ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 278/2974/20 Провадження 3/636/89/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2021 Суддя Чугуївського міського суду Харківської області Золотоверха О.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Житомирського районного суду Житомирської області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ОБ №124202 від 03.11.2020, водій ОСОБА_2 03.11.2020 о 22:50 годині в Житомирському районі, смт Новогуйвинськ, по вул. Миру, керував автомобілем «Мітсубісі «Baгон», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій категорично відмовився у присутності двох свідків.

Матеріали у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 12.11.2020 надійшли до Житомирського районного суду Житомирської області та за клопотанням особи, що притягається до адміністративної відповідальності, постановою суду від 17.12.2020, направлені до суду за місцем постійного проживання ОСОБА_1 .

На судове засідання, що призначалось Чугуївським міським судом Харківської області двічі: 20.01.2021 та 01.02.2021 ОСОБА_1 не з`являвся, про час та місце проведення судових засідань сповіщався своєчасно та належним чином.

Так, в матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_1 від 30.11.2020, в яких він вказував, що 03.11.2020, близько 23:00 години, коли він перебував біля під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2 , де він на той час мешкав, до автомобіля «Mitsubishi Padjero» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить його дочці, під`їхав службовий автомобіль ППС, з якого вийшли два співробітники поліції. Вони підійшли до ОСОБА_1 та потребували у нього посвідчення водія, останній відмовився, пояснивши, що не керував автомобілем, його ніхто не зупиняв, його автомобіль перебуває на стоянці біля будинку. Співробітники поліції звинуватили його у тому, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, почали погрожувати, що автомобіль заберуть на штрафну стоянку а його відвезуть до райвідділу для встановлення особи. Після того як ОСОБА_1 пред`явив працівникам поліції паспорт громадянина України, співробітники поліції заштовхали його до службового автомобіля та повезли у невідомому напрямку, зупинившись за адресою смт Новогуйвинське, вул. Дружби Народів, де запросивши двох раніше не знайомих йому громадян у якості свідків, запропонували йому, ОСОБА_1 , проїхати у медичний заклад для проходження експертизи на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 від запропонованого проходження огляду відмовився, пояснивши, що не керував автомобілем, отже і підстави для такого огляду відсутні. Після складання протоколу та підписання його двома свідками, співробітники поліції запропонували йому ознайомитися та підписати протокол. Через темний час доби він не зміг ознайомитись із написаним, попросивши дозволу сфотографувати протокол. Оскільки у вказаному проханні йому відмовили, ОСОБА_1 відмовився підписувати протокол та отримувати його копію, запропонувавши направити її на його поштову адресу. Під час складання протоколу та підписання його свідками, останні разом із співробітниками поліції перебували у службовому автомобілі, а ОСОБА_1 знаходився неподалік, на вулиці. Після цього, йому повернули паспорт і він разом зі свідками пішов додому.

Крім того, в своїх письмових поясненнях та доповненнях до них від 19.01.2021, що надійшли вже до Чугуївського міського суду Харківської області, ОСОБА_1 , наполягав на неправомірності дій співробітників поліції під час складання протоколу стосовно нього, наявності численних порушень діючого законодавства у їхніх діях та просив суд закрити провадження у справі в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому ОСОБА_1 також посилався на зміст наданих ним до суду письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що були надані ними після того, як ОСОБА_1 роз`яснив їм суть і послідовність подій того вечора.

Крім того, 01.02.2021 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату через погіршення стану його здоров`я, долучивши до заяви копії медичної довідки та витяг з амбулаторної картки.

Розглядаючи вказане клопотання суд враховує, що розгляд справи протягом розумного строку гарантовано ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч. 1 ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Виходячи з положень ст. 268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

В п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25.01.2019 № 194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття,сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

З урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_1 жодним чином не був позбавлений можливості надавати до суду письмові пояснення, заявляти ті чи інші клопотання та мав достатньо часу для реалізації своїх прав, як учасника судового розгляду, суд вважає за необхідне відхилити його клопотання про відкладення розгляду справи та розглянути її по суті за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, суд керується таким.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналогічні положення фактично висловлені Європейським судом з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 у справі «Михайлова проти України», який зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 «Про судову практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває в стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим із того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП, є встановлення факту виконання нею функцій водія під час руху транспортного засобу. Обов`язок щодо доведення вказаної обставини покладається на працівників поліції, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

До суду, в якості доказів на підтвердження вказаних фактів, працівниками поліції надано протокол про адміністративне правопорушення ОБ №124202 від 03.11.2020, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 03.11.2020 та Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Відеозапису з камер портативних відеорегістраторів до адміністративного матеріалу з невідомих суду причин не долучено, клопотання про витребування компакт-диску із вказаним відеозаписом від учасників справи не надходило.

Таким чином, належних та допустимих доказів того, що 03.11.2020 о 22:50 годині ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції, матеріали справи не містять.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 15.05.2019 по справі № 537/2088/17, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності притягнення її до адміністративної відповідальності та не звільняє суб`єкта владних повноважень від доведення правомірності рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.

Для встановлення всіх обставин справи, зокрема факту виконання ОСОБА_1 функцій водія автомобіля, суд відкладав розгляд справи з метою виклику в судові засідання та подальшого допиту свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які, незважаючи на виклики в судові засідання, призначені на 20.01.2021, 01.02.2021 до суду не з`явились, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості отримати їх показання з приводу обставин виконання ОСОБА_1 функцій водія автомобіля.

Наявні в матеріалах справи письмові пояснення вказаних осіб суд не може визнати беззаперечним доказом, який поза розумним сумнівом доводить факт виконання ОСОБА_1 функцій водія автомобіля під час руху останнього.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 27.06.2019 по справі № 560/751/17, пояснення осіб, які у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, не можуть бути беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення та не є належними доказами, якими може обґрунтовуватись притягнення до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення свідків, за відсутності даних відеозапису та показань працівників поліції (відповідного рапорту,тощо) суд не може визнати беззаперечними доказами, які спростовують доводи ОСОБА_1 та поза розумним сумнівом доводять факт керування останнім транспортним засобом та рух останнього в момент часу, коли він був виявлений працівниками поліції.

За таких обставин суд приходить до висновку, що належних, допустимих та достатніх доказів, які б беззаперечно, поза розумним сумнівом, спростовували доводи ОСОБА_1 відносно того, що він не керував транспортним засобом, суду не надано.

Виниклі сумніви щодо виконання ОСОБА_1 функцій водія автомобіля та руху останнього в момент часу, коли він був виявлений працівниками поліції, суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь ОСОБА_1 та приходить до висновку щодо недоведеності факту керування ним транспортним засобом.

Крім того, суд звертає увагу на таке.

Згідно ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пунктами 6 та 7 розділу 1 Загальні положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015, також передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналогічні норми передбачені Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008. Так, згідно вказаного Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналіз вказаних вище положень законодавства в їх сукупності та логічному взаємозв`язку свідчить, що відмова водія від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а є підставою для направлення водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Відмова водія від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, є підставою для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП та притягнення до адміністративної відповідальності.

Разом із тим по тексту протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції зазначено: від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій категорично відмовився.

Таким чином, зі змісту вказаного протоколу не є зрозумілим, - від якого саме огляду на стан сп`яніння відмовився ОСОБА_1 , чи відмовлявся він від проходження огляну на стан сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я, чи лише від огляду на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів, як це зазначено у долученому до протоколу акті (а.с. 6).

У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене вище, суд закриває провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Враховуючи, що суд дійшов висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у справі, суд не вбачає підстав надавати оцінку по суті іншим доводам ОСОБА_1 , в тому числі щодо поведінки працівників поліції, які, на його думку, діяли протиправно, тощо.

Керуючись ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, 248-249, 279, 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя О.О. Золотоверха