ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/963/19 Номер провадження 33/814/7/21Головуючий у 1-й інстанції Вергун Н. В. Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., з секретарем Журою Н.Л. , за участю особи , що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Нагайника М.Г., Шапки Е.М., його представника - адвоката Головко І.І. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Шишацького районного суду Полтавської області від 02 січня 2020 року , якою щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, водія КСП « Агрофірма « Шишацька » ТОВ « Агрофірма « ім. Довженка », одруженого, невійськовозобов`язаного, не особу з інвалідністю І чи ІІ групи, , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Постановою судді Шишацького районного суду Полтавської області від 02 січня 2020 року провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП .

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення , серії ОБ № 085605 від 14 вересня 2019 року, ОСОБА_1 14 вересня 2019 року, о 10 год. 40 хв., перебуваючи за управлінням автомобіля марки « ЗИЛ ММЗ 554 М », державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Симона Петлюри в сел. Шишаки Полтавської області, в порушення вимог п. 10. 1 ПДР України, при зміні напрямку руху не переконався в безпечності маневру, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки « ВАЗ 21061 », державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до зіткнення транспортних засобів.

Приймаючи таке рішення , суддя вказала , що при наявності саме такої сукупності обставин, які є істотними для прийняття рішення, немає достатніх підстав для визнання, поза розумним сумнівом, винуватості ОСОБА_1 .

Вимоги апеляційної скарги і узагальненні доводи особи , що її подала

Не погодившись з таким рішенням суду , інший учасник дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу , в якій просить оскаржену постанову скасувати та постановити нову , якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Апеляційні вимоги при цьому обґрунтовує тим , що суд допустив неповноту та однобічність судового розгляду справи , приймаючи рішення тільки на підставі пояснень ОСОБА_1 , схеми ДТП та висновку судового експерта Балинського О.О. №34. Також апелянт зазначає , що схема ДТП складена з порушеннями та неточностями та викладав версію подій , згідно з якою водій ОСОБА_1 при здійсненні повороту ліворуч виїхав на зустрічну полосу , а в результаті чого і сталося ДТП . При цьому , апелянт наголошує на тому , що про це вказують усі наявні у справі докази, зокрема надані ними ілюстрації. Судом безпідставно не враховано висновок експертизи № 2053.

Мотиви суду

Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників на підтримання та спростування доводів апеляційної скарги , вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суддя суду першої інстанції дотримався в повному обсязі .

Обставини щодо винуватості іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди розглянуті в іншому провадженні і тому в межах апеляційної скарги , що є предметом даного провадження , не переглядаються.

Закриваючи провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП суддя місцевого суду вказала , що при наявності саме такої сукупності обставин, які є істотними для прийняття рішення, немає достатніх підстав для визнання, поза розумним сумнівом, винуватості ОСОБА_1 .

З такими висновками погоджується апеляційний суд та апеляція іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди цих висновків не спростовує.

Так , доводи апеляції в переважній більшості ґрунтуються на тому , що апелянт викладає свою версію подій , при якій ДТП сталася саме з вини водія ОСОБА_1 , при цьому , зазначаючи про поверхневість судового розгляду справи , безпідставність врахування висновку судової автотехнічної експертизи № 34 та необхідність врахування висновку експерта , проведеного за його клопотанням.

В ході апеляційного розгляду , на переконання своєї позиції , апелянтом надано копію висновку № 10/830 , в якому зазначено , що дії водія ОСОБА_1 не відповідають вимогам п.п. 10.1., 10.5.,11.3 ПДР України та з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з ДТП.

Разом з тим , в матеріалах судового провадження є висновок експертизи , який протилежний за своїм змістом.

Згідно висновку комплексної судової транспортно - трасологічної та автотехнічної експертизи № 34, в досліджуваній судом дорожній ситуації дії водія автомобіля марки « ВАЗ 2106 » ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 10. 1 ПДР України і знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

В даній дорожній ситуації водій автомобіля марки « ЗИЛ ММЗ 554 » ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12. 3 ПДР України, відповідно до яких у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

З матеріалів провадження , зокрема із схеми місця ДТП , фотокопій місця пригоди та пояснень учасників ДТП вбачається , що ОСОБА_1 вживалося екстрене гальмування , що свідчить про дотримання вказаних норм.

Під час проведення кожного із цих досліджень експерт мав в розпорядженні матеріали справи тільки щодо одного учасника ДТП. Що , на переконання , апеляційного суду , негативно вплинуло на повноту дослідження та об`єктивність висновку.

Сторони провадження , маючи в розпорядженні абсолютно різні по змісту висновки експертизи не скористалися можливістю призначення повторної чи додаткової експертизи з наданням в розпорядження експертів , матеріалів обох судових проваджень з метою проведення об`єктивного експертного дослідження.

Суд, здійснюючи розгляд справи і зберігаючи при цьому неупередженість , позбавлений можливості з власної ініціативи призначати експертні дослідження або збирати інші докази у справі.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах , одержаних незаконним шляхом , а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Апеляційний суд вважає , що докази , які містяться в матеріалах провадження і які були піддані аналізу апеляційним судом , не підтверджують поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ст.124 КУпАП.

Тому правильно , на переконання апеляційного суду , піддано такому сумніву беззаперечна доведеність винуватості ОСОБА_1 і суддею місцевого суду та закрито провадження щодо нього за недоведеністю його винуватості.

Інші докази наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ст.124 КУпАП в матеріалах справи відсутні, і стороною в апеляційній інстанції їх не надано та в апеляції не наведено.

Будь-яких порушень вимог закону , допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування рішення суду, апеляційний суд не вбачає, а відтак приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення , а постанову судді Шишацького районного суду Полтавської області від 02 січня 2020 року , якою справу про адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення - без змін;

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя А.О.Рябішин