Справа №430/2366/21
Провадження №3/430/847/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року смт. Станиця Луганська

Суддя Станично-Луганського районного суду Луганської області Дьоміна О.П., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з ВП №1 Щастинського РВП ГУНП в Луганській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Станиця Луганська Станично-Луганського району Луганська області, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , працюючого електромонтером в АТ «Укртелеком», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , згідно з яким він 04.11.2021 року о 16 год. 40 хв., керуючи автомобілем RENAULT DOKKER, державний номерний знак НОМЕР_2 , на автодорозі Т-1309 Щастя-Широкий 23 км, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміни, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на дику тварину, а саме косулю. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а його власник поніс матеріальні збитки. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.3 (б), 12.1 ПДР.

На адресу суду адвокат Бірюков І.Ю. надіслав заперечення на протокол, в якому просив закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 ПДР жодним чином не порушував. Адвокат Бірюков І.Ю. зазначав, що обставини викладені в протоколі є неспроможними, оскільки в протоколі працівниками поліції вказано, що ОСОБА_1 не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміни, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на дику тварину, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень. При цьому працівниками поліції було зазначено, що ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3 (б) та 12.1 ПДР України, що не відповідає дійсності, оскільки тварина вибігла зненацька, та завдала удару у ліві передні двері, при цьому ОСОБА_1 не міг вплинути на це ніяким чином.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що швидкість не перевищував, тварина вибігла зненацька, і навіть при його мінімальній швидкості, уникнути зіткнення не вдалося. Крім того додав, що дотримуючись ПДР України він належним чином звернувся до органів поліції та страхової компанії повідомивши про ДТП. Крім того, ОСОБА_1 просив суд звернути увагу на фотознімки, які були додані до заперечення, а саме на той факт, що внаслідок зіткнення з дикою твариною було пошкоджено лівий бік автомобіля, а передня частина автомобіля не пошкоджена, тобто такі пошкодження не характерні при наїзді на перешкоду, а характерні при боковому ударі.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне:

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно приписів ч. 1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У цьому аспекті слід зауважити, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пункт 2.3 (б)ПДР України передбачає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Зі змісту п. 12.1 ПДР вбачається, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Дорожня обстановка - це сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП, можуть бути лише водії транспортних засобів. При цьому пошкодження таких засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог пунктів 2.3 (б) та 12.1 ПДР, внаслідок чого стався наїзд на дику тварину та було пошкоджено транспортний засіб, яким він керував. Проте в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази того, що ОСОБА_1 , як учасник дорожнього руху, порушив Правила дорожнього руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.11.2021 року інспектором з РПП СПД№1 ВП №1 Щастинського РВП ГУНП Луганській області лейтенантом поліції Севальнєвим О.Ю. складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП. При цьому зміст правопорушення полягає в тому, що в порушення вимог п.п. 2.3 (б) та 12.1 ПДР України, ОСОБА_1 04.11.2021 року, о 16 години 40 хвилин, керуючи автомобілем RENAULT DOKKER, державний номерний знак НОМЕР_2 , на автодорозі Т-13-09 Щастя-Широкий 23 км, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміни, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на дику тварину, а саме косулю. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а його власник поніс матеріальні збитки.

Згідно письмових пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявних в матеріалах справи, ОСОБА_1 пояснив, що він 04.11.2021 року, керуючи транспортним засобом RENAULT DOKKER, державний номерний знак НОМЕР_2 , прямував у напрямку смт. Станиця Луганська разом зі своїм колегою ОСОБА_2 . Проїхавши приблизно 300 м. у с. Тепле, ОСОБА_1 побачив, як з лівого боку перебігала дорогу тварина, зовні схожа на косулю, яка вдарила транспортний засіб під його керуванням у передні ліві двері. Після чого, ОСОБА_1 зменшив швидкість, прийняв праве положення та повністю зупинив транспортний засіб, після чого викликав поліцію на місце ДТП.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які їхали в якості пасажирів у транспортному засобі під керуванням ОСОБА_1 надали письмові пояснення аналогічні поясненням останнього.

Точне місце дорожньо-транспортної пригоди із зазначенням прив`язки відображено на схемі місця ДТП від 04.11.2021 року, а також в акті обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги/вулиці.

Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №278 від 04.11.2021 року та актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №278 від 04.11.2021 року, відповідно до яких водій, що став учасником ДТП не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

З фототаблиці, складеної інспектором з РПП СПД№1 ВП №1 Щастинського РВП ГУНП Луганській області лейтенантом поліції Севальнєвим О.Ю., вбачається, що транспортний засіб RENAULT DOKKER, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок зіткнення з дикою твариною отримав механічні пошкодження лівої передньої двері.

Розділом 33.1 ПДР України передбачена можливість встановлення попереджувального дорожнього знаку № 1.36 «Дикі тварини». Знак 1.36 «Дикі тварини» встановлюється перед ділянкою дороги, на якій можлива поява диких тварин. Знак встановлюється поза населеними пунктами на відстані 150-300 м, у населених пунктах на відстані 50-100 м до початку небезпечної ділянки. У разі потреби знак встановлюється і на іншій відстані, яка зазначається на табличці 7.1.1 ПДР.

Автомобільна дорога передбачає на ній рух транспортних засобів або пішоходів на спеціально обладнаних ділянках та не передбачає наявність знаходження на ній диких тварин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , були порушені вимоги 2.3 (б) та 12.1. ПДР України. Однак ці вимоги є необґрунтованими, оскільки дика тварина (косуля) не є учасником дорожнього руху та статичною перешкодою, на яку водій обов`язково мав зреагувати.

Отже, ОСОБА_1 не був попереджений про знаходження диких тварин на дорозі та не мав об`єктивної можливості уникнути наїзду на косулю, яка раптово вискочила на його смугу руху. Згідно з наданими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , косуля вискочила раптово. Доказів, які б спростовували зазначене твердження, матеріали справи не містять.

На вказаному у протоколі про адміністративне правопорушення відрізку автодороги дорожніх знаків, які б попереджали водіїв про те, що на дорогу може вибігти дика тварина не було. Відомостей про наявність таких знаків матеріали протоколу не містять.

Відтак, у суду немає підстав для висновку, що ОСОБА_1 , був об`єктивно спроможний виявити дану перешкоду. Таким чином, у даній дорожній ситуації, що склалась, водій ОСОБА_1 , діяв у відповідності до дорожньої обстановки і навмисних порушень ПДР України не здійснив.

А відтак, надаючи оцінку відомостям, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що викладені у них дані такими, що містять значні суперечності, та не відображають об`єктивних обставин справи.

Таким чином, в дорожній ситуації, що склалася, ОСОБА_1 діяв у відповідності до п. 12.1 Правил дорожнього руху, не порушуючи при цьому п. 2.3 (б) цих Правил. Причиною ДТП стали незалежні від ОСОБА_1 причини, а саме раптова поява дикої тварини, яка вибігла на проїзну частину, поза полем зору водія, і яку він об`єктивно не міг виявити.

Пояснення ОСОБА_1 в тій частині, що дорожня обстановка змінилася миттєво, тварина вискочила зненацька, тому він не мав технічної можливості запобігти наїзду, не спростовуються іншими доказами у справі, а тому в даному випадку відсутні достатні підстави вважати, що водій ОСОБА_1 не виконав вимог пунктів 2.3 (б) та 12.1 ПДР України, що призвело до пошкодження транспортного засобу. Отже, у судовому засіданні не здобуто доказів винуватості ОСОБА_1 в порушенні вимог Правил дорожнього руху, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи докази по справі, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №387480 від 04.11.2021 року, не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому, оцінивши надані суду докази, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 164, 247, 251, 252 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Станично-Луганський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.П. Дьоміна