Справа № 711/373/21
Номер провадження 3/711/322/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Черкаси 02 лютого 2021 року

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкас Угорчук В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Лисянка Черкаської області, громадянки України, працюючої завідуючою дошкільним навчальним закладом (Ясла-садок) № 73 «Мальвіна», з інвалідністю 2 групи, мешканки АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-5 КУпАП,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 станом на 23.07.2020 р. була депутатом VII скликання Черкаської міської ради, а також головою комітету з питань охорони здоров`я, материнства, дитинства, сім`ї, соціального захисту, освіти, науки, культури, фізкультури та спорту, тобто суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією.

Згідно із п.п. «б» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон) суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є депутати місцевих рад, на яких розповсюджуються обмеження і обов`язки, передбачені ст. 23 Закону.

Згідно із частинами першою та другою цієї статті:

1. Особам, зазначеним у пунктах 1,2 частини першої статті 3 цього Закону, забороняється безпосередньо або через інших осіб вимагати, просити, одержувати подарунки для себе чи близьких їм осіб від юридичних або фізичних осіб:

1) у зв`язку із здійсненням такими особами діяльності, пов`язаної із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування;

2) якщо особа, яка дарує, перебуває в підпорядкуванні такої особи.

2. Особи, зазначені у пунктах 1,2 частини першої статті 3 цього Закону, можуть приймати подарунки, які відповідають загальновизнаним уявленням про гостинність, крім випадків, передбачених частиною першою цієї статті, якщо вартість таких подарунків не перевищує один прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на день прийняття подарунка, одноразово, а сукупна вартість таких подарунків, отриманих від однієї особи (групи осіб) протягом року, не перевищує двох прожиткових мінімумів, встановлених для працездатної особи на 1 січня того року, в якому прийнято подарунки.

Незважаючи на такі обмеження, ОСОБА_1 23.07.2020 р. уклала договори дарування з ОСОБА_2 , посвідчені приватним нотаріусом Черкаського районного округу Ткаченко І.П. і зареєстровані у реєстрі № 1916, 1919, 1922, згідно з якими прийняла в дар подарунок від не близької особи ОСОБА_2 , а саме: 1) земельну ділянку під будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,0065 га (кадастровий номер :02:032: 0092) загальною вартістю 12020 грн.; 2) земельну ділянку під будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,0040 га (кадастровий номер :02:032:0094) загальною вартістю 10080 грн.; 3) 3/100 житлового будинку загальною площею 349,7 кв.м (що становить 33 кв. м) з прибудовами, напівпідвалом та вбудованими нежитловими приміщеннями загальною вартістю 208900 грн., що перевищує один прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на день прийняття подарунка (2179 грн.). Вказане нерухоме майно розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Цими своїми умисними діями ОСОБА_1 порушила встановлені законом обмеження щодо одержання подарунків і вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-5 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала та пояснила, що мала намір придбати житло і, знайшовши відповідне оголошення в мережі Інтернет, зв`язалася з продавцем ОСОБА_2 та домовилась про купівлю частини будинку з земельними ділянками. Предметом договору були, зокрема, квартира АДРЕСА_3 , тому для укладення договору купівлі-продажу потрібно було отримати згоду усіх співвласників приміщень у будинку. Продавець відмовилась доводити до відома своїх сусідів про намір продати квартиру, тому вона змушена була укласти договір дарування, але все одно сплатила ОСОБА_2 обумовлену суму коштів. Вважає, що нею фактично укладено договір купівлі-продажу. Так, за посередництвом ріелтора вона з продавцем уклала попередній договір, згідно з умовами якого вони узгодили вартість предмета продаж, його вартість, порядок розрахунків. Так, вона при укладенні цього договору сплатила продавцю задаток 27400 грн., а решту суми зобов`язалась сплатити в день підписання власне договору купівлі-продажу. У подальшому вона сплатила ОСОБА_2 решту обумовленої суми, яка в перерахунку склала 10000 доларів США.

Крім того, вважає, що вона не є суб`єктом адміністративного правопорушення, тому що уклала договори не у зв`язку зі здійсненням діяльності, пов`язаної із виконанням функцій місцевого самоврядування.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 і доводи її адвоката, думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-5 КУпАП.

ОСОБА_1 не заперечує того, що вона була депутатом VII скликання Черкаської міської ради, а також головою комітету з питань охорони здоров`я, материнства, дитинства, сім`ї, соціального захисту, освіти, науки, культури, фізкультури та спорту. Це також підтверджено роздруківкою із сайту органу місцевого самоврядування. У зв`язку з цим на неї поширюються обмеження і обов`язки, передбачені ст. 23 Закону.

Згідно з договорами дарування ОСОБА_1 23.07.2020 р. уклала договори дарування з ОСОБА_2 , посвідчені приватним нотаріусом Черкаського районного округу Ткаченко І.П. за №№ 1916, 1919, 1922, згідно з якими прийняла в дар подарунок від не близької особи ОСОБА_2 , а саме: 1) земельну ділянку під будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,0065 га (кадастровий номер :02:032: 0092) загальною вартістю 12020 грн.; 2) земельну ділянку під будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,0040 га (кадастровий номер :02:032:0094) загальною вартістю 10080 грн.; 3) 3/100 житлового будинку загальною площею 349,7 кв.м (що становить 33 кв. м) з прибудовами, напівпідвалом та вбудованими нежитловими приміщеннями загальною вартістю 208900 грн., що перевищує один прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на день прийняття подарунка (2179 грн.).

Суду надано докази, з яких вбачається, що в Інтернет-мережі містилось оголошення про продаж частини житлового будинку із земельною ділянкою. ОСОБА_1 перед укладанням договорів дарування уклала 18.07.2020 р. попередній договір з ОСОБА_2 , згідно з яким для підтвердження намірів укласти договір купівлі-продажу передала авансом певну суму; розписку ОСОБА_2 про одержання певної грошової суми від ОСОБА_1 в обмін на належну їй нерухомість.

Разом з тим, при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 при укладенні договорів дарування розуміла зміст укладених угод, а саме, договорів дарування, а не купівлі-продажу. До цього часу ці правочини (договори дарування) не розірвано і не визнано удаваними. Зміст попереднього договору від 18.07.2020 р. і розписка суперечать змісту укладених і нотаріально посвідчених договорів дарування. З урахуванням викладеного у судді немає ні підстав вважати, ні повноважень констатувати, що між сторонами правочину виникли інші правовідносини, ніж передбачені договорами дарування.

ОСОБА_2 не відноситься до кола близьких ОСОБА_1 осіб у розумінні терміну, визначеного у ст. 1 Закону.

Всі ці обставини в сукупності дають підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-5 КУпАП.

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 у декларації про суттєві зміни зазначила придбане майно (нерухомість) як подарунок. Нею сплачено необхідні суми при укладенні договорів дарування. Все це свідчить про те, що ОСОБА_1 не мала на меті приховати свої статки і уникнути перевірки законності придбання нерухомого майна.

Перед судом не спростовано твердження ОСОБА_1 про те, що правочини укладені нею не у зв`язку зі здійсненням діяльності, пов`язаної із виконанням функцій місцевого самоврядування, і особа, з якою нею укладено договори дарування, не перебувала у її підпорядкуванні. Проте це не означає, що вона не є суб`єктом адміністративного правопорушення, тому що законодавець у ч. 2 ст. 23 Закону передбачив абсолютну заборону відповідним особам одержувати подарунки, якщо вартість таких подарунків не перевищує один прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на день прийняття подарунка, одноразово, а сукупна вартість таких подарунків, отриманих від однієї особи (групи осіб) протягом року, не перевищує двох прожиткових мінімумів, встановлених для працездатної особи на 1 січня того року, в якому прийнято подарунки. Ця абсолютна заборона не пов`язана із здійсненням такими особами діяльності, пов`язаної із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ)" від 23 лютого 2006 року суди застосовують рішення ЄСПЛ як джерело права, тому суддя враховує практику ЄСПЛ, викладену у справах «Садоха проти України» від 11 липня 2019 року, «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року. Так, ЄСПЛ зазначив, що пропорційним є захід, який відповідає серйозності вчиненого порушення, а конфіскація … була непропорційним вчиненому порушенню заходом і поклала на (правопорушника) надмірний індивідуальний тягар, з огляду на що було порушено статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Конфіскація майна становить втручання у право на мирне володіння майном. Таке втручання має здійснюватись відповідно до національного законодавства держави та не порушувати "справедливий баланс" між вимогами інтересів суспільства і необхідними умовами захисту основоположних прав особи.

ЄСПЛ поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Так, ЄСПЛ у згаданому рішенні у справі "Надточій проти України" зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частина перша статті 172-5 КУпАП передбачає накладення стягнення у виді штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією такого подарунка, що свідчить про те, що таке стягнення за своєю суттю прирівнюється до кримінального покарання.

Суддею встановлено, що ОСОБА_1 , уклавши договори дарування, порушила встановлені Законом обмеження, але вона своїми діями не завдала шкоди державі, тому що сплатила відповідні податки і збори, а також задекларувала придбане майно, тому застосування такого стягнення як конфіскація предмета дарування (фактично житла) порушить 1 Першого протоколу до Конвенції, тобто право на мирне володіння майном ОСОБА_1 , у якої немає іншого житла та іншого нерухомого майна. ОСОБА_1 проживає у гуртожитку, згідно з даними її декларації у неї відсутнє інше нерухоме майно, у тому числі й квартира або будинок.

З урахуванням викладеного суддя вважає за можливе врахувати викладену практику ЄСПЛ і не застосовувати такий вид стягнення як конфіскація подарунка, тому що це стягнення очевидно є непропорційним вчиненому правопорушенню.

Складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам, встановленим ст. 256 КУпАП. ОСОБА_1 було надано можливість ознайомитись із його змістом та із доданими до нього матеріалами, але вона своїм правом не скористалась. Посилання ОСОБА_1 на те, що їй не було надано можливості скористатись правом на захист при ознайомленні із протоколом, не приймається, тому що згідно із ст. 268 вказаного Кодексу правом користуватися юридичною допомогою вона могла при розгляді справи.

ОСОБА_1 встановлено інвалідність 2 групи, тому вона звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 7, 36, 247, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-5 КУпАП, і накласти на неї стягнення у виді штрафу у розмірі ста п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 2550 грн., без конфіскації подарунка.

Відповідно до положень ч.1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно із ч. 2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, в 10-денний строк до Черкаського апеляційного суду.

Суддя: В. В. Угорчук