ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2021 Справа №607/15733/21

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбич В.Л., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Головного управління ДФС у Тернопільській області Державної фіскальної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , керівника ТОВ «ЮВЕ-1», РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 7 від 03 вересня 2021 року, 28 липня 2021 року близько 11 год.00 хв. працівниками ГУ ДФС у Тернопільській області встановлено факт реалізації інженером-електриком ТОВ «ЮВЕ-1» ОСОБА_2 дизельного пального на загальну суму 500 грн. в кількості 20,4 л, без наявності дозвільних документів, які необхідні для здійснення реалізації дизельного пального, чим керівник ТОВ «ЮВЕ-1» ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного й плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» та вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що ОСОБА_2 не є працівником товариства та не уповноважений ним як керівником підприємства на вчинення будь-яких дій в користь товариства, а лише виконував окрему послугу по технічному нагляду за експлуатацією паливного обладнання на підставі цивільно-правового договору.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Свірський Т.В. просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вказує на те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, оскільки відсутні докази на підставі яких можна стверджувати, що реалізація пального була здійснена від імені товариства його керівником. При цьому на дату вчинення правопорушення він був відсутній на території України та знаходився в Чеській Республіці. Крім того наявні в матеріалах справи протоколи, акти, рапорти не є доказами в розумінні ст.251 КУпАП, а є лише процесуальними документами, в яких орган, що склав протокол про адміністративне правопорушення, описав суть правопорушення.

Заслухавши пояснення особи яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Стаття 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст. 252 КУпАП, оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 164 КУпАП, передбачено відповідальність за (серед іншого) без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування.

Згідно викладу адміністративного правопорушення, посадовою особою інкримінується ОСОБА_1 здійснення господарської діяльності без ліценції певного виду діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону № 481/95-BP «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

10 березня 2021 року ТОВ «ЮВЕ-1» видано ліцензію на право зберігання пального №2100021 терміном дії з 23 лютого 2021 року по 23 лютого 2026 року.

Поняття господарської діяльності визначене положеннями частин першої та другої Господарського кодексу України.

Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до 4.2 ст.55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до п.14.1.36 ст.14 Податкового Кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Важливою ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі, такі дії мають носити систематичний характер, оскільки підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 ГК України).

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Отже, необхідною ознакою господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, є її систематичність, виконання на професійній основі, а саме вчинення три і більше разів. Разове вчинення зазначеної дії не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КпАП України.

Також дослідивши матеріали справи, суд встановив, що в матеріалах доданих до протоколу складеного відносно ОСОБА_1 відсутні належним чином оформлені копії фіскальних чеків щодо предметів продажу; допит декількох свідків, на підтвердження надання послуг на систематичній основі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що він товаришує з ОСОБА_1 протягом певного часу, тому враховуючи, те що він є радіоінженером ОСОБА_1 попросив його перевірити резервуари у яких зберігається пальне, оскільки є ймовірність протікання. Проте жодних коштів за це прохання він не отримав та реалізацію пального не здійснював.

Фото, які приєднані, до матеріалів справи суд не може взяти до уваги в якості доказу, оскільки вони не містять будь-яких даних про реалізацію паливних матеріалів. Крім того фотознімки не містять час та місце їх виготовлення, та не зазначено осіб які були присутні при даній фотозйомці.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не може бути притягнутий до відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП.

Отже в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 164 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.9, 164, п.1 ст.247, ст.ст. 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП - закрити, у зв`язку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяВ. Л. Дзюбич