Провадження № 33/4820/487/21
Справа № 685/458/21 Головуючий в 1-й інстанції Бурлак Г. І.
Категорія: ч.2 ст.130КУпАП Доповідач Кулеша Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Цугель А.О., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Сторожука Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу захисника Сторожука Ю.В., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 24 червня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп.

За постановою суду, 01.04.2021 року о 23 год. 53 хв. ОСОБА_1 в смт. Теофіполь Хмельницької області, по вул. Н.Сотні, керував автомобілем БМВ 520 н/зСС4369АМ з явними ознаками алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від запропонованого інспектором поліції проходження огляду для встановлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з застосуванням технічного засобу або в закладі охорони здоров`я відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчинене повторно протягом року.

В поданій апеляційній скарзі захисник Сторожук Ю.В., в інтересах ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження у справі. Вказує, що з відеозапису події не вбачається наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, оскільки його мова була чіткою, тремтіння рук відсутнє, запах алкоголю відеозаписом зафіксувати неможливо. Крім того, з відео не вбачається, що причиною зупинки транспортного засобу поліцейським була обґрунтована підозра у тому, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Протокол складений відносно нього є неналежним доказом через необ`єктивність, оскільки складений поліцейським одноосібно. На місці події ОСОБА_1 заперечував вживання алкоголю перед тим, як сісти за кермо автомобіля, тому і відмовився підписати протокол. Поліцейський не запросив свідків для підтвердження наявності у ОСОБА_1 явних ознак алкогольного сп`яніння. Стверджує, що працівник поліції застосував до ОСОБА_1 кайданки, практично відразу ж, після зупинки транспортного засобу, тобто здійснив затримання до того, як запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. При цьому, поліцейський грубо порушив вимоги ст. 261 КУпАП негайно не повідомивши родичів ОСОБА_1 про місце його перебування, не роз`яснив суть права на захист, не з`ясував у нього чи сам він буде здійснювати захист своїх інтересів чи скористається послугами захисника. Такими неправомірними діями працівник поліції вивів ОСОБА_1 з рівноваги в результаті чого він відмовився від проходження огляду. Тому вважає, що постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження закриттю.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Сторожука Ю.В., на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно з приписами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, вказані норми закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі не були.

Як установлено судом апеляційної інстанції, 01.04.2021 року о 23 год. 53 хв. в смт. Теофіполь Хмельницької області, по вул. Н.Сотні, ОСОБА_1 керував автомобілем БМВ 520 н/зСС4369АМ з явними ознаками алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від запропонованого інспектором поліції проходження огляду для встановлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з застосуванням технічного засобу або в закладі охорони здоров`я відмовився. Такі дії вчинив повторно, протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може, оскільки вони не відповідають встановленим апеляційним судом фактичним обставинам справи та закону.

Так, в процесі апеляційного розгляду встановлено, що 11 листопада 2020 року Теофіпольським районним судом Хмельницької області було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постанова набрала законної сили 29.12.2020 року (а.с. 8).

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. 3 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частинами четвертою та сьомою статті 121, частиною другою статті 128, частиною другою статті130КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).

Разом з тим, працівниками патрульної поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 488267 щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП (а.с. 1), без зазначення кваліфікуючої ознаки повторність протягом року.

Зазначених обставин суд першої інстанції не врахував, вийшовши за межі висунутого правопорушення, та дійшов хибного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП

Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

За таких обставин дії ОСОБА_1 необхідно перекваліфікувати з ч.2 ст. 130 КУпАП на ч.1 ст. 130 КУпАП, виключивши при цьому з мотивувальної частини таку кваліфікуючу ознаку даного правопорушення як повторність.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, досліджених як судом першої, так і судом апеляційної інстанції, зокрема з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 488267 від 02 квітня 2021 року вбачається, що 01.04.2021 року о 23 год. 53 хв. ОСОБА_1 в смт. Теофіполь Хмельницької області, по вул. Н.Сотні, керував автомобілем БМВ 520 н/зСС4369АМ з явними ознаками алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі, відмовився (а.с.1).

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечив факт керування автомобілем у вказаний у протоколі день та час та пояснив, що був зупинений працівниками поліції. Коли вийшов з автомобіля та йому одразу ж надягнули кайданки, посилаючись на те, що він веде себе агресивно. Запропонували пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки та в лікарні, він відмовився оскільки розхвилювався та розгубився через те, що був затриманий поліцейськими із застосування кайданків. Підтвердив факт притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, вищезазначених Інструкції і Порядку, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Поліцейським на місці зупинки транспортного засобу проводиться огляд з використанням спеціальних технічних засобів, лише відносно осіб, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, крім протоколу, також підтверджується безперервним відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, на якому зафіксовано, що поліцейські зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 і один із поліцейських звертає увагу, що попереджав його не їздити, так як він вже позбавлений права керування. При цьому поліцейський виявляє у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю та пропонує пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи в медичному закладі, від чого ОСОБА_1 відмовляється.

Відповідно до вимог ст. ст. 31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, автоматичну фото- і відеотехніку, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Таким чином, наданий працівниками поліції відеозапис з нагрудних відеокамер відображає із достатньою повнотою стан водія ОСОБА_1 , його поведінку, та те, що співробітники поліції, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, діяли згідно до вимог чинного законодавства та у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння та оформлення матеріалів.

Відеозапис з нагрудних відеокамер працівників поліції, є об`єктивним доказом по справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь якої особи та на якому зафіксовано достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій. Крім того, підтверджує обставини, викладенні в протоколі про адміністративне правопорушення. Доказів, що цей відеозапис сфальсифіковано чи на ньому відображено інші обставини, матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може вважатись належним та допустимим доказом у справі оскільки складений одноособово працівником поліції, не дають апеляційному суду підстав вважати, що протокол складений з такими порушеннями вимог законодавства, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі. В даному випадку вказані доводи апелянта не мають суттєвого правового значення та не впливають на факт вчинення адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд, також звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення не має переваги перед іншими доказами та сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом у справі, суд всебічно, повно і об`єктивно оцінює всі докази по справі в їх сукупності, керуючись законом.

У відповідності п. 7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16.02.2021 року, який набув чинності 17.03.2021, внесено зміни до КУпАП, зокрема до ст. 266 КУпАП.

За ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що на відеозаписі відсутні свідки відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки, як вже зазначалось вище диспозицією ст. 266 КУпАП визначено, що свідки залучаються лише у випадку неможливості фіксації технічними засобами відмови водія від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Ураховуючи сукупність вищевказаних доказів, апеляційний суд приходить до висновку про достатність вказаних доказів для встановлення вини ОСОБА_1 та кваліфікує його дії за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також, з пояснень адвоката Сторожука Ю.В. наданих ним в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, вбачається, що ні ОСОБА_1 , ані захисником не оскаржувались дії працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення в порядку КАС України.

Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу, внаслідок чого суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості їх врахувати.

Дослідивши докази, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , апеляційний суд визнає їх такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи апеляційною інстанцією.

Згідно ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

При накладенні на ОСОБА_1 стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд, згідно з вимогами ст.33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, дані про його особу, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, тому вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Сторожука Ю.В. задовольнити частково.

Постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 24 червня 2021 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Виключити з мотивувальної частини постанови суду посилання на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення повторно.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М. Кулеша