24.11.2021 Єдиний унікальний номер 205/9364/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 листопада 2021 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Таус М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Відділення поліції №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, яка мешкає у АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 467647 від 22.10.2021 року, ОСОБА_1 22.10.2021 року о 22.10 годині, за адресою: м. Дніпро, вул. Н.Заводська, 78/1, кафе «Мрія» здійснювала приймання відвідувачів у сфері громадського харчування без умов наявності у всіх працівників закладу негативного результату тестування на Covid-19 або документа, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації, міжнародного внутрішнього сертифіката, що підтверджує вакцинування від Covid-19, чим порушила Постанову КМУ №1236 від 09.12.2020 року зі змінами, а саме п.3-5 п.п.1.

Дії ОСОБА_1 , кваліфіковано за ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнала, просила закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно неї за ст. 44-3 КУпАП за відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що правопорушення вона не вчиняла, а в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, які б свідчили про вчинення нею інкримінованого їй адміністративного правопорушення та суду пояснила, що в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » вона працює адміністратором, а тому не є суб`єктом господарської діяльності, а відповідно і не може бути притягнута до відповідальності за інкриміноване їй порушення. Просила врахувати, що господарська діяльність в даному закладі здійснюється ФОП « ОСОБА_2 »

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов до наступного висновку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 44-3 КУпАП відповідальність за частиною першою цієї норми закону настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Як вбачається з даних, що містяться у матеріалах адміністративної справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, здійснювала приймання відвідувачів у сфері торгівельного і побутового обслуговування без наявності у всіх учасників (відвідувачів) та співробітників закладу негативного результату тестування на Covid-19 або документа, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації від Covid-19, чим порушила п.3-5 п.п.4. Постанови КМУ №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 року зі змінами.

За змістом підпункту 1 пункту 3-5 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2» додатково, до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї Постанови, забороняється приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос і закладів громадського харчування в аеропортах.

Обмеження, передбачені підпунктами 1-7, 9, 14 та 16 цього пункту не застосовуються за умови наявності у всіх учасників (відвідувачів, користувачів), крім осіб, які не досягли 18 років, та організаторів заходу (співробітників закладу, ринку) негативного результату тестування на COVID-19 методом полімеразної ланцюгової реакції або експрес-тесту на визначення антигена коронавірусу SARS-CoV-2, яке проведене не більш як за 72 години до здійснення заходу (відвідування закладу, ринку), або документа, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації, міжнародного, внутрішнього сертифіката або іноземного сертифіката, що підтверджує вакцинацію від COVID-19 однією дозою однодозної вакцини або двома дозами дводозної вакцини (зелені сертифікати), які включені Всесвітньою організацією охорони здоров`я до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях, негативний результат тестування методом полімеразної ланцюгової реакції або одужання особи від зазначеної хвороби, чинність якого підтверджена за допомогою Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія).

Отже, аналіз наведених норм дає можливість дійти висновку, що відповідальність за порушення вимог щодо заборони приймання відвідувачів може нести виключно суб`єкт господарювання, оскільки саме їм визначено заборону на приймання відвідувачів за умови недотримання решти вимог Постанови №1236.

Відповідно ж до ст.55 Господарського кодексу України від 16.01.2003 №436-IV (зі змінами та доповненнями) суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

У той же час як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення дана обставина особою, уповноваженою на складання протоколу перевірена не була.

Отже, жодних підстав вважати, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, а відповідно особою, яка в розумінні Постанови №1236 здійснює приймання відвідувачів немає.

Оскільки ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності за інкримінованим їй правопорушенням, тому не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. За відсутністю хоча б одного елементу складу правопорушення, притягнення до будь-якого виду відповідальності не можливе.

Окрім того, за змістом підпункту 4 пункту 3-5 зазначеної постанови обов`язковою складовою наведеного порушення є саме «приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення». Тобто при складанні протоколу особою уповноваженою на його оформлення підлягало встановленню в першу чергу факт приймання відвідувачів суб`єктами господарювання.

При дослідженні матеріалів адміністративної справи, встановлено, що при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення співробітниками поліції не долучено належних та допустимих доказів, які б підтверджували саме факт приймання відвідувачів, не встановлено яких саме відвідувачів здійснювала приймання ОСОБА_1 , у протоколі не зазначено у кого саме не було документу, що підтверджує повний курс вакцинації чи наявність негативного результату Covid-19.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 44-3, 247, 277, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови

Апеляційна скарга, подаються до відповідного апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя М.М. Таус