Провадження № 33/824/573/2021 Доповідач: Капічон О.М.
Категорія ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М. за участю ОСОБА_1 , його захисника Покоєвича А.О., потерпілої ОСОБА_2 та її представника - адвоката Левочко Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючогоначальником виробництва ТОВ «НВН», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 19 серпня 2020 року близько 21 год. 30 хв., за адресою АДРЕСА_1 , відносно дружини ОСОБА_2 , 1982 року народження вчинив домашнє насильство, а саме застосував фізичну силу та наніс більше 5 ударів по голові. Такі дії було кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 року провадження по справі щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито в зв`язку з вiдсутнiстю в його діях складу адмiнiстративного правопорушення. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження, а також спростовуються наданими поясненнями та матеріалами справи.

На вказану постанову потерпіла ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Крім того, просить поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 року.

В обґрунтування своїх вимог вказала, що при розгляді даної справи судом першої інстанції не було в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для прийняття законного та справедливого рішення.

Так, по-перше, суд при розгляді справи грубо порушив норми процесуального права, які полягають в тому, що він не повідомив потерпілу про час та місце розгляду справи, що позбавило її можливості взяти участь у судовому засіданні та скористатися наданими їй правами.

По-друге, суд першої інстанції за її відсутності не встановив в повній мірі обставини, які підлягають з`ясуванню при розгляді даної категорії справ про адміністративне правопорушення.

Відтак, на думку потерпілої, висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є сумнівним, а відповідно постанова суду є незаконною.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 року потерпіла ОСОБА_2 вказала, що оскаржувану постанову їй ніхто не направляв, про її існування їй стало відомо 08 жовтня 2020 року є ЄДРСР, а тому вважає, що вона пропустила строк оскарження з поважних причин.

Заслухавши доповідача, потерпілу ОСОБА_2 та її представника - адвоката Левочко Я.А., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Покоєвича А.О., які заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги та просили постанову суду першої інстанції залишити без зміни, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суддя, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться конкретній особі у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і прийти до висновку чи містять її дії, які суддя вважає доведеними, ознаки саме такого правопорушення.

Як убачається з матеріалів справи, суддя першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону та дійшов до передчасного висновку про закриття провадження по справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Так, відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яка ставиться ОСОБА_1 у провину, правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Зокрема, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 361057 від 19 серпня 2020 року, ОСОБА_1 19 серпня 2020 року близько 21 год. 30 хв. за адресою АДРЕСА_1 , відносно дружини ОСОБА_2 , 1982 року народження вчинив домашнє насильство, а саме застосував фізичну силу та наніс більше 5 ударів по голові, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Обґрунтовуючи свій висновок про закриття провадження по справі щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження, а також спростовуються наданими поясненнями та матеріалами справи.

Разом з тим, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції не дослідив наявні у справі фактичні обставини, не викликав до суду та не вислухав пояснення ОСОБА_2 в зв`язку з чим ухвалив передчасне рішення.

Зі змісту статті 173-2 КУпАП вбачається, що до адміністративної відповідальності можна притягнути особу лише за умисно вчинене правопорушення.

Умисним є правопорушення, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Проте, обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП є вчинення не будь-яких діянь зазначених у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а лише тих, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З системного аналізу діючого законодавства встановлено, що ознаками завдання шкоди фізичному здоров`ю, окрім іншого є синці, забиті місця, відсутність зубів, ушкодження кісток та м`яких тканин, наявність частково залікованих попередніх травм, сліди укусів, опіки незвичайної форми і на різних частинах тіла, втрата ваги, зневоднення тощо.

Завдання шкоди психологічному здоров`ю потерпілого - звернення за психологічною допомогою, наявність скарг психосоматичного характеру, страхи, необумовлена тривожність, відчуття безпорадності, залякування, погрози виконання певних дій потерпілою під тиском кривдника, надмірне збудження, безсоння тощо.

Так, в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснила, що 19 серпня 2020 року близько 21 - 21 години 30 хвилин ОСОБА_1 наніс їй тілесні ушкодження долонею по обличчю і голові, оскільки у них виник конфлікт через те, що чоловік хотів забрати в неї мобільний телефон, який їй подарував. Спочатку душив за шию, а потім наніс тілесні ушкодження. На допомогу вона покликала сусідку ОСОБА_3 , яка викликала поліцію. Швидку допомогу викликали після 24 години, лікарі якої констатували наявність у неї тілесних ушкоджень. Зазначає, що ОСОБА_1 щодо неї було застосоване фізичного насилля.

В судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 пояснила, що 19 серпня 2020 року о 21 годині вона сиділа на лавочці біля під`їзду, повз них пробігала ОСОБА_2 з продуктами, вони поспілкувалися і остання пішла додому, жодних тілесних ушкоджень на ОСОБА_2 не було. Ближче до 22 години їй зателефонувала ОСОБА_2 , яка плакала та просила до неї спуститися. Вона зі своїм молодим чоловіком спустилися на 5 поверх та зустріли ОСОБА_2 біля ліфта. Сусідка була в халаті та тапках, з опухлим обличчям та розбитою губою, сказала, що її побив чоловік через телефон. ОСОБА_1 сказав їм, щоб вони не вірили ОСОБА_2 , оскільки вона сама вдарилася об вугол дверей. Потім вона викликала поліцію, дочекалася їх та запитала чи повинна вона надати свідчення, на що їй повідомили, що якщо вона не була свідком самого побиття, то не потрібно.

ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції пояснив, що 19.08. 2020 року в вечірній час він повернувся з прогулянки із собакою, його дружина в цей час перебувала у ванній кімнаті. До цього у них відбувся конфлікт з дружиною, яка його повідомила, що піде від нього, а також з приводу мобільного телефону, який він подарував їй на день народження та хотів забрати. ОСОБА_2 почала кричати, вибігла в під`їзд та разом із сусідкою викликали поліцію. Ніяких тілесних ушкоджень дружині він не завдавав, при цьому зазначає, що коли він повернувся додому 19.08.20 року, то на дружині не помітив ніяких тілесних ушкоджень. Вважає, що вона забилася десь в під`їзді та в даний час оговорює його.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме з листа директора КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва» Вершигора А. вбачається, що 20 серпня 2020 року в 00-21 год. до ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2, був здійснений виїзд . бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги. З карти виїзду швидкої медичної допомоги від 20 серпня 2020 року за № 24 вбачається, що у ОСОБА_2 було виявлено ЗЧМТ, струс головного мозку? Забій м`яких тканин голови, садно нижньої губи (а.с. 28-29).

На переконання апеляційного суду, вказані обставини свідчать про ознаки існування факту завдання шкоди фізичному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 .

При цьому, не дивлячись на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП його вина, окрім вище вказаних доказів, підтверджується також рапортом працівника поліції, з якого вбачається, що 19 серпня 2020 року ним було отримано заяву ОСОБА_2 про те, що 19 серпня 2020 року близько 21 години 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , чоловік їй наніс удари, чим завдав їй пошкодження / а.с.2/.

Відтак, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 245, 251 КУпАП, не повно з`ясував обставини даної справи і з урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до не обгрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Достовірність даних, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення та правдивість показань потерпілої та свідка не викликає обґрунтованого сумніву у винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Позиція самого ОСОБА_1 , яку він висловив як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Отже, виходячи з наведеного апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що адміністративне правопорушення було вчинено 19 серпня 2020 року, атому на момент розгляду справи строк, передбачений ч. 2 ст.38 КУпАП, сплинув.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відтак, оскільки з дня вчинення даного правопорушення до часу розгляду справи апеляційним судом збігли строки накладення стягнення у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 38 КУпАП, провадження по справі підлягає закриттю.

Щодо ж стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 року, то вони є слушними та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись п. 7 ст. 247, ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 року.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 року, якою провадження по справі щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито в зв`язку з вiдсутнiстю в його діях складу адмiнiстративного правопорушення - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі п. 7 ст. 247 КУпАП провадження по справі закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон