Справа № 541/2320/20
Номер провадження3/541/59/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2021 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Городівський О.А.,

за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко М.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління Держспоживслужби в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 , ФОП, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 110 від 22 жовтня 2020 року, 22.10.2020 о 10 год.05 хв, в магазині фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , який знаходиться за адерсою АДРЕСА_1 , при вході відсутнє повідомлення до відвідувачів залишатися вдома (утримуватися від відвідування) при наявності ознак респіраторних захворювань, відсутні дезінфікуючі засоби з всістом хлору,. Дезінфекція контактних поверхонь проводиться без застосування спиртовмісних антисептиків. Зі слів ФОП ОСОБА_1 вологе прибирання та дезинфекція контактних поверхонь проводиться «Білизною»., чим порушено п. 17 Постанови КМУ № 641, абзц 1 п.2, абзц 3 п. 8 постанови Головного санітарного лікаря України від 09.05.2020, за що ст. 44-3 КУпАП передбачено настання адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 обставини, викладені в протоколі заперечила, з підстав, викладених у письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 44-3 КУпАП (в ред. чинній на момент виникнення правовідносин) передбачає настання адміністративної відповідальності у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В якості доказів вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, до суду надано протокол № 110 від 22 жовтня 2020 року, акт санітарно-епідеміологічного обстеження від 22 жовтня 2020 року № 118, диск з відеозаписами ходу перевірки.

Оцінюючи долучені до справи докази суд зауважує наступне.

Загальновідомою обставиною є те, що 11.03.2020 року Всесвітня організація охорони здоров`я (ВООЗ) оголосила пандемію коронавірусу в світі.

Пандемія - сильна епідемія, яка характеризується поширенням інфекційного захворювання на всій території країни, територію суміжних держав, а іноді й багатьох країн світу. Пандемія оголошується тоді, коли з`являється новий вірус і поширюється по всьому світу, а населення немає імунітету до вірусу, а також ефективних засобів профілактики, тобто вакцинації та лікування.

У відповідності до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

У зв`язку з поширенням коронавірусної інфекції в Україні запроваджено карантинні обмеження.

Так, станом на 22 жовтня 2020 року, постановою КМУ № 641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» встановленні карантинні обмеження в залежності від стану захворюваності в регіоні.

Згідно п.п. 10,17 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020, на території України на період дії карантину забороняється:1) перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно; 2) перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні; 3) самовільно залишати місця самоізоляції, обсервації. Головним державним санітарним лікарем України розробляються та затверджуються протиепідемічні заходи, які визначають особливості провадження діяльності суб`єктами господарювання на період карантину.

На момент розгляду справи, положення п.п.10,17 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року , з 19.12.2020 року у відповідності до постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236 втратили чинність. Разом з тим, синхронно зі втратою чинності положень п.п.10,17 постанови КМУ набрали чинності п. 2-40 постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236, які містять аналогічні заборони та обмеження для суб`єктів господарювання, а саме п.п.2 та 4. Таким чином, відповідальність за порушення заборон і обмежень п.п.10.17 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року не скасована, тому підстави для застосування ст. 58 Конституції України відсутні.

У відповідності до ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Таким чином, норма викладена в п. 17 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 має відсильний характер і має застосовуватися суб`єктами господарювання під час здійснення своєї діяльності.

Постанова Головного санітарного лікаря № 17 від 09.05.2020 року «Про затвердження Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» оприлюднена на сайті Міністерства охорони здоров`я і Верховної Ради України та перебуває у вільному доступі. Абзац 1 пункту 2 Постанови зобов`язує розмістити інформаційні матеріали щодо профілактики коронавірусної хвороби COVID-19 та повідомлення з проханням до відвідувачів залишатися вдома (утриматися від відвідування) при наявності ознак респіраторних захворювань. Абзац 3 Пункту 8 Постанови, зобов`язує забезпечити вологе прибирання виробничих приміщень та поверхонь, місць контакту рук працівників і відвідувачів (ручки дверей, місця сидіння, раковини, столи тощо з використанням миючих та дезінфекційних (в кінці зміни) засобів не рідше ніж кожні 2 години, перед відкриттям та після закінчення робочого дня/зміни.

Разом з тим, внесенні до протоколу обставини, викликають сумнів у їх відповідності фактичним обставинам.

Так, закон вимагає розмістити інформаційні матеріали з проханням до відвідувачів залишатися вдома з ознаками респіраторних хвороб.

В той же час, особою яка притягується до адміністративної відповідальності надано докази розміщення таких матеріалів. Усунути сумнів, через розбіжность в доказах, за допомогою відеозапису неможливо, так як відеозапис проводився віддалено від інформаційних стендів.

Згідно сталої практики ЄСПЛ, суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

Однак, на основі наявних матеріалів, неможливо дійти однозначного висновку про порушення вимог закону ФОП ОСОБА_2 , щодо розміщення інформаційних матеріалів.

Враховуючи конституційні презумпції, суд вважає, що всі сумніви в доведеності вини мають трактуватися на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а тому порушення абзацу 2 пункту 1 Постанови Головного санітарного лікаря № 17 від 09.05.2020 року не знайшло свого об`єктивного підтвердження.

В іншій частині інкрімінованих порушень, зокрема абзацу 3 пункту 8 Постанови, суд зауважує, що Постанова Головного санітарного лікаря № 17 від 09.05.2020 року не містить інших вимог до засобів якими здійснюється вологе прибирання, окрім як наявність «миючих» та «дезінфікуючих» властивостей.

Загальновідомою обставиною є те, що засіб «Білизна» має дезінфікуючі властивості.

У відповідності до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Зважаючи на відсутність у законодавстві чітких вимог до складу засобів, якими здійснюється прибирання контактних поверхонь, суд вважає необґрунтованим висновок посадової особи про наявність в діях ОСОБА_1 порушень закону

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази порушення ОСОБА_1 правил щодо карантину людей.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки у відповідності до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, тому суд вважає, що справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 необхідно закрити з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 7- 9,44-3 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, 280, 283-285 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Повний текст постанови виготовлений 26.01.2021.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду О. А. Городівський