд приходить до висновку, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не зібрано та не зафіксовано будь-яких об`єктивних доказів винуватості ОСОБА_2 і до матеріалів справи не долучено.

У свою чергу Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що жодних належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_2 зазначених у протоколах про адміністративні правопорушення суду надано не було, а інкриміновані останній протиправні дії відповідні ознаки, визначені диспозиціями наведених вище статей не містять.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративні правопорушення, не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, що виключає можливість притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Отже, в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 173 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 23, 173, 247, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя М.С. Рябцева