ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в особі судді Коваленко В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, з вищою освітою, тимчасово не працюючого, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

ОСОБА_1 визнано винуватим в тому, що приблизно о 12 год. 11 хв. 21 жовтня 2020 року, рухаючись в районі будинку 23А по пр-ту Богдана Хмельницького в м.Дніпро, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, керував автомобілем «Шевроле Авео», д/н НОМЕР_1 , чим порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306).

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить постанову суду відносно нього скасувати, а провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, остільки на момент складання протоколу від 21.10.2020 року був чинний Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", який набрав законної сили 01.07.2020 року, внесено зміни до статті 130 КУпАП. Тому на його думку, патрульний інспектор не мав права складати протокол про адміністративну відповідальність відносно нього за керування транспортним засобом з ознаками сп`яніння.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку ОСОБА_1 , який просив постанову скасувати, та провадження по справі закрити, перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до роз`яснень п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Суд вірно зазначив, що вина ОСОБА_1 підтверджується доказами, які місцевий суд безпосередньо дослідив під час розгляду справи, а саме:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №138383 від 21.11.2020 року про те, що водій ОСОБА_1 о 12 год. 11 хв. 21 жовтня 2020 року, рухаючись в районі будинку 23А по пр-ту Богдана Хмельницького в м.Дніпро, у стані наркотичного сп`яніння, керував автомобілем «Шевроле Авео», д/н НОМЕР_1 , чим порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306).

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №4891 від 04.11.2020, згідно якого ОСОБА_1 , 21.10.2020 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Вказані вище докази оцінені з точки зору належності, достовірності та достатності, та є правильними.

Посилання апелянта з приводу того, що роз`яснення Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності не є законом та не мають юридичну силу закону, а також те, що на офіційному сайті Верховної Ради України у КУпАП ст. 130 станом на день складання протоколу про адміністративне правопорушення та станом на час розгляду справи у суді першої інстанції викладено у редакції від 01.07.2020 року, що передбачає адміністративну відповідальність за керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є хибними, оскільки саме на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17 червня 2020 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. Відповідні положення із Закону України № 2617-VII від 22 листопада 2018 року були виключені. Вказаний закон набрав законної сили 03 липня 2020 року.

ОСОБА_1 суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Напроти, в апеляційному суді ОСОБА_1 підтвердив, що дійсно знаходився у стані наркотичного сп`яніння, та зазначив, що потім добровільно пройшов курс лікування.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів. Такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Місцевий суд наклав стягнення у межах санкції ст. 130 КУпАП та в 3х місячний строк з дня вчинення правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції, як законну,- без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Коваленко В.Д.