Провадження №: 3/755/1401/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" січня 2021 р. Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Мельниченко Л.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Справа про адміністративне правопорушення надійшла до суду 03 грудня 2020 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями, головуючою суддею визначено суддю Мельниченко Л.А.

Перше судове засіданні було призначено на 17 грудня 2021 року, однак ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надіславши клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату, оскільки його захисник ще не ознайомився з матеріалами справи.

17 грудня 2021 року адвокат Кузьмін Є.О. з`явився до суду, ознайомився з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, про що надав відповідну розписку.

Після цього, адвокат не заперечував, щодо розпочатку розгляду справи, насамперед огляду відеозаписів з диску.

Після оголошення протоколу, перегляду відеозапису, адвокат висловив свою позицію про те, що на його думку в КУпАП відсутня відповідальність водіїв автомобілів за ст. 130 КУпАП, і з цих підстав справа підлягає закриттю.

Крім того, адвокат, з урахуванням клопотання його довірителя, просив оголосити перерву у судовому засіданні, для надання йому можливості випрацювати позицію та підготовити пояснення.

Ці клопотання були задоволені та визначені наступна дата, про яку були повідомлені належним чином учасників розгляду.

Однак, у судові засідання 22 грудня 2020 року, 11 січня 2021 року 25 січня 2021 року ОСОБА_1 жодного разу не з`явився. До суду надходили клопотання ОСОБА_1 про те, що не може з`явитися його адвоката, а він без нього відмовляється розглядати справу.

Від адвоката надходили клопотання: один раз відкласти судове засідання у зв`язку з хворобою, ще два рази у зв`язку з тим, що він знаходиться в інших судових засідання, про що він повідомляв не заздалегідь, а у день засідань.

Адвокат, як фахівець, будучи обізнаним про трьохмісячний термін розгляду справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням зайнятості та хвороби, не використав право надання письмових пояснень та клопотань.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Таким чином, суд здійснив всі можливі заходи для дотримання прав ОСОБА_1 проте, враховуючи строки розгляду справи про адміністративні правопорушення, суд розцінює поведінку ОСОБА_1 як свідоме зловживання своїми процесуальними правами, завідомо направлене на безпідставне затягування судового процесу.

Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, врахувавши, що судом були вжиті всі можливі, передбачені законом заходи для виклику ОСОБА_1 до суду, суддя, з дотриманням вимог ст. 268 КУпАП, вважає за можливе розглядати справу про адміністративне правопорушення у відсутність ОСОБА_1 за наявними матеріалами.

Як вбачається з даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 005865 від 30 жовтня 2020 року: «30 жовтня 2020 року близько 17 години 40 хвили ОСОБА_1 , рухаючись по Харківському шосе у м. Києві, керував автомобілем «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків, результат тесту 1, 65 %о. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України».

Як вбачається з талону тестування на алкоголь до протоколу ДПР18 № 005865, ОСОБА_1 проходив тест приладом «Драгер» 30 жовтня 2020 року за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 8, за результатами проведення якого встановлено наявність у ОСОБА_1 1,65%о алкоголю. ОСОБА_1 погодився з цим результатом, що засвідчено його особистим підписом без внесення зауважень.

Також, власноручним підписом ОСОБА_1 засвідчив згоду з даними про перебування ним у стані алкогольного сп`яніння та згоду з результатами тесту, які знаходяться в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Цей акт без зауважень та доповнень підписаний свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які також надали письмові пояснення.

Згідно розписки ОСОБА_4 , він забрав автомобіль «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_1 , для транспортування до буд. 18 по вул. Ревуцького.

Як вбачається з даних, що містяться у рапорті інспектора роти 3 батальйону 4 полку 2 Макима Бабака від 30 жовтня 2020 року, у складі автопатруля він виїхав на виклик по лінії 202 про те, що водій автомобіля «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходиться за кермом ймовірно у стані алкогольного сп`яніння та порушив правила дорожнього руху. При виїзді за адресою Харківське шосе, 8 , був виявлений водій ОСОБА_1 , який погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою алкотестера «Драгер». Результат тестування 1,65 %о.

При відтворенні відеозапису встановлено, що працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , саме він знаходився за кермом автомобіля. Стан у якому він перебував та його поведінка викликали сумнів щодо вживання ним алкоголю. В присутності двох свідків він погодився пройти тестування на алкотестері «Драгер». При проведенні тестування працівниками поліції були дотриманні всі вимоги до проведення тесту. Результат був 1,65 %о. ОСОБА_1 не оспорював, що вживав спиртні напої. Він особисто підписав усі документи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме дані, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 005865 від 30 жовтня 2020 року; у талоні до протоколу на тестування на алкоголь від 30 жовтня 2020 року; в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 30 жовтня 2020 року; у розписці ОСОБА_4 , який взяв на себе керування автомобілем; у рапорті інспектора роти 3 батальйону 4 полку 2 Макима Бабака від 30 жовтня 2020 року; відтворивши запис на диску; - суддя приходить до наступного.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних та токсичних речовин.

Відповідно до вимого п.6 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Стаття 130. Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції КУпАП (із змінами, внесеними згідно з указами Президії Верховної Ради Української РСР від 29.05.85 р. N 316-XI, від 19.05.89 р. N 7542-XI, від 29.07.91 р. N 1369-XII, від 15.11.91 р. N 1818-XII; законами України від 23.12.93 р. N 3785-XII, від 07.02.97 р. N 55/97-ВР,від 24.09.2008 р. N 586-VI, від 19.11.2013 р. N 693-VII, від 14.07.2015 р. N 596-VIII, від 07.07.2016 р. N 1446-VIII; у редакції Закону України від 22.11.2018 р. N 2617-VIII, враховуючи зміни, внесені Законом України від 03.12.2019 р. N 321-IX, зміни, внесені підпунктом 4 пункту 1 розділу І Закону України від 22.11.2018 р. N 2617-VIII, виключено, враховуючи зміни, внесені Законом України від 17.06.2020 р. N 720-IX), відповідно до наданої Міністерством юстиції України у справі № 755/10543/20 належним чином засвідчених еталонних копій цієї статті указаного Кодексу станом на 01.07.2020 та 03.07.2020 (згідно пункту 3 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2001 року № 376, передбачено, що саме держатель Реєстру - Мін`юст відповідає за автентичність та контрольний стан еталонних текстів), у собі з 03.07.2020 передбачає:

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Як вбачається з даних, що містяться в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14, судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Голлоран та Франціс проти Сполученого королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завадити серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілем та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

На підставі наведеного, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, суддя, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, те, що 30 жовтня 2020 року близько 17 години 40 хвили ОСОБА_1 , рухаючись по Харківському шосе, 8 у м. Києві, керував автомобілем «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» присутності двох свідків, результат тесту 1, 65 %о. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_1 виду адміністративного стягнення суддя, враховує вимоги ст. 23 КУпАП, які передбачають, що адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, враховуючи характер вчиненого правопорушення, наявні дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують відповідальність, та те, що санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено єдине адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, суддя вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортним засобом.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП.

На підставі наведеного та , керуючись ч. 1 ст. 130, ст.ст. 251, 252, 266, 283-285 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 гривні 00 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду, через Дніпровський районний суд м. Києва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня винесення.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» ідентифікаційного номеру боржника, згідно постанови Верховного Суду України від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14, не являється підставою для відмови державного виконавця у відкритті виконавчого провадження.

Суддя Л.А. Мельниченко