КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
33/824/799/2021 Суддя 1 інстанції - Шмигельський Д.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Ковальська В.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , захисника Федорова Д.С. розглянувши апеляційну скаргу захисника Федорова Д.С. на постанову судді Деснянського районного м. Києва від 09 грудня 2020 року про визнання винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Деснянського районного м. Києва від 09 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно постановою судді водій ОСОБА_1 11.09.2020 року о 05 годині 15 хвилин по вул. Драйзера, 11 в м. Києві, керував автомобілем марки «Chevrolet Orlando», державний номер НОМЕР_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, нечітка мова. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водій проходити відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Федоров Д.С. просив скасувати постанову судді Деснянського районного м. Києва від 09 грудня 2020 року, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

При цьому апелянт стверджує, що при спілкуванні з працівниками поліції, які зазначили про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 погодився та просив роз`яснити як буде відбуватися процедура огляду, однак прохання ОСОБА_1 щодо роз`яснення процедури було проігноровано патрульними. З огляду на некоректність пропозиції працівників поліції, ОСОБА_1 не зрозумів, які дії вимагаються від нього.

Апелянт вважає, що працівниками поліції не було дотримано встановленого законом порядку проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 не пропонувалось проведення огляду із застосуванням приладу "Драгер", ані в медичному закладі.

Вищевказані обставини, на думку апелянта, свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, яка полягає у відмові саме від законного порядку огляду, що виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Окрім того, при спілкуванні ОСОБА_1 з патрульними був присутнім лише один свідок, який є іноземцем, та не розумів української мови, що засвідчується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Присутність другого свідка під час спілкування з поліцейськими з відеозапису з нагрудної камери поліцейського не вбачається, у чому захисник бачить порушення вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на думку апелянта, не можуть вважатися достовірними та допустимими доказами, оскільки такі пояснення не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких, узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Водночас згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Однак дана обставина не була врахована судом першої інстанції, внаслідок чого ОСОБА_1 був помилково притягнутим до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення захисника Федорова Д.С. та ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок викладений у постанові судді Деснянського районного м. Києва від 09 грудня 2020 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення, письмовими поясненням свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , особистою розпискою ОСОБА_1 про зобов`язання залишити транспортний засіб по вул. Драйзера, 11 в м. Києві, а також відеозаписом із нагрудної камери поліцейського.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не зрозумів, які дії вимагаються від нього працівниками поліції, спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого убачається, що поліцейські пропонували водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо посилання апелянта на те, що поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння та не пропонували пройти огляд із застосуванням приладу "Драгер" чи у закладі охорони здоров`я, то суддя апеляційного суду зауважує, що згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 відмовився виконувати вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, відтак поліцейські не роз`яснювали йому порядок проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи у закладі охорони здоров`я.

Відповідно до вимог чинного закону поліцейський не зобов`язаний роз`яснювати водієві порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Водночас водій транспортного засобу, як учасник дорожнього руху, відповідно до вимог п. 1.3 Правил дорожнього руху України зобов`язаний знати й неухильно виконувати вимоги цим Правил, зокрема, й тих, які зобов`язують водіїв виконувати вимоги поліцейських.

Пунктом п. 2.5 ПДР України передбачено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, водій ОСОБА_1 , будучи зобов`язаним знати й неухильно виконувати вимоги ПДР України, повинен був на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте такої вимоги поліцейського,в порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, не виконав.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне відповідальність, передбачену санкцією ч. 1 ст.130 КУпАП.

Отже, в діях водія ОСОБА_1 , який не виконав приписів п. 2.5 ПДР України та відмовився виконати вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо порушення вимог ст. 266 КУпАП є безпідставними, оскільки огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою водія від проведення такого огляду, відтак немає підстав вважати огляд недійсним, як про це вказує в апеляції захисник.

Згідно з матеріалами справи відмова водія ОСОБА_1 від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджена підписами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у протоколі про адміністративне правопорушення та письмовими поясненнями вказаних свідків.

При цьому посилання захисника на те, що один із свідків не розумів української мови є безпідставним, оскільки з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що один із свідків, не вказуючи на те, що він не розуміє української мови, уточнював обставини, з приводу яких складався протокол.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 та його захисник не спростовували письмових пояснень свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та не заявляли клопотання про допит вказаних свідків.

В апеляційній скарзі захисника відсутні доводи на спростування обставин, викладених у письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Разом з тим, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського, узгоджуються між собою, підтверджуються підписами цих же свідків у протоколі про адміністративне правопорушення та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, отже підстав визнавати ці докази недостовірними та недопустимими немає.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б ставили під сумнів доведеність тієї обставини, що ОСОБА_1 на вимогу поліцейського відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, відтак посилання захисника на необхідність враховувати сумніви на користь особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, є безпідставним.

За таких обставин суддя апеляційного суду не вбачає підстав для скасування постанови судді Деснянського районного м. Києва від 09 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 та закриття провадження у справі за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Деснянського районного м. Києва від 09 грудня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Федорова Д.С. - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська