КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/565/2021 Суддя 1 інстанції - Валігура Д.М.
Категорія: ст. 44-3 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, що становить 420,40 гривень.

Судом встановлено, що 26.10.2020 року о 11-45 год. ОСОБА_1 перебувала у громадському будинку - салон краси «Сонце», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 73-а , без вдягнених засобів індивідуального захисту (респіратора або захисної маски). Тобто, ОСОБА_1 своїми діями порушила правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва у справі від 03.12.2020 про притягнення її до адміністративної відповідальності та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Щодо обставин справи апелянт зазначає, що 26.10.2020 у неї була зустріч за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова. 73-А. Оскільки вона перебувала у закритому приміщенні з огляду на важливість дотримання карантинних правил, вона спілкувалась з людиною у масці. Так як вона перебувала у масці на момент спілкування тривалий час, її маска стала мокрою і вона її вирішила змінити. Використану маску вона поклала до урни біля ноги. У її сумці лежали декілька нових масок і вона почала їх діставати. Саме в цей момент до приміщення зайшов (як виявилось у подальшому) головний спеціаліст відділу контролю за благоустроєм Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації Пустовойт В.О . Побачивши її без маски, він почав відносно неї складати протокол про вчинення адміністративного правопорушення. ЇЇ твердження, що в сумці у неї знаходиться маска і вона саме змінювала стару маску на нову, він не відреагував, сказавши лише, що одного факту перебування без маски достатньо для штрафу, який на неї буде накладено. Вона просила його сфотографувати маску, яка була в урні, але він сказав, що це не стосується справи.

Апелянт зазначає, що аналогічні її пояснення вона зазначила у протоколі про адміністративне правопорушення.

На переконання ОСОБА_1 , судом першої інстанції під час розгляду справи не було дотримано вимоги от. 280 КУпАП, а саме не встановлено всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення; не допитано всіх свідків, які могли б дати пояснення по суті правопорушення; порушено принцип презумпції невинуватості, оскільки наявні у справі докази не є достатніми для притягнення до відповідальності, а відтак, неповне з`ясування обставин у справі призвело до її неправильного вирішення.

Апелянт зазначає, що в якості доказу її винуватості, суд першої інстанції взяв до уваги протокол про адміністративне правопорушення від 26.10.2020 №29-490 та дві фотографії без зазначення дати, місця та засобу, за допомогою якого здійснено фотофіксації.

ОСОБА_1 вказує на те, що на фотографії 1 взагалі не видно чи є у неї маска чи ні, і навіть вона не може підтвердити в який момент було зроблене це фото - до того як вона змінила стару маску чи після), а Фотографія 2 невідомо коли зроблена і їй невідомо хто є жінкою, яка на ній зафіксована. Інших документальних доказів у справі немає

Також апелянт зазначає, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вона перебувала у громадському будинку - салоні краси "Сонце", аналогічна обставина зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, проте, на переконання апелянта, ця обставина не є доведеною доказами у справі, оскільки матеріали справи не доводять які саме (із зазначенням коду ЄДР) заклад (підприємство / організація) розташовані у приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 73-А, (2) які саме послуги надаються у приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 73-А .

ОСОБА_1 вказує на те, що поняття "громадський будинок" визначено в ДБН В.2.2.-9:2018 "Громадські будинки та споруди": будівля призначена для розміщення закладів, підприємств, організацій, які надають послуги фізичним особам (населенню) або юридичним особам (громаді або державі), проте матеріали справи не доводять, що за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 73-А розташований саме громадський будинок.

Посилаючись на практику Європейського суду, апелянт зазначає, що оскаржувана постанова не відповідає критеріям обґрунтованості та вмотивованості судового рішення.

На думку ОСОБА_1 , протокол про адміністративне правопорушення і відомості, які відображені у ньому, є лише одним із доказів, на підставі яких суд в ході розгляду справи встановлює наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Крім цього апелянт зазначає, що у справі №752/21765/20 доказами вчинення адміністративного правопорушення також слугують її пояснення, які, на переконання апелянта, невірно розтлумачені у оскаржуваній постанові, оскільки вона не підтверджувалате, що вчинила адміністративне правопорушення. І під час складання протоколу, і в суді вона зазначила, що під час візиту працівників Голосіївської РДА вона була саме в процесі зміни маски - зі старої на нову. При цьому, з наданої до протоколу фотографії 1 не знаходить свого підтвердження факт, що на момент фотографування вона була без маски.

Також ОСОБА_1 вказує на те, що пояснення свідків не відбирались при складанні протоколу, а у протоколі про адміністративне правопорушення у графі свідки стоять прочерки.

На переконання апелянта, протокол про адміністративне правопорушення щодо неї складено з рядом недоліків, а саме: у матеріалах справи відсутні докази того, що правопорушення вчинене у громадському будинку; із наданих до проколу фотографій не можна чітко ідентифікувати її як особу без маски у момент фотографування; із наданих до проколу фотографій не можна взагалі отримати інформацію про дату, час фотозйомки та пристрій, за допомогою якого вона здійснювалась; до протоколу надано тільки дві фотографії, на одній з яких зафіксовано ймовірно її спиною, а на іншій невідому жінку; у протоколі невірно зазначено реквізити документа, що посвідчує її ( ОСОБА_1 ) особу; у протоколі зазначено, що вона порушила тільки п. 10 постанови КМУ №641 від 22.07.2020, тобто, на думку апелянта, суддя самостійно замість уповноваженого органу сформулювала доказову базу, а саме вказала в постанові на ст. 44-3 КУпАП; у протоколі зазначено, що свідків вчинення адміністративного правопорушення не було, хоча це не відповідає дійсності.

За доводами ОСОБА_1 , суд першої інстанції в порушення вимог ст. 278 КУпАП на зазначені недоліки матеріалів про адміністративне правопорушення належної уваги не звернув. При цьому, на думку апелянта, вказані недоліки однозначно свідчать про існування сумніву у наявності складу правопорушення у її діях.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Коломійчука В.О. та ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції вищевказаних вимог закону не дотримався та дійшов необґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, суд першої інстанції послався на дані, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, фотознімки, пояснення ОСОБА_1 , надані в судовому засіданні.

Проте, з вказаним рішенням суду першої інстанції неможливо погодитись, з огляду на таке.

Диспозицією ст.44-3 КУпАП, яка є бланкетною нормою, передбачена адміністративна відповідальність громадян та посадових осіб за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії КВ №29-490 від 26 жовтня 2020 року, складеного щодо ОСОБА_1 , 26.10.2020 року о 11-45 год. ОСОБА_1 перебувала у громадському будинку - салон краси «Сонце», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 73-а, без вдягнених засобів індивідуального захисту (респіратора або захисної маски), чим порушила п. 10 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 р. та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП (а.с. 4).

З постанови суду вбачається, що ОСОБА_1 була визнана винною у порушенні правил щодо карантину, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», з чим погодитись не може апеляційний суд, оскільки порушення безпосередньо вказаного Закону не інкримінувалось ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення, більш того, вказаний Закон не містить вимог щодо обов`язкового носіння захисної масок.

Разом з тим, відповідно до п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на території України на період дії карантину заборонялося перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Порушення вказаного нормативно - правового акту й інкримінувалось ОСОБА_1 , хоч і залишилось поза увагою суду.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення до протоколу додаються фотознімки.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим, долучені до протоколу два чорно-білі фотознімки без зазначення дати, місця та засобу, за допомогою якого здійснено фото фіксації, та не є належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. Так, на одному з них зафіксовано дві особи, проте, де на фотознімку зафіксовано ОСОБА_1 та чи знаходиться вона без маски встановити не виявляється за можливе. Таким чином вказаний доказ не може бути прийнятий до уваги на підтвердження обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

На другому фотознімку зафіксована жінка, яка знаходиться в масці, проте по зовнішності навіть не схожа на одну із жінок, які зафіксовані на першому фотознімку, та тим більше на ОСОБА_1 .

З пояснень ОСОБА_1 , які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення вбачається, що вона не заперечувала того факту, що на той момент, коли до приміщення, де вона знаходилась зайшли перевіряючі, вона дійсно була без маски, однак, вона вказала, що маску щойно зняла, щоб замінити використану маску на нову.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що наявними у справі доказами не спростовані пояснення ОСОБА_1 про те, що вона зняла маску тільки для того, щоб замінити її на нову, в зв`язку з чим зазначені в поясненнях ОСОБА_1 обставини не можуть свідчити про порушення нею положень п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Крім того, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 перебувала у громадському будинку - салоні краси "Сонце", аналогічна обставина зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення. Однак, ця обставина не є доведеною доказами, наявними у справі, адже, матеріали справи не доводять того, які саме (із зазначенням коду ЄДР) заклад (підприємство / організація) розташовані у приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 73-А, (2), які саме послуги надаються у приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 73-А , та не надано доказів, що саме там знаходилась ОСОБА_1 .

Будь-яких інших доказів, а саме, відеозапису подій, пояснень свідків тощо, матеріали справи не містять, а тому винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не доведена поза розумним сумнівом належними, допустимими, достатніми доказами у справі.

Враховуючи викладене, наявні матеріали справи не містять беззаперечних, допустимих, достатніх доказів на підтвердження обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2020 року, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Враховуючи, що нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з недоведеністю винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення КВ №29-490 від 26 жовтня 2020 року, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Таким чином, за обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень - скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП - закрити, на підставі п.1 ч. ст.247 КУпАП, а саме за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал