ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/4963/20 Головуючий суддя І інстанції Бугера О. В.
Провадження № 33/818/328/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Склярова К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Склярова К.Г. на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1983 року народження, громадянин України, мешканець м. Харкова, -

- визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього за сукупністю правопорушень накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Постановою встановлено, що водій ОСОБА_1 , 22.06.2020 року в 14.40 годині в м.Харків по вулиці Миру, 98, керуючи транспортним засобом Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду (світлова опора), що призвело до механічного пошкодження транспортного засобу та іншого майна, також пошкоджено та завдано матеріальні збитки опорі освітлення та світильнику, чим порушено вимоги п.п.12.1., 2.3.Б, за що передбачено відповідальність за ст.124 КУпАП. Окрім того, водій ОСОБА_1 , 22.06.2020 року в 14.40 годині в м.Харків по вулиці Миру, 98, керував транспортним засобом Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння був проведений зі згоди водія із застосуванням газоаналізатора Drager Alcotest 6820 АКНК-0115, в присутності двох свідків. Результат огляду 1,90 проміле, чим порушено вимоги п.2.9.А. ПДР України, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Скляров К.Г. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на те, що суд першої інстанції не надав аналізу всім доводам захисника. Вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Також апелянт посилається на відеозапис, який міститься в матеріалах справи та зазначає, що відповідно до відомостей цього відеозапису не вбачається вини ОСОБА_1 . Вказує, що працівники поліції та суд не опитав осіб, які зафіксовані на відеозаписі. Вважає, що факт перебування ОСОБА_1 за кермом не встановлений. У роздруківці Драгера зазначений інший номер протоколу, що, на його думку, свідчить про те, що вказана роздруківка стосується іншого протоколу. Вважає відеозапис таким, що зафіксований з порушенням діючого законодавства. Зазначає, що працівники поліції під час складення протоколу порушили норми діючого законодавства, що не було оцінено судом першої інстанції. Працівники поліції не вжили будь-яких заходів щодо заяви ОСОБА_1 про те, що йому необхідний захисник.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Скляров К.Г. пояснив, що ОСОБА_1 повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, правова позиція між ними узгоджена та просив розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 .

Поряд з цим, в судове засідання в суд апеляційної інстанції не з`явився потерпілий ОСОБА_2 , який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги.

16 листопада 2021 року до канцелярії суду надійшло клопотання ОСОБА_2 , в якому він просив здійснювати розгляд справи без участі представника потерпілої особи КП «Міськсвітло ХМР».

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268, 269 та 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представника потерпілого Булкагова О.Ф., особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , однак з обов`язковою участю захисника Склярова К.Г.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника Склярова К.Г., який підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Переглядаючи оскаржувану постанову в межах доводів поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості у скоєнні правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП.

Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 286587 від 22.06.2020 року (арк. 1), ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням газоаналізатору Драгер в присутності двох свідків. Результат огляду 1,90 проміле.

Крім того, відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 286588 від 22.06.2020 року (арк. 37), ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом не вибрав безпечної швидкості руху не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду (світлова опора), що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу та іншого майна, також пошкоджено та завдано матеріальних збитків опорі освітлення, кабелю та світильнику.

З відомостями цих протоколів ОСОБА_1 був ознайомлений про що свідчить його власноручні підписи у цьому протоколі та власноручні пояснення. Крім того факт того, що ОСОБА_1 ознайомлений зі змістом протоколу підтверджується тим, що останній отримав копії протоколів, про що свідчить його підпис у графі протоколів «…підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав)».

Належить взяти до уваги те, що ці протоколи про адміністративне правопорушення складені уповноваженими державою особами і дії службових осіб, що їх складали, в порядку передбаченому чинним законодавством, ані ОСОБА_1 , ані його захисником адвокатом Скляровим К.Г. в будь-який спосіб, передбачений чинним законодавством України, не оскаржувалися, що унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції під час складення протоколів.

Крім того, відповідно до відомостей відеозапису, який міститься в матеріалах справи (арк. 6) вбачається, що батько ОСОБА_1 повідомляє працівників поліції, що за кермом автомобіля перебував його син. Також з цього відеозапису вбачається, що пасажир автомобілю ДЕУ повідомив працівникам поліції про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Поряд з цим, відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_3 (арк. 40), 22 06.2020 року близько 15.00 год. вона перебувала у власній квартирі та почула скрип каміння та металу. Підійшовши до вікна на балконі вона побачила як з автомобіля з водійської сторони, яка знесла електроопору вийшов молодий чоловік в футболці чорного кольору, в джинсових шортах синього кольору та почав ходити біля машини. Вона почула як він спілкувався з особою, яка перебувала на пасажирському сидінні.

Також, відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_4 (арк. 41), 22.06.2020 року вона перебувала у себе вдома та приблизно об 14.40 год. вона почула потужний удар та відразу вийшла на балкон, який виходить на вул. Миру і побачила дорожньо-транспортну пригоду за участю автомобіля ДЕУ д.н.з. НОМЕР_1 . Також бачила, що молодий чоловік був одягнутий у шорти джинсові та чорну футболку. Коли приїхали працівники поліції вона їм повідомила хто саме перебував за кермом автомобіля.

З відомостей відеозапису вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 був вдягнутий у футболку чорного кольору та джинсові шорти, що узгоджується з відомостями письмових пояснень свідків.

Також, письмові пояснення цих свідків були прийняті інспектором поліції Трубчаніновою Т.О., дії якої ані ОСОБА_1 , ані його захисником у встановленому законом порядку не оскаржувались, що свідчить про об`єктивність відомостей, зазначених у цих поясненнях та суд апеляційної інстанції вважає, що вони заслуговують на увагу.

Враховуючи пояснення свідків, а також пояснення батька ОСОБА_1 та пасажира автомобіля ДЕУ, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме ОСОБА_1 22.06.20920 року керував транспортним засобом ДЕУ, що об`єктивно спростовує такі апеляційні доводи захисника.

Поряд з цим відповідно до роздруківки газоаналізатору ДРАГЕР (арк. 3) вбачається, що вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі склав 1,90 проміле.

З таким результатом огляду ОСОБА_1 був згоден про що свідчить його власноручний підпис у роздруківці, а також у графі «…З результатом згоден» Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (арк. 4).

Відповідно до відомостей відеозапису об`єктивно вбачається, що у присутності двох свідків ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події із використанням газоаналізатору Драгер. Результат огляду склав 1,90 проміле, з яким він погоджувався та не заявляв клопотань про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції викликались свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які зазначені працівником поліції у протоколі, шляхом направлення їм судових повісток поштовим зв`язком з зворотним повідомленням.

Відповідно до відомостей зворотного поштового повідомлення сідок ОСОБА_6 отримав судову повістку про виклик в судові засідання в суд апеляційної інстанції, які були призначені на 29.09.2021 року, 17.11.2021 року, однак в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

Відповідно до відомостей зворотного поштового повідомлення сідок ОСОБА_5 не з`явився до поштового відділення для отримання судової повістки на 29.09.2021 року.

Отже суд апеляційної інстанції здійснив усі процесуально можливі дії для виклику свідків, які зазначені у протоколі, в судове засідання, однак останні в судове засідання не з`явились.

Відповідно до відомостей схеми місця ДТП (арк. 38) вбачається, що автомобіль ДЕУ здійснив зіткнення з електроопором, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Миру, 98.

З відомостей відеозапису вбачається, що саме автомобіль ДЕУ здійснив зіткнення з електроопором, що об`єктивно свідчить про те, що саме ОСОБА_1 не дотримався вимог ПДР та допустив це зіткнення.

Крім того, апелянт посилається на те, що в роздруківці газоаналізатору Драгер міститься номер протоколу, який не відповідає номеру протоколу, який складений стосовно ОСОБА_1 .

Проте, відповідно до відомостей відеозапису вбачається, що працівник поліції, який власноручно вносив відомості у роздруківку газоаналізатору Драгер спитав у іншого працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, щодо номеру протоколу. Інший працівник поліції відповів номер протоколу, який відповідає дійсності, однак ця відповідь не була почута поліцейським який заповнював роздруківку газоаналізатору Драгер та він ще раз запитав номер протоколу. На повторний запит інший працівник поліції зазначив номер протоколу, який відрізняється від дійсного на одну цифру, що і було зафіксовано у роздруківці.

Ці відомості об`єктивно свідчать про очевидну описку у роздруківці та не спростовують його змісту, а тому такі доводи апелянта є необґрунтованими та суд апеляційної інстанції ставиться до них критично.

Поряд з цим, в своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 не зазначав будь-яких відомостей про те, що працівники поліції позбавили його права на захист. Це також підтверджується відомостями відеозапису, з яких вбачається, що працівники поліції не обмежували ОСОБА_1 в праві спілкуватись по телефону та залучити захисника, а тому такі доводи захисника є необґрунтованими.

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Поряд з цим, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення досягає більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торіха поти Іспанії», параграфи 29-30) Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (параграф 32 рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Наведені висновки, що містяться в рішеннях ЄСПЛ є частиною національного законодавства, а тому апеляційний суд вважає за необхідне їх застосувати при апеляційному перегляді, вбачаючи на наявність таких самих випадків, про які йдеться у вищенаведених рішеннях суду міжнародної юрисдикції.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та його розгляду судом першої інстанції, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.п. 12.1, 2.3Б, 2.9А Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Склярова К.Г. залишити без задоволення, а постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.09.2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков