Справа № 204/5990/21
Провадження № 3/0203/2656/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м. Дніпро

Суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Колесніченко О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, порушену старшим уповноваженим в ОВС шостого відділу (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України майором поліції Дениско Віталієм Сергійовичем, за протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Васьківці Чернігівської області, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює на посаді адміністратора в ТОВ «Рентер», займала посаду депутата Чечелівської районної у м. Дніпрі ради заміжньої, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_2 2012 року народження, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

ВСТАНОВИВ:

За даними протоколу від 26 липня 2021 року № 670 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, ОСОБА_1 , будучи обраною на чергових виборах, які відбулись 25 жовтня 2015 року, депутатом Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, та будучи відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 45 вказаного закону, без поважних причин, поза встановлений законодавством строк, несвоєчасно, а саме: 07 липня 2021 року о 22 годині 19 хвилини, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перед звільненням, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, тобто поза межами 20-ти денного строку, встановленого законодавством, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні прокурор Центральної окружної прокуратури міста Дніпра Михайлюк К.К. послалася на викладене у протоколі та просила накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

ОСОБА_1 , позицію якої повністю підтримала захисник - адвокат Романюк А.О., в судовому засіданні свою вину не визнала, заперечуючи обставини наявності складу адміністративного правопорушення, оскільки умислу на порушення закону у неї не було, про наявність обов`язку подавати саме такий вид декларації її не повідомляли, а крім того, в Законі України «Про запобігання корупції» відсутнє визначення терміну подання декларації «перед звільненням» в разі припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, що унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання, тому ОСОБА_1 та її захисник наполягали на закритті провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши прокурора, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника, розглянувши матеріали адміністративної справи, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ч. 1ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст.172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Диспозиція статті 172-6 КУпАП є бланкетною нормою.

В теорії права бланкетний спосіб викладу диспозиції норми лише називає або описує склад правопорушення, а для повного визначення ознак належної поведінки відсилає до інших галузей права. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний і конкретизований зміст. Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті Особливої частини КУпАП і включає положення інших нормативно-правових актів у тому вигляді, в якому вони сформульовані безпосередньо в тексті статті. Саме із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення адміністративного проступку відповідно до ст. 9 КУпАП певного виду та встановлення за нього адміністративної відповідальності.

За юридичною позицією Конституційного Суду України у справі про зворотну дію кримінального закону в часі, викладену в рішенні № 6-рп/2000 від 19 квітня 2000 року, конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, через що зміни, які вносяться до нормативно-правових актів інших галузей права, посилання на які містить бланкетна диспозиція, не змінюють словесно-документу форму закону про публічно-правові види юридичної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» п. 2 ч. 1 ст. 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

ОСОБА_1 ставиться за вину те, що вона будучи депутатом Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, згідно з п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону була суб`єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень і правопорушень, пов`язаних з корупцією, та суб`єктом декларування відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

02 вересня 2020 року відповідно до рішення № 80/60 Дніпровської міської ради про створення адміністрацій районів Дніпровської міської ради органи місцевого самоврядування у м. Дніпрі реорганізовані шляхом приєднання виконавчих комітетів районних у місті рад до виконавчих органів Дніпровської міської ради, у зв`язку з чим відповідно до ст. 141 Конституції України та даних Міністерства юстиції України Чечелівська районна у місті Дніпрі рада знаходиться в стані припинення.

Згідно пункту 1.3 Положення про адміністрацію Чечелівського району Дніпровської міської ради, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради № 81/60, яке набрало чинності з 26 жовтня 2020 року, Адміністрація є правонаступником Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради у зв`язку з їх реорганізацією шляхом приєднання.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з ч.2 ст.62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

За правилами тлумачення Європейським Судом з прав людини концепції якості закону в рішенні від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону», а , коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід, сумісний з вимогою, щоб закон був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

В питанні фінансового моніторингу для типів декларації «щорічна» та «після звільнення» строк чітко визначений частиною 1 та абз.2 ч.2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» і не визначений для декларації типу «перед звільненням», яку особи, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, мають подавати за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, і мета якої зафіксувати майновий стан такого службовця на момент припинення публічної служби до закінчення бюджетного (фінансового) року, з огляду на те, що декларація типу «після звільнення» самостійно не в змозі відобразити зміни у майновому стані після припинення публічної служби.

Отже, відсутність визначеного в Законі України «Про запобігання корупції» терміну подання декларації «перед звільненням» в разі припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

На даний час, термін подання такої декларації, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 , встановлений в п. 2 ч. 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 10 червня 2016 року № 3 (у редакції наказу Національного агентства з питань запобігання корупції від 12 грудня 2019 року № 168/19) (Далі - Порядок) та у роз`ясненнях НАЗК щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобіганню корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларацій та повідомлень про суттєві зміни в майновому стані).

Як вбачається з ч. 1 розділу І «Загальні положення» Порядку, цей Порядок визначає процедуру формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відсутність законодавчого регулювання визначення строку подачі декларації особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, фактично визнаний самим НАЗК, який своїми актами самостійно визначив цей строк та періодично його змінює.

Проте, усунення цієї прогалини законодавчого регулювання даних правових відносин, шляхом прийняття рішень та видання наказів Національним агентством з питань запобігання корупції, не може бути підставою для притягнення осіб до юридичної відповідальності, адже Конституція та Закони України мають вищу юридичну силу в державі.

Отже, відсутність в Законі України «Про запобігання корупції» визначення терміну подання декларації згідно з абз.1 ч. 2 ст. 45 цього Закону, та враховуючи те, що Закон має вищу юридичну силу в порівнянні з рішенням центрального органу виконавчої влади, відсутність чіткості, точності і передбачуваності положень Закону в зазначеній частині, на переконання суду, не може бути усунуто шляхом видання відповідним державним органом підзаконних нормативно-правових актів, наданням роз`яснень з відповідних питань, які не відповідають положенням вказаного Закону, оскільки такі діють приписам п. 22 ч. 1 ст. 95 ст. Конституції України про визначення виключно законом діяння, які є адміністративними правопорушеннями, та відповідальності за них.

Крім того, повноваження депутата місцевої ради відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» починаються з дня відкриття першої сесії відповідної ради з моменту офіційного оголошення підсумків виборів відповідною територіальною виборчою комісією і закінчуються в день відкриття першої сесії цієї ради нового скликання, крім передбачених законом випадків дострокового припинення повноважень депутата місцевої ради або ради, до складу якої його обрано, серед яких стаття 5 цього Закону не передбачає реорганізацію чи ліквідацію ради, до якого обрано депутата.

В свою чергу, районні у містах ради після набрання чинності Законом України № 280/97-ВР від 21.05.97 «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідно до п. 2 його Прикінцевих та перехідних положень розділу V здійснюють свої повноваження відповідно до цього закону, а обрання нового складу цих рад проводиться в порядку, що передбачається цим та іншими законами, відповідно до рішень міських рад про утворення таких районів, як про це відзначив Конституційний Суд України.

До прийняття закону про адміністративно-територіальний устрій України особливості реорганізації місцевих рад визначені пунктами 6-1 и 6-2 розділу V Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 280/97-ВР від 21.05.97 «Про місцеве самоврядування в Україні», які собою не охоплюють реорганізацію районних у місті рад, що відноситься до виключної компетенції міської ради, а тому правило про те, що у день набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною територіальною громадою, територія якої затверджена Кабінетом Міністрів України (далі - сформована територіальна громада), припиняються повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, обраних територіальними громадами, територія яких включена до території сформованої територіальної громади (далі - розформовані територіальні громади) справедливе безпосередньо для депутатів Дніпровської міської ради, позаяк не для депутатів районної у місті ради, про припинення повноважень яких має бути окремо застережене міською радою.

Тому, за відсутності іншого строку у рішенні Дніпровської міської ради № 80/60 від 02 вересня 2020 року повноваження депутатів районних у місті рад, які заново більше не скликалися, закінчуються з припиненням повноважень їх виконкомів 30 грудня 2020 року, що узгоджується із засадами рівності їх статусу з тими депутатами, на яких поширюються вимоги несумісності внаслідок обрання на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, відповідно до ч. 2 ст. 6 і ст.ст. 32-33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

Відповідно, твердження сторони обвинувачення про припинення повноважень депутата ОСОБА_1 з часу відкриття першої сесії Дніпровської міської ради, яка не вважається новим скликанням Чечелівської районної у місті Дніпрі ради є помилковим, а ОСОБА_1 подала щорічну декларацію до першого квітня 2021 року після припинення своїх повноважень, як того вимагає Закон, і неохоплений раніше поданими деклараціями період у неї, таким чином відсутній.

Крім того, обов`язок фінансового моніторингу з поданням декларації типу «перед звільненням» за телеологічним тлумаченням ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» не може покладатися на депутатів місцевої ради, які за ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» здійснюють свої повноваження, не пориваючи з своєю основною виробничою або службовою діяльністю, оскільки для них немає вимог несумісності депутатської діяльності, а їх явка на сесію забезпечується гарантіями ст. 118 КЗпП України та ст. 32 цього Закону.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Керуючись ст.ст.8, 33, 40-1, 283-285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення..

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя О.В. Колесніченко