Дата документу Справа № 319/910/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/807/115/21 Головуючий в 1-й інстанції - Ходько В.С.
Єдиний унікальний № 319/910/20 Доповідач в 2-й інстанції - Пивоварова Ю.О.
Категорія - ч.1 ст.155-1, ч.1 ст.164 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Гріпас Ю.О. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Куйбишевського районного суду Запорізької області від 05 січня 2021 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Куйбишевського районного суду Запорізької області від 05 січня 2021 року до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.155 КУпАП, ч.1 ст.164 КУпАП, притягнуто

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Куйбишеве Куйбишевського району Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який є фізичною особою-підприємцем, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

Як зазначено в постанові, відносно ОСОБА_1 складено протоколи про адміністративні правопорушення про те, що він будучи фізичною особою підприємцем порушив порядок проведення розрахунків, а саме: 06.10.2020 в торгівельному павільйоні за адресою: АДРЕСА_2 , при продажі 0,5 літри сидру «Фраголіно» на розлив за ціною 15,00 грн. та пачки цигарок «Мальборо червоні» за ціною 59,00 грн. (на загальну суму 74 грн.) реєстратор розрахункових операцій не використовувався, розрахунковий документ не видавався; також встановлено відсутність відповідної ліцензії для роздрібної торгівлі алкогольними напоями (сидром) на час його продажу, чим порушив вимоги п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995 (зі змінами та доповненнями), а також порушив вимоги ч.20 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1195 № 481/95-ВР та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.155-1, ч.1 ст.164 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 не погоджується з постановою суду першої інстанції, вважає рішення суду таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не повністю з`ясував усі фактичні обставини справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розглядові, позбавивши ОСОБА_1 права надати пояснення по справі на свій захист, не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам і обставинам. Суд першої інстанції підійшов до розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення формально, що спричинило необґрунтоване і надто суворе застосування стягнення. Крім того, апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення містить недоліки, які не дозволяють встановити винуватість особи, а саме не містить часу вчинення правопорушення. Як свідчить текст протоколів №208 та №209, порушення з боку ФОП « ОСОБА_1 » виявлені 06.10.2020 року під час проведення фактичної перевірки, але самі ж протоколи складені лише 26.10.2020 року, що тим самим не відповідає вимогам ст.254 КУпАП. Апелянт наголошує, що під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. ОСОБА_1 зазначає, що по даній справі було призначено декілька судових засідань: 12.11.2020 року суддя перебував на лікарняному; 24.11.2020 розгляд справи не відбувся через невідомі апелянту причини; 08.12.2020 засідання не відбулося через клопотання апелянта відкласти засідання, оскільки перебував на лікарняному з ознаками захворювання на короновірус; 24.12.2020 засідання було відкладено для залучення захисника і отримання правової допомоги; 05.01.2021 апелянт не з`явився у судове засідання через хворобу. Таким чином, твердження суду першої інстанції на те, що ОСОБА_1 , в жодне судове засідання не з`явився через, що суд неодноразово відкладав засідання з причини апелянта, є недоречним, і не відповідає дійсності.

Просить апеляційний суд постанову суду першої інстанції від 05.01.2021 скасувати через істотні порушення процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду, а провадження по справі закрити.

Відповідно до положень ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч.1 ст.268 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутись до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (п.2 рішення Конституційного Суду України 25.12.1997 року по справі №9-зп).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутись до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався, оскільки обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не з`ясував, та не перевірив правильність складання матеріалів адміністративної справи, в тому числі, і протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Суддя місцевого суд в порушення вимог ст.283 КУпАП в постанові не зазначив опис обставин, установлених під час розгляду справи, лише констатував зміст протоколів про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що суддею суду першої інстанції під час розгляду справи були порушені вимоги процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, а тому вважає за наслідками розгляду апеляційної скарги, відповідно до вимог п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.

Як вбачається з протоколів про адміністративні правопорушення № 208 та №209 від 26.10.2020, ОСОБА_1 будучи фізичною особою підприємцем порушив порядок проведення розрахунків, а саме: 06.10.2020 в торгівельному павільйоні за адресою: АДРЕСА_2 , при продажі 0,5 літри сидру «Фраголіно» на розлив за ціною 15,00 грн. та пачки цигарок «Мальборо червоні» за ціною 59,00 грн. (на загальну суму 74 грн.) реєстратор розрахункових операцій не використовувався, розрахунковий документ не видавався; також встановлено відсутність відповідної ліцензії для роздрібної торгівлі алкогольними напоями (сидром) на час його продажу, чим порушив вимоги п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995 (зі змінами та доповненнями), а також порушив вимоги ч.20 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1195 № 481/95-ВР та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.155-1, ч.1 ст.164 КУпАП.

На підставі вказаних протоколів, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.155-1, ч.1 ст.164 КУпАП.

Між тим з таким висновком судді погодитись неможливо з наступних підстав.

З огляду на зміст оскаржуваної постанови, суддя не вжив жодного заходу для встановлення фактичних обставин, які утворюють склад адміністративного правопорушення, не вжив заходів для належного виклику в судове засідання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Слушними є доводи апелянта, що суд визнав його неявку в судові засідання як затягування справи та розглянув справи без його участі.

Ухвалюючи постанову суддя не обґрунтував свій висновок жодним доказом, та безпідставно дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.155-1, ч.1 ст.164 КУпАП.

Отже, суддею порушено вимоги щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування та дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, що мають значення для правильного вирішення справи, тому такі порушення суттєво вплинули на прийняття рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.155-1, ч.1 ст.164 КУпАП.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що подія правопорушення за ч.1 ст.155-1 КУпАП та за ч.1 ст.164 КУпАП мала місце 06.10.2020, а тому на момент ухвалення рішення судом апеляційної інстанції (27.01.2021) сплинув, передбачений ч.2 ст.38 КУпАП трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП, який не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Тобто, обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п.7 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

З урахуванням того, що на даний час закінчився визначений ст.38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, апеляційний суд після скасування постанови суду першої інстанції також позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_1 , а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Апеляційний суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. The United Kingdom), п.51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

За вказаних обставин, апеляційний суд за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову Куйбишевського районного суду Запорізької області від 05 січня 2021 року відповідно до п.2 ч.8 ст.294 КУпАП скасовує постанову як таку, що винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права та закриває провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.22, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Куйбишевського районного суду Запорізької області від 05 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутодо адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбаченого ч.1 ст.155, ч.1 ст.164 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.155-1, ч.1 ст.164 КУпАП закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду Ю.О. Гріпас