Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/203/21
Провадження № 3-зв/368/4/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2021 рокуКагарлицький районний суд Київської області

В складі:

Головуючий: суддя Закаблук О.В.

При секретарі: Балацька В.В.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в Кагарлик Київської області заяву про самовідвід судді Кагарлицького районного суду Київської області Іванюти Тетяни Євгенівни в адміністративній справі № 368/203/21, провадження № 3/368/187/21, у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обіймає посаду начальника УДКСУ в Кагарлицькому районі Київської області, щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 188 16 КУпАП, суд, -

В С Т А Н О В И В :

11.03.2021 року на адресу Миронівського районного суду Київської області надійшла адміністративна справа у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обіймає посаду начальника УДКСУ в Кагарлицькому районі Київської області, щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 188 16 КУпАП.

11.03.2021 року автоматизованою системою документообігу Кагарлицького районного суду Київської області для розгляду даного адміністративного провадження буда визначена суддя Кагарлицького районного суду Іванюта Т.Є., присвоєно справа № 368/203/21, провадження № 3/368/187/21.

18.05.2021 року суддею Кагарлицького районного суду Київської області Іванютою Т.Є. подано заяву про самовідвід в даному кримінальному провадженні, в якому вказано наступне:

- Заявляє самовідвід по справі про адміністративне правопорушення № 368/203/21 про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 передбаченого ст. 188-16 ч. 1 Кодексу України про АП, так як порушник є її сватом.

У кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала самовідвід судді, однак діючі КПК України, ЦПК України та КАС України, мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді, а тому при розгляді даної заяви про самовідвід слід застосувати аналогію права.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судці зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики суддя заявляє про самовідвід від участі в розгляді справи у випадку неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене та з метою запобігання сумнівів у об`єктивності та неупередженості головуючої судді Іванюти Т.Є. в результаті справи, вважаю за необхідне заявити самовідвід по даній справі.

18.05.2021 року автоматизованою системою документообігу Кагарлицького районного суду Київської області для розгляду даного адміністративного провадження в частині розгляду заявленого самовідводу судді Іванюти Т.Є. був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

В судове засідання, яке відбулося 30.11.2021 року, особа, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Суд, враховуючи неявку учасників процесу, які були повідомлені судом належним чином про день, час та місце слухання справи, вважає за можливе провести судове засідання без учасників процесу, без фіксації судового засідання технічними засобами, та прийняти рішення по справі в частині заявленого відводу судді на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно, суд, дослідивши матеріали адміністративного провадження в частині заявленого самовідводу судді, суд приходить до висновку щодо задоволення заявленого відводу, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, (що стосуються питання відводу судді), встановлені в судовому засіданні.

18.05.2021 року суддя Кагарлицького районного суду Київської області Іванюта Т.Є. заявила самовідвід з наступних підстав:

- ОСОБА_1 , у відношенні якого вирішується питання про притягнення його до адміністративної відповідальнгості за вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачено ст. 188-16 ч. 1 Кодексу України про АП, - є її сватом.

Природньо, що вищевказаний факт може викликати сумніви у безсторонності судді Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_2 при розгляді даної адміністративної справи, адже саме родинні стосунки (хоч і не первого ступеню споріднення) судді з особою, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, - може розцінюватися третіми особами, - як обставина, яка може істотно вплинути на об`єктивність судді Іванюти Т.Є.

Відповідно, наявість вищевказаного факту тягне за собою при вирішенні питання про відвід судді застосування наступних норм як вітчизняного, так і міжнародного права:

- відповідно до положеньст. 7 КупАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою з огляду на каральну мету стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року, рішення у справі «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 року), суд приходить до висновку, що заяву про відвід слід вирішувати за аналогією закону, а саме з урахуванням положень Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 75 КПК України встановлені обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Так, пунктами 3, 4 ст. 75 КПК України визначено, що такими обставинами є: коли суддя особисто заінтересований в результатах провадження, або за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Перелік підстав для відводу судді, передбачений ст.ст. 75 та 76 КПК України є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 КПК України заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Відвід повинен бути мотивованим (ч. 5ст. 80 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 вказаного вище Закону, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» встановлено, шо кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом (п. 1).

Таким чином, кожен громадянин має право саме на справедливий судовий розгляд, безстороннім та незалежним судом.

Положеннями сг. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 9. Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Дані правовідносини з огляду дотримання ст. 6 Конвенції зазначені в наступних рішеннях Європейського суду з прав людини.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 § 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Beles and others v. the Czech Republic (Белеш та інші проти Ческьої Республіки), § 49).

Кожен має право на судовий розгляд справи, що стосується його «цивільних прав та обов`язків». Таким чином, у статті 6 § 1 представлено «право на суд», разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (Golder v. the United Kingdom (Голдер проти Сполученого Королівства), § 36)

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Bellet v. France (Белле проти Франції), § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Bellet v. France (Белле проти Франції), § 36; Nunes Dias v. Portugal (Нун`єш Діаиі проти Португалії) (dec.) стосовно правил, що регламентують сповіщення

Правосуддя має не тільки здійснюватися, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Так, кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Micalief v. Malta (Мікалефф проти Мальти) |ВП], § 98).

Правила, що стосуються предмета спору чи застосування цих правил, не повинні перешкоджати сторонам у отриманні доступного судового захисту (Miragall Escolano v. Spain (Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії); Zvolsky and Zvolska v. the Czech Republic (Зволъсъкий та Звольстка проти Чехії), § 51).

Відповідно до ст. 3 Конституції утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Ст. 6 Конвенції про захист прав людини, ст.ст.2, 7 Закону «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що кожен має право на справедливий розгляд своєї справи неупередженим, безстороннім судом.

У справі Borgers v Belgium ССПЛ вказав що «правосуддя має не тільки відбутися, необхідна наявність всіх атрибутів цивілізованого правосуддя». Суддя Мартене в окремій думці по цій справі, підкреслив важливість додержання судової процедури, зазначивши: «якщо суди не будуть зважати на формальну сторону справи, на зовнішні атрибути, чи матимуть вони моральне право вимагати беззаперечного виконання закону від інших?».

Тобто, наведена практика ЄСПЛ говорить про те, що суд повинен бути неупередженим та безстороннім під час розгляду справи та здійснення правосуддя загалом.

Статтею 3 Кодексу суддівської етики встановлено, іцо суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала відвід судді. Проте, діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді, а тому, при розгляді даної заяви про самовідвід, слід застосувати аналогію закону.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід (самовідвід) та порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід) по справам про адміністративні правопорушення.

Отже, суд, враховуючи фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні з матеріалів адміністративної справи, та здійснюючи правозастосовчу практику, приходить до остаточного переконання щодо необхідності задоволення самовідводу судді Іванюти Тетяни Євгенівни, адже одна із сторін, а саме, - сторона, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, - є родичем судді Іванюти Тетяни Євгенівни, - що, на думку суду, - є необхідною та достатньою підставою для відводу судді, зокрема, - з огляду на норми Європейського права, які судом вказано вище.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 7 КУпАП, ст. ст.75,76,80,81 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву про самовідвід судді Кагарлицького районного суду Київської області Іванюти Тетяни Євгенівни в адміністративній справі № 368/203/21, провадження № 3/368/187/21, у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обіймає посаду начальника УДКСУ в Кагарлицькому районі Київської області, щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 188 16 КУпАП, - задовольнити.

Відвести суддю Кагарлицького районного суду Київської області Іванюту Тетяну Євгенівну від розгляду адміністративної справи № 368/203/21, провадження № 3/368/187/21, у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обіймає посаду начальника УДКСУ в Кагарлицькому районі Київської області, щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 188 16 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення № 368/203/21, провадження № 3/368/187/21, у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обіймає посаду начальника УДКСУ в Кагарлицькому районі Київської області, щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 188 16 КУпАП, - повернути до канцелярії Кагарлицького районного суду Київської області для визначення іншого судді цього ж суду для розгляду адміністративної справи по суті.

Ухвала є остаточною та оскарженню окремо від рішення суду (постанови) не підлягає.

Суддя: О.В. Закаблук