Справа №: 310/9077/20
3/310/134/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2021 року м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Вірченко О.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, ФОП, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно з протоколом від 01 грудня 2020 року серії ВАБ № 285227 01 грудня 2020 року о 09 год. 16 хвил. ОСОБА_1 організувала проведення масового зібрання (мітингу) на площі Єдності, 2 в м. Бердянську, на якому перебувало 50 осіб, що не дотримувалися фізичної дистанції, чим порушила вимоги п/п 6 п. 10 постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала письмове заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, в якому просила справу розглянути без її участі, провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення з наступних підстав. Вважає протокол про адміністративне правопорушення незаконним, оскільки їй інкримінується порушення п/п 6 п. 10 Постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року, який на час складання протоколу, а саме 01 грудня 2020 року, не існував. Вважає, що станом на 01 грудня 2021 року діяв п/п 1 п. 14 Постанови КМУ № 641, який містив заборону мирного зібрання з обмеженням у 100 осіб та не більше однієї особи на 20 кв.м території, де проводиться захід (якщо він проводиться на відкритому повітрі). Зазначила, що вона дійсно оприлюднила об`яву щодо проведення 01 грудня 2020 року о 09 год. 00 хвил. мирного зібрання на площі Єдності в м. Бердянську, куди запрошувала підприємців в кількості до 20 осіб. Під час зібрання перехожі зупинялись та цікавились, з якою метою проводиться зібрання, після чого йшли у своїх справах. Під час зібрання ОСОБА_1 неодноразово вголос звертала увагу присутніх про дотримання дистанції між присутніми та зауважувала, що кількість присутніх не повинна перевищувати 20 осіб. В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені докази вчинення правопорушення, тому ОСОБА_1 вважає його необґрунтованим, а інкриміноване правопорушення недоведеним.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне порушення, оцінивши докази по справі відповідно до ст. 252 КУпАП, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суддя, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція ч. 1 ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тому при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності за цією статтею потрібно звертатися до конкретних правил і норм, які регулюють відносини боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

Відповідно до ст. 41 вказаного Закону особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується порушення нею 01 грудня 2020 року п/п 6 п. 10 Постанови КМУ від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», що полягає в організації масового заходу за участю більш як 20 осіб.

Суддя не бере до уваги твердження ОСОБА_1 в частині того, що на час інкримінованого їй правопорушення діяв п/п 1 п. 14 Постанови КМУ № 641, оскільки вказаний пункт виключено на підставі Постанови КМУ № 1100 від 11 листопада 2020 року.

Підпунктом 6 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року, в редакції, яка діяла станом на час складання протоколу про адміністративне правопорушення від 01 грудня 2020 року, визначено, що на території України на період дії карантину забороняється проведення масових (культурних, у тому числі концертів, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних тощо) заходів за участю більш як 20 осіб (у разі проведення заходів з кількістю учасників до 20 осіб організатор забезпечує дотримання між учасниками фізичної дистанції не менш як 1,5 метра), крім проведення кваліфікаційного іспиту на право зайняття нотаріальною діяльністю, тестування на знання законодавства у сфері державної реєстрації осіб, які мають намір виконувати функції державного реєстратора, та офіційних спортивних заходів, включених до Єдиного календарного плану фізкультурно-оздоровчих та спортивних заходів України, та матчів командних ігрових видів спорту професійних спортивних клубів без глядачів за умови дотримання учасниками таких заходів відповідних санітарних і протиепідемічних заходів та здійснення обов`язкового щоденного контролю за станом здоров`я учасників.

Надаючи оцінку протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , суддя звертає увагу на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 організувала проведення масового зібрання (мітингу) на площі Єдності. Вказане підтверджується повідомленням на ім`я Бердянського міського голови від ОСОБА_1 , з якого вбачається, що остання повідомила про проведення мітингу підприємцями в кількості 20-30 осіб.

В матеріалах справи відсутні докази знаходження на мітингу учасників в кількості більше 20 осіб, недотримання ними фізичної дистанції, протокол про адміністративне правопорушення складений без участі свідків, до матеріалів справи не додано пояснень будь-яких осіб, які б підтвердили факт порушення, викладений в протоколі, та факт того, що організатором мітингу була саме ОСОБА_1 .

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Додане на підтвердження вини ОСОБА_1 фото поганої якості, воно не містить дати, часу та місця його створення, через що суддя позбавлений можливості встановити, чи дійсно на фото зображений саме мітинг, який проводився 01 грудня 2021 року за участю ОСОБА_1 , та визначити кількість осіб, які приймали участь в його проведенні.

Наведені факти у відповідності до ст. 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги судді однозначно оцінити дії останньої, як такі, що містять відомості про склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до пункту «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями статті 6 Конвенції (пункту 55 рішення у справі «Гурепко проти України»; пункту 21 рішення у справі "Надточій проти України").

Виходячи з вимог ст. 62 Конституції України притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише у разі доведення її вини в установленому законом порядку належними та допустимим доказами, що є складовою справедливого правосуддя у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

За таких обставин, суддя приходить до висновку про відсутність в даному випадку складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд.

Суддя О.М. Вірченко