Єдиний унікальний номер 341/1777/20
Номер провадження 3/341/173/21
ПОСТАНОВА

02 лютого 2021 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р. розглянув справу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 44-3 КУпАП щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої продавцем магазину «Продтовари».

в с т а н о в и в :

12.11.2020 із Галицького відділення поліції надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2021 справу про адміністративне правопорушення передано судді Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергелю М. Р., який з 06.01.2021 по 18.01.2021 перебував на лікарняному.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 07.11.2020 № 374395 ОСОБА_1 07.11.2020 близько 10 години 17 хвилин в с. Блюдники по вул. Галицька, 47, здійснювала торгівлю продуктами харчування без засобів індивідуального захисту, що закриває ніс та рот, чим порушила п.п. 1 п. 10 постанови КМ України від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки з повідомленням про вручення. Відповідно до трекінгу відправлень укрпошти, відправлення прямує до точки видачі/доставки.

Правопорушення передбачене ст. 44-3 КУпАП не входить до переліку справ передбачених ч. 2 ст. 268 КУпАП розгляд яких слід проводити з обов`язковою присутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю за можливе справу розглядати без участі ОСОБА_1 .

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У ст. 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Приписами ст. 44-3 КУпАП, в редакції чинній на час вчинення інкримінованого правопорушення, було передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбаченихЗаконом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 06.11.2020 № 1000-IX, який набрав чинності 21.11.2020, ст. 44-3 КУпАП доповнено частиною другою такого змісту: «Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Тобто, відповідальність за порушення правил щодо карантину, в частині перебування без вдягнутих засобів індивідуального захисту, яка була передбачена ст. 44-3 КУпАП, враховуючи наведені зміни, з 21.11.2020 передбачена ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення (ст. 256) є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Як зазначено вище, на час розгляду цієї справи ст. 44-3 КУпАП складається із двох частин, кожна з яких слугує самостійною підставою для накладення адміністративного стягнення на особу. Водночас, у протоколі про адміністративне правопорушення від 07.11.2020 № 374395 зазначено про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, без визначення конкретної частини цієї статті.

Таким чином, на цей час на особу не може бути накладено адміністративне стягнення за ст. 44-3 КУпАП, зміни до якої набули чинності 21.11.2020; громадянка ОСОБА_1 на момент розгляду справи не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП, необхідною є точна кваліфікація діяння цієї особи (із зазначенням частини вказаної статті 44-3 КУпАП.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження і на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

ЄСПЛ наголошує, що у разі самостійного визначення кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладену практику ЄСПЛ суддя під час розгляду справ про адміністративні правопорушення позбавлений можливості самостійно уточнювати (здійснювати) кваліфікацію діяння особи, стосовно якої розглядається справа.

Так само, надсилання протоколу про адміністративне правопорушення до органу (посадової особи), який його склав, для забезпечення дооформлення цього джерела доказів, усунення виявлених недоліків, які перешкоджають притягнути особу до адміністративної відповідальності, однозначно становитиме порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки у цьому випадку суддя буде діяти не як безсторонній і незалежний суб`єкт розгляду справи, а неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Так само, у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі.

При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення, не визнаю його належним доказом для використання у процесі доказування, оскільки такий не містить чіткої норми права (частини ст. 44-3 КУпАП), за якою може бути накладене адміністративне стягнення.

Зважаючи на те, що суддя позбавлений можливості самостійно визначати кваліфікацію описаного у протоколі діяння ОСОБА_1 , доходжу висновку про те, що у визначений законодавством спосіб належними доказами не доведено наявність у діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, за яке її може бути притягнуто до відповідальності у межах цієї справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи викладене, вважаю, що провадження у цій справі підлягає закриттю у зв`язку з недоведеністю наявності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 283, 284, 285 КУпАП,

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 44-3 КУпАП, щодо ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Галицький районний суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяМ. Р. Мергель