Справа № 462/8361/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 січня 2021 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Іванюк І.Д., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

працюючої офіціантом ТОВ «Крафт і Кумпель», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2

за ст. 44 -3 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 352545 від 29.11.2020 року, ОСОБА_1 29.11.2020 року о 21.00 год., будучи на своєму робочому місці у ТОВ «Крафт Кумпель», що розташований за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 200 А, працювала у заборонений день, чим порушила вимоги п.п. 1 п. 15 постанови КМУ №641 від 22.07.2020 р. з доповненням до постанови КМУ №1100 і порушення умов карантину та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, проте надіслала на адресу суду письмові пояснення щодо протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №352545 від 29.11.2020 року, згідно яких вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. Оскільки ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення в розумінні статті 44-3 КУпАП, та не є суб`єктом господарювання, також в матеріалах справи відсутні докази, що відображають суб`єктивну та об`єктивну сторони правопорушення. Зауважує, що рішенням Конституційного суду України у справі №1-14/2020 (230/20) від 28 серпня 2020 року з приводу карантинних обмежень було встановлено, що відповідно до положень розділу II «Права, свободи та обов`язки людини і громадянина» Основного Закону України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю (частини перша, друга статті 43) та згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. За наведеного, вбачає в складанні на неї протоколу обмеження її в конституційних правах. Додатково вказує, що їй незрозуміло чому те, що заклад був відчинений, вважалося порушенням оскільки в даному випадку на захист підприємницької діяльності виступає наведене рішення Конституційного суду, положення статей 29, 43, 51 Господарського кодексу України, а також рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 13 листопада 2020 року за № 1060 «Про роботу суб`єктів підприємницької діяльності на території м. Львова до ЗО листопада 2020 року» яким було фактично дозволено роботу суб`єктів господарювання у вихідні дні, та яке є на даний час чинне і ніким не скасоване та в силу приписів статті 144 Конституції України є обов`язковим до виконання на території міста Львова.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №352545 від 29.11.2020 року та інші письмові докази, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В силу ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відтак, при розгляді даної справи суд, вирішуючи питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, виходить з того, що протокол про адміністративне правопорушення було складено саме щодо порушення ОСОБА_1 вимог ст. 44-3 КУпАП.

За правилами ст. 44-3 КУпАП, настає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма КУпАП є бланкетною та відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Так відповідно до підпункту 1 п. 15 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2020 року №1100 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641», встановлено, що додатково до обмежень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14 листопада 2020 р. до 30 листопада 2020 р. забороняється приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

Відповідно до статті 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Аналіз вищевикладених норм права дає підстави вважати, що за недотримання заборон можуть відповідати не будь-які особи, а лише суб`єкти господарювання, до яких відносяться особи, які зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Як вбачається зі змісту письмових пояснень, ОСОБА_1 є найманим працівником в закладі «Кумпель Крафт» (офіціант) за адресо: м. Львів, вул. Кульпарківська, 200А, як і зазначено в протоколі, що стверджується копією наказу (розпорядження) про прийняття на роботу № 7К від 16.09.2020 року.

До функціональних обов`язків ОСОБА_1 входить забезпечення ефективного і культурного обслуговування клієнтів, правильного проведення розрахунків з ними, контроль за збереженням матеріальних цінностей, забезпечення чистоти та порядку в приміщеннях забезпечення гарантії безпеки харчування .

ОСОБА_1 не може визначати час роботи закладу, а також чи буде він працювати чи ні, оскільки це від неї не залежить, бо не є власник такого. Тобто, ОСОБА_1 не є належним суб`єктом правопорушення.

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, суд приймає до уваги доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 щодо відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, а відтак суд приходить до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст.247, ст.ст. 283, 284,285 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП - закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Іванюк І.Д.