Номер провадження: 33/813/158/21
Головуючий у першій інстанції Чванкін С.А.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Журавльова О.Г., за участі секретаря судового засідання Янковської Ю.Л., за участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Кліменка В.П., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу адвоката Кліменко В.П., діючого в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2020 року відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає: АДРЕСА_1 ,

-про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 124 КУпАП,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді позбавлення її права керування всіма видами транспортних засобів строком на шість місяців. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Відповідно до змісту мотивувальної частини постанови суду першої інстанції: 05.09.2020 року о 15 годині 24 хвилини ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Рено», н/з НОМЕР_1 , по вул. Академіка Вільямса в м. Одеса, під час руху, не дотрималась безпечного інтервалу, в результаті чого скоїла зіткнення з припаркованим автомобілем «Мерседес», н/з НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками.

Працівниками патрульної поліції було кваліфіковано дії ОСОБА_1 , як порушення п. 13.1 «Правил дорожнього руху України», за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із вказаною постановою ОСОБА_1 через представника - адвоката Кліменка В.П. подала апеляційну скаргу.

Скарга обґрунтована тим, що:

- суд першої інстанції здійснив розгляд справи без сповіщення належним чином ОСОБА_1 про дату та час судового розгляду, чим позбавив її права на захист та справедливий судовий розгляд та надання пояснень і долучення доказів;

- станом на час розгляду справи сплив строк, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, тому апеляційний суд позбавлений об`єктивної можливості встановити істину по справі.

З огляду на що апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження відносно ОСОБА_1 закрити.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її адвокат Кліменко В.П. наполягали на вимогах апеляційної скарги та просили її задовольнити, натомість потерпілий ОСОБА_2 заперечував проти вимог апеляційної скарги та просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та повторно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та за обов`язкової участі особи, відповідно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону при розгляді справи в районному суді були виконані, які перевірені судом апеляційної інстанції та підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п.п. 1.1 Розділу 1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

В свою чергу, судом апеляційної інстанції, з метою встановлення права на справедливий суд, забезпечення завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо охорони прав і свобод громадян, дотримання принципу здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності, за викликом всіх учасників даної дорожньо-транспортної пригоди, повторно досліджено матеріали справи, з яких апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до матеріалів справи, 05.09.2020 року о 15 годині 24 хвилини по вул. Академіка Вільямса в м. Одеса сталася ДТП за участю водія ОСОБА_1 , яка керувала автомобілем «Рено», н/з НОМЕР_1 , про що складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КпАП України.

Одночасно, на водія ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КпАП України за залишення місця ДТП. Протокол від 11.09.2020 року підписаний правопорушником з відміткою «Ознайомлена, свою вину визнаю», без жодних зауважень (а.п.1).

Згідно п. 13. 1 Правил дорожнього руху України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП, оскільки вона не витримала безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїла зіткнення з припаркованим автомобілем «Мерседес», н/з НОМЕР_2 .

Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, поясненнями та іншими матеріалами справи (а.п. 1-6, 13-15).

При накладенні стягнення суд враховував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також той факт, що ОСОБА_1 скоїла зіткнення з транспортним засобом та зникла з місця ДТП, намагаючись уникнути відповідальності, чим грубо порушила Правила дорожнього руху України.

Доводи ОСОБА_1 щодо порушення права на особисту участь у судовому засіданні та неповідомлення про дату та час судового розгляду, апеляційний суд не приймає до уваги з огляду на те, що підписуючи протокол про адміністративне правопорушення відносно неї, ОСОБА_1 була обізнана, що в Київському районному суді м. Одеси перебуватиме на розгляді адміністративна справа відносно неї. Крім того, матеріали справи містять докази сповіщення ОСОБА_1 про дату час та місце слухання справи відносно неї засобом надіслання смс-повідомлень, а також телефонограмою (а.п.11-14). Не з`явившись в судове засідання ОСОБА_1 скористалась своїм процесуальним правом.

При цьому суд першої інстанції керувався статтею 268 КУпАП, якою не передбачено обов`язкову присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, у зв`язку з чим справа розглядалася на підставі наявних в ній доказів, які є достатніми та допустимими для винесення рішення.

Апеляційний суд зауважує, що право ОСОБА_1 на участь у розгляді справи було поновлене, шляхом прийняття апеляційної скарги до розгляду та наданням права особистої присутності у суді апеляційної інстанції з метою надання своїх пояснень та доказів на підтримання вимог апеляційної скарги.

Однак, під час перевірки доводів скарги ОСОБА_1 , поданої через адвоката Кліменко В.П., останнім не надано до суду переконливих доказів, які б вказували на непричетність ОСОБА_1 до вчиненої ДТП, та саме в її діях апеляційний суд вбачає наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , поданої через адвоката Кліменко В.П., щодо спливу строку, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №543737 відносно ОСОБА_1 був складений 11.09.2020 у зв`язку з тим, що нею було залишено місце дорожньо-транспортної пригоди, скоєної 05.09.2020.

Адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 124 КУпАП було накладено на ОСОБА_1 постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2020 року, тобто в межах строку, зазначеному у ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Враховуючи встановлене, у всій своїй сукупності, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, з урахуванням встановлених в суді апеляційної інстанції обставин, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Одночасно, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 7, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Кліменко В.П., діючого в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2020 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов