Справа №461/9075/21
Провадження №3/461/4410/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2021 року суддя Галицького районного суду м. Львова Романюк В.Ф., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з УПП у Львівській області ДПП, відносно, -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер невідомий,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

31 жовтня 2021 року о 01 год. 10 хв. у м.Львові по вул. П. Ковжуна, 5, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «AUDI Q 7» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством поряду відмовилася у присутності двох свідків.

Дії ОСОБА_1 органом УПП у Львівській області ДПП кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У судовому засіданні особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 заперечила факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Зазначила, що не заперечувала проти проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння та проходила його на приладі «Drager», однак у зв`язку із її поганим самопочуттям не вистачило сили для дуття в нього та працівники поліції розцінили це, як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Разом з тим, працівники поліції ОСОБА_1 не пропонували проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Вважає, дії працівників поліції неправомірними та таким, що суперечать нормам чинного законодавства. Просила суд закрити провадження у справі за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

З огляду на вимоги ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд встановив, що 31 жовтня 2021 року інспектором УПП у Львівській області Галун Н.І. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №267395, згідно якого 31 жовтня 2021 року о 01 год. 10 хв. у м.Львові по вул. П. Ковжуна, 5, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «AUDI Q 7» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством поряду відмовилася у присутності двох свідків, чим порушила п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до Наказу 1395 МВС України, п.2,3 розділу 10, обов`язковому огляду підлягають водії транспортних засобів - учасники ДТП, унаслідок якої є особи, які отримали тілесні ушкодження.

Згідно Інструкції «Про затвердження Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції МВС, патрульної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є:

а) запах алкоголю з порожнини рота;

б) порушення координації рухів;

в) порушення мови;

г) виражене тремтіння пальців рук;

ґ) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

д) поведінка, що не відповідає обстановці.

Як встановлено у судовому засіданні, що і підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пройшла огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосування приладу Драган. Однак, після неодноразового дуття в прилад Драгер, тест нічого не показав, тому працівники поліції це розцінили, як відмову від проходження медичного огляду. При цьому, пройти огляд в медичному закладі на стан сп`яніння ОСОБА_2 працівники поліції не пропонували.

Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Окрім цього, відповідно до п.п. 6,7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейськими для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Згідно з ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, не відмовлялася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних приладів. Натомість, без заперечень, неодноразово дихала в алкотестер Драгер, про те, такий не показав жодного результату. В супереч відсутності результату, працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, проте відсутність результату працівники поліції розцінили, як відмову від провадження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, а також порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до Наказу 1395, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи записів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України, Європейський суд з прав людини, що при оцінці доказів суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом» Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Розділом IV КУпАП визначений порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення, який з огляду на ст.7 КУпАП повинен бути дотриманий як особами, уповноваженими розглядати справи, так і особами, уповноваженими складати протокол про адміністративне правопорушення. Статтею 256 КУпАП визначено порядок складання, форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення. Окрім цього, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Враховуючи норму ст.62 Конституції України щодо того, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. ст. 254, 257 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, на підставі якого здійснюється розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому, протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП, є доказом вчинення адміністративного правопорушення. Однак, саме складання такого із порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, а також вищевказаних інструкцій є недопустимим доказом в обгрунтування вини. Інших доказів вини до суду не долучено.

Враховуючи норму ст.62 Конституції України щодо того, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановленим законом.

Частиною 1 статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Коробов проти України» від 21 липня 2011 року констатував, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Органами національної поліції не надані достатні та переконливі докази на обґрунтування наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відтак, суд погоджується із доводами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №267395 від 31.10.2021 р. не відповідає вимогам ст.256 КУпАП та містить інформацію, яка не підтверджена належними доказами, а тому діях ОСОБА_1 відсутня подія і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, у тому числі закріпленій у ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення;

Згідно зіст.129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відтак, суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

З урахуванням викладеного та те, що будь-яких достовірних та належних доказів щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП до суду надано не було.

За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи допустимих та достатніх доказів, які би підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає, що вина останньої у вчиненні нею зазначеного адміністративного правопорушення є недоведеною.

Відтак, з урахуванням вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю за відсутності у її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 33, 77, 130, 245, 247, 252, 254, 256, 257, 266, 268, 280, 283-284 КУпАП, Конституцією України, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя В.Ф. Романюк