Провадження № 3/522/605/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Циб І.В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 076609 від 03.11.2020 року, встановлено, що 03.11.2020 року о 03 год. 50 хв. в м. Одесі, вул. Велика Арнаутська, 80, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «LAND ROVER», д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В судові засідання, призначені на 14.12.2020 року та 12.01.2021 року ОСОБА_1 з`явився, свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав, вказав, що не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а лише їхав на пасажирському сидінні, а тому не забажав проходити у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням ОСОБА_1 в якості свідка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначив, що ОСОБА_1 є його другом, в листопаді, точної дати не пам`ятає, приблизно о 03:00 годині ночі попросив його побути його водієм, оскільки ОСОБА_1 планував побувати на зустрічах та вживати алкогольні напої. В районі ЦУМА в м.Одесі, по вул. Пушкінська, в кафе ОСОБА_1 зустрівся в кафе зі своїм другом, вживав алкогольні напої, потім ОСОБА_2 забрав його та вони направились в бік вул. Розумовська, в районі вул. Преображенської, там припаркувались. Потім під`їхав патрульний автомобіль, працівники поліції запитали хто господар автомобіля «LAND ROVER», д/н НОМЕР_1 , на що ОСОБА_1 повідомив, що це його автомобіль. Працівники поліції зазначили, що при повороті з вул. Пушкінська на вул. Велика Арнаутська, водій не подавав сигнал світловими покажчиками повороту. Попросили документи у ОСОБА_1 , однак він їх не надав, так як вказав, що не керував автомобілем. Попросили документи у ОСОБА_2 , в нього були посвідчення водія на молдовській мові, а документ, що посвідчує особу були вдома. ОСОБА_2 вказав, що поїхав додому за документами, а коли повернувся приблизно через 1,5 години на місце, де вони спілкувались з працівниками поліції, нікого не було. Зателефонував ОСОБА_1 , однак телефон був вимкнений. Коли останній передзвонив йому, той повідомив, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Воробйова.

ОСОБА_1 02.02.2021 року в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду належним чином. Крім того, інформація про дату, час та місце розгляду справи перебуває у відкритому доступі на офіційному сайті суду.

23.12.2020 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява від ОСОБА_1 , в якій він просив розглядати адміністративні матеріали відносно нього без його участі. В подальшому жодних клопотань до суду не надходило.

Присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП, а також суд враховує положення ст. 38 КУпАП, відповідно до якої справи про адміністративні правопорушення відповідно до КУпАП чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а також бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади.

Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 , будучи повідомлений про дату та час розгляду справи в суді, не з`явився, суд оцінює таку поведінку ОСОБА_1 , як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, надані в судовому засіданні в попередньому засіданні, та допитавши свідка, дослідивши відеозапис в судовому засіданні, суд доходить наступних висновків.

Визначаючи закон про відповідальність, який має застосовуватись у даному конкретному провадженні, суд виходить з наступного.

01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018 року (далі Закон №2617-VIII), яким запроваджується інститут кримінальних проступків, яким, у тому числі, Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, відповідно до якої кримінальним проступком стало в тому числі і керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, 17 червня 2020 року Верховною радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-IX від 09.04.2020 року (далі Закон №720-IX), який 02 липня 2020 року було підписано президентом України, а 03 липня 2020 року опубліковано в офіційній парламентській газеті «Голос України». Зазначеним Законом виключено підпункт 171 Закону № 2617-VIII, яким Кримінальний кодекс доповнено статтею 286-1.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Конституції України закон України набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Згідно з частиною першою ст. 139 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України» зі змінами та доповненнями, підписані Президентом України закони публікуються в газеті «Голос України» та у Відомостях Верховної Ради України, а також розміщуються на офіційному веб-сайті Верховної Ради України. Публікація законів та інших актів Верховної Ради України у цих друкованих засобах масової інформації є офіційною.

Згідно із частиною другою та третьою ст. 1 Указу Президента України від 10 червня 1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності», офіційними друкованими виданнями в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України є «Офіційний вісник України», газета «Урядовий кур`єр», газета «Голос України», «Відомості Верховної Ради України».

Виходячи з аналізу наведених Законів №2617-VIII та №720-IX, порядку та періоду набуття ними чинності, суд приходить до висновку, що кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за відмову від проходження освідування на стан сп`яніння, діяла в період з 01 по 02 липня 2020 року, та скасована з 03.07.2020 року і, починаючи з цього часу, тобто з 03.07.2020 року особи, які вчинили такі протиправні дії несуть адміністративну відповідальність, передбачену ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції, яка діяла до внесення в неї вищевказаних законодавчих змін.

При цьому, суд вважає необхідним зазначити, що зміни до Законів щодо відповідальності водіїв транспортних засобів відповідно до Закону від 17.06.2020 року були внесені не у спосіб, встановлений КК та КУпАП (Законами про внесення змін до цих Кодексів та/або до кримінального процесуального законодавства України), а також того, що відповідно до редакцій ст. 130 КУпАП та ст.286-1 КК, що викладені на офіційному сайті законодавства України Верховної Ради України, відповідальність водіїв транспортних засобів передбачена саме ст.286-1 КК і не передбачена ст.130 КУпАП, виходячи з принципу верховенства права (ст. 3 Конституції України), а також того, що на офіційному сайті Верховної Ради України законодавство викладено в Інформаційно-пошуковій системі «Законодавство України», яка дає змогу знайти документи, як за реквізитами так і за контекстом, однак ця система не є офіційним друкованим виданням, в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10 червня 1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» та ст. 139 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України».

Більш того, слід зазначити, що адміністративна відповідальність, до якої притягується ОСОБА_1 по суті і за встановленими санкціями є більш м`якою порівняно з кримінальною і покращує становище даної особи, тому все, що покращує становище правопорушника має бути витлумачено на його користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Протокол у справі про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення. Лише належно оформлений протокол дозволяє всебічно розглянути справу по суті.

Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 076609 від 03.11.2020 року, дослідив матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно яких останні пояснили, що були свідками того, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з тим, що у нього були виявлені ознаки такого сп`яніння у виді запаху алкоголю з порожнини рота, нестійкої ходи, але він відмовився пройти такий огляд; відеозаписами на DVD-R диску «ALERUS», на яких зафіксований факт відмови ОСОБА_1 в присутності двох свідків від проходження на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Судом в присутності особи був переглянутий відеозапис на DVD-R диску «ALERUS» з місця події з нагрудних камер працівників поліції, який долучено до матеріалів справи, з якого вбачається, що працівниками поліції при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 дотримано вимог чинного законодавства щодо порядку освідування на стан алкогольного сп`яніння та зафіксовано факт відмови водія, який керував транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків.

Як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 076609 від 03.11.2020 року, встановлено, що 03.11.2020 року о 03 год. 50 хв. в м. Одесі, вул. Велика Арнаутська, 80, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «LAND ROVER», д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Крім того, надані пояснення свідком ОСОБА_2 , суд сприймає критично, та вважає не об`єктивними, оскільки в нього присутня особиста зацікавленість у вирішенні справи та будь-яких доказів на підтвердження своїх свідчень він не надав.

Слід заначити, що свідок ОСОБА_2 на оглянутому відеозаписі, який долученко до матеріалів справи, відсутній, що ставить під сумнів достовірність його пояснень.

З викладеного вбачається, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п. 2.5 ПДР України, який передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відмовився на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану у тому числі алкогольного сп`яніння.

Таким чином, з викладеного випливає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова від проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння, у передбаченому законодавством порядку, повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 суд враховує суспільно-небезпечний характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає покарання у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, у ОСОБА_1 не вилучалось посвідчення водія. В судовому засіданні ОСОБА_1 запевнив суд, що в нього відсутнє посвідчення водія, оскільки в 2016 році він притягувався до адміністративної відповідальності та був позбавлений права керування транспортними засобами.

Проте, судом встановлено, що відповідно до наданої відповіді Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Одеській області на запит суду, згідно бази даних підсистеми НАІС Єдиного державного реєстру МВС на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 29.01.2021 року, видавалось посвідчення водія серії НОМЕР_2 , від 31.08.2019 року, категорії «А1, А, В1, В, С1, С».

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також для припинення вчинення ним нових правопорушень, буде достатнім та необхідним застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка в свою чергу є безальтернативною.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір 0.2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454 грн. 00 коп.

Докази про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору в матеріалах справи відсутні та суду надано не було.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 9, 24, 33, 34, 130, 221, 280, 283, 284, 285 КУпАП, Закону України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454 грн. 00 копійок (чотириста п`ятдесят чотири гривні нуль копійок) на користь держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя Приморського районного суду

м. Одеси І.В. Циб