Справа № 206/5675/20
Провадження № 3/206/62/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року Самарський районний суду м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.

за участю секретаря с/з Леонова О.В.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої на посаді медичної-сестри КНП МЛ № 12 ДМР, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

за участю сторін адміністративного правопорушення:

особи стосовно, якої складено

протокол про адміністративне правопорушення: ОСОБА_1

захисника-адвоката Савенка О.М.

законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_2

представника законного представника потерпілої ОСОБА_3

представника законного представника потерпілої Зінчук В.Д.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №177130 від 17 грудня 2020 року, вбачається що гр. ОСОБА_1 ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній 15.12.2020 об 11 год. 00 хв. вдарив один раз правою рукою по обличчі малолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушила ст. 150 Сімейного кодексу України.

Дії ОСОБА_1 співробітниками ЮП СП Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області кваліфіковані за ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме хилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Складом вказаного адміністративного правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Допитана в судовому засіданні особа відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнала в повному обсязі та суду показала, що очевидцем події, яка мала місце 15.12.2020 вона не була, про те, що сталося їй стало відомо з телефонного дзвінку, 15.12.2020 вона була на роботі, їй зателефонував класний керівник її сина та повідомила, що їх син ОСОБА_6 вдарив дівчинку ОСОБА_7 . Вона відразу відпросилася з роботи та пішла до школи, де її син ОСОБА_6 їй повідомив обставини. Він зазначив, що вони бігали один за одним та ображали один одного. На другому поверсі вони стали в коло, махали руками та ОСОБА_6 хотів вирватися з нього, виставивши руку вперед він випадково вдарив ОСОБА_7 , після чого попрохав пробачення в неї.

Допитана в судовому засіданні законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_2 суду показала, що очевидцем події вона не була, про дану подію дізналася зі слів вчителя. Та їй подзвонила та повідомила, що ОСОБА_6 , який навчається в класі її доньки вдарив ОСОБА_7 та розбив їй губу. Зі слів вчителя їй стало відомо, що вони вже примирилися. Разом з тим ОСОБА_2 суду зазначила, що ОСОБА_6 систематично ображає її доньку ОСОБА_7 . Зі слів доньки їй стало відомо про те, що ОСОБА_6 ображав її доньку на що вона йому повідомила, що дасть здачі, після чого він її вдарив. ОСОБА_2 прийшла до школи забрала доньку вони звернулися до поліції після чого робили судово-медичну експертизу, відповідно до висновку даної експертизи зазначено легкі тілесні ушкодження.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показала, що працює на посаді вчителя початкових класів КЗО «НВК №27 ДМР». В той день коли сталася дана подія вона була на лікарняному, про те, що сталося дізналася від батьків та дітей. Після того як прийшла на роботу прохала їх досягнули порозуміння, та примиритися. Діти ОСОБА_7 та ОСОБА_6 дуже активні та завжди жваво бігають. Дітей не можливо посадити, щоб вони на місці сиділи, безпечно гратися вони також ще не вміють. ОСОБА_6 ніколи навмисно не ображав ОСОБА_7 , були такі випадки коли ОСОБА_6 дражнив, та ображав її словом «Вікторіада», проте це діти, і можливо для них це звучить як образа. Їй пояснили, що в дівчинки була припухла губа та ОСОБА_7 плакала від болю, а ОСОБА_6 плакав, оскільки злякався. Батьки ОСОБА_9 завжди займалися вихованням дитини, кожного дня вони питали як дитина поводила себе та навчалася. Дитина школу не пропускає, приходить до школи підготовлений, охайний, батьки приділяють належну увагу вихованню дитини.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 в присутності захисника-адвоката Тихонського В.Г. суду показала, що працює на посаді медичної сестри КЗО «НВК №27 ДМР». 15.12.2020 о 10 год. 30 хв. до неї звернулася дівчинка зі слізьми на очах, та повідомила, що в неї болить губа, вона при огляді побачила з лівої сторони припухлість та приклала холод. Окрім болі в губі вона ні на що не скаржилася. Крові в неї не було взагалі. Дівчинка була в кабінеті медичної сестри 15 (п`ятнадцять) хвилин. Після чого ОСОБА_10 провела дівчинку до класу. Про дані обставини вона повідомила класного керівника ОСОБА_11 та директора і попрохала їх повідомити батькам.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показав, що працює на посаді директора КЗО «НВК №27 ДМР». В цей день він був на робочому місці та йому повідомили, що стався інцидент між дітьми, вони бігали один за одним та потім ОСОБА_6 побіг, а ОСОБА_7 побігла за ним, та він рефлекторно вдарив її. ОСОБА_7 було відведено до медичної сестри. Про події, які сталися вони подзвонили та повідомили батькам. Потім дітей привели до ОСОБА_12 , де з ними була проведена бесіда, після чого діти примирилися. Потім до школи прийшла мама ОСОБА_7 та забрала доньку додому. ОСОБА_12 поспілкувався з мамою ОСОБА_7 та попрохав примиритися з батьками хлопчика ОСОБА_6 , проте вона відмовилася та сказала, що будуть діяти в рамках норм чинного законодавства. До школи приїжджали співробітники поліції та опитували всіх. ОСОБА_12 був присутнім під час складання протоколу. Чому вони склали протокол саме за статтею 184 КУпАП йому не відомо, оскільки батьки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 мають позитивну характеристику, виконують свої батьківські обов`язки. В подальшому з дітьми працював психолог та класний керівник.

Суд, вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, приходить до наступних висновків.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Правилами ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КупАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За клопотанням сторін провадження в судовому засіданні було досліджено наступні докази, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 177130 від 17.12.2020 (а.п.1);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (а.п.3),

- висновок судово-медичного експерта № 3507 від 15.12.2020 відповідно до якого встановлено, що у гр.. ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу та садна на слизовій оболонці верхньої губи ліворуч, крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи ліворуч, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо в термін, на який вказує обстежена. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі: «п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6 (а.п. 48-49);

- письмові пояснення свідка ОСОБА_15 (а.п.4-9),

- довідку під № 2 від 05.01.2021, видану ДМР ДГПУК МКЗК «Дніпропетровська дитяча музична школа № 18», на ім`я ОСОБА_1 , відповідно до якої встановлено, що діти останньої ОСОБА_16 2013 року народження (фах гітара) та ОСОБА_4 2011 року народження (фах фортопіяно) дійсно навчаються в МКЗК «Дніпропетровська дитяча музична школа № 18» (а.п.42)»

- довідку видану ФОП ОСОБА_17 , на ім`я ОСОБА_9 в тому, що він дійсно з 01.09.2020 і дотепер, отримує послугу з навчання англійської мови (а.п.43);

- характеристика, видана на ім`я ОСОБА_9 за місцем навчання НВК № 27 від 17.12.2020, відповідно до якої останній характеризується позитивно (а.п. 17-18);

- характеристику за місцем проживання від 28.12.2020 виданою головою МК ОСОБА_18 , на ім`я ОСОБА_1 відповідно до якої встановлено, що остання проживає разом з чоловіком та дітьми, характеризується позитивно (а.п.39);

- характеристику за місцем роботи, ОСОБА_1 від 28.12.2020, згідно з якої ОСОБА_1 працює сестрою медичного палатного терапевтичного відділення стаціонару Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 12» ДМР з 2006 року, за цей час будь-яких скарг на останню не надходило, конфліктів з медичним персоналом та пацієнтами не мала. Неоднарозово була премійована та винагороджено грамотами за сумлінну працю (а.п.40).

Із наданих співробітниками поліції суду доказів, а саме письмових пояснень ОСОБА_12 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 не вбачається, що ОСОБА_1 не виконувала свої батьківські обов`язки.

Відповідно до характеристик від 17.12.2020 виданих директором КЗО «НВК № 27 ДМР» та класним керівником ОСОБА_8 на ОСОБА_4 вбачається, що батьки приділяють достатньо уваги вихованню та навчанню сина.

Покази законного представника потерпілої ОСОБА_2 та наданих матеріалів щодо стану здоров`я її доньки ОСОБА_5 , суд приймає до уваги, проте вказані докази не підтверджують та не спростовують вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

А сам по собі факт ухилення ОСОБА_1 від виконання нею батьківських обов`язків спростовується наданими в судовому засіданні показами свідків та наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП, визначено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Натомість, як встановлено в судовому засіданні, син ОСОБА_1 є малолітньою дитиною, оскільки на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення йому виповнилося тільки 9 років, тоді як ч. 1 ст. 184 КУпАП встановлена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Частина 2 ст.251 КУпАП передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), що суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З огляду на викладене, аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд вважає, що в діях особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП.

Направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, та не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява F 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини).

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Разом з тим матеріали справи не містять жодних доказів про ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання сина. Суд також звертає увагу, що вказана подія не залишена без уваги останньої. ОСОБА_1 постійно приймає участь в житті дитини, спілкується з класним керівником та соціальним педагогом, виконує всі його рекомендації.

Таким чином враховуючи положення ст.62 Конституції України, відповідно до яких, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 184, 221, 247, 268, 276, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Поштаренко