КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/9358/21 Головуючий у 1-й інст. - Застрожнікова К.С.
Апеляційне провадження №33/824/4808/2021 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2021 року суддя Київського апеляційного суду Рубан С.М. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 17 вересня 2021 року, прийняту щодо

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадяна України, не працює, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 120871 від 25 березня 2021 року відносно ОСОБА_1 , із змісту якого слідує, що 25 березня 2021 року о 20 год. 53 хв. ОСОБА_1 у м. Києві по проспекту Відрадний, 15 керував транспортним засобом Mercedes-Benz E280 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано шляхом відео фіксації, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 вересня 2021 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 17 вересня 2021 року, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що працівники поліції свої обов`язки повною мірою не виконали, а саме не забезпечили проведення безперервної відеозйомки, оскільки як вбачається із долученого до матеріалів справи відеозапису на диску, знятого з бодікамери поліцейського, відеозйомка зупинки та обставин події даного правопорушення з моменту початку виконання службових обов`язків поліцейськими безперервно до її завершення не велася. На відео зафіксовано лише момент відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, з якого неможливо зробити жодного висновку про події, що відбуваються на відео.

Крім того, працівники поліції повинні були забезпечити присутність свідків відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, однак цього зроблено не було, що унеможливлює встановити дійсні обставини справи.

Також, посилається на те, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні помилково застосував положення ч. 2 ст. 266 КУпАП під час спростування тверджень адвоката Шимко А.О. стосовно необхідності присутності свідків під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду.

Крім того, посилається на те, що в матеріалах справи відсутнє будь - яке направлення ОСОБА_1 для проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння до закладу охорони здоров'я.

Посилається на те, що перебував у тверезому стані та ніяких наркотиків не вживав. Однак, в ході спілкування поліцейські без повідомлення причини, почали вимагати надати можливість оглянути автомобіль ОСОБА_1 , що він і зробив. В подальшому працівники поліції під час розмови з ОСОБА_1 вели себе агресивно, застосували відносно ОСОБА_1 фізичну силу та кайданки з подальшим обшуком кишень куртки і штанів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Шимко А.О. підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді, пояcнення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши матеріали провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , суддею місцевого суду вимоги зазначених норм закону дотримані не були, що призвело до прийняття сумнівного, з точки зору його законності та обґрунтованості рішення.

Апеляційним судом переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення. На вказаному відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огладу на стан наркотичного сп`яніння.

ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що 25 березня 2021 року у вечірній час рухався за кермом автомобіля Mercedes-Benz E280 д.н.з. НОМЕР_1 по проспекту Відрадний, 15 у м. Києві. У подальшому його автомобіль було зупинено співробітниками патрульної поліції по причині того, що він не включив сигнал повороту. На прохання інспектора поліції він вийшов з автомобіля, після чого співробітниками поліції було проведено обшук його транспортного засобу, було оглянуто його багажник, бардачок, після чого відносно нього було застосовано кайданки. Інспектор поліції повідомив йому, що він має відмовитись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння під відеозапис, у протилежному випадку відносно нього буде складено кримінальний матеріал стосовно наркотичних речовин, які вони знайдуть.

ОСОБА_1 суду пояснив, що під час обшуку в його автомобілі інспектором поліції не було виявлено жодних заборонних речовин, у тому числі наркотичних засобів. Водій ОСОБА_1 пояснив, що відносно нього було застосовано насильство, оскільки інспектор поліції вимагав від нього на камеру відмовитись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у протилежному випадку, погрожував йому тим, що викличе опер групу для складання матеріалів кримінального провадження стосовно наркотичних засобів.

Тому, він на камеру вимушений був відмовитись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння аби уникнути кримінального переслідування. Свідків не запрошували.

Долучене до матеріалів справи відео не містить підтверджень керування ОСОБА_1 транспортним засобом та зупинки його працівниками поліції.

Крім того, апеляційним судом було допитано в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що 25 березня 2021 року йшов по проспекту Відрадному у м. Києві до гаражу, аби забрати свій гаманець. Коли йшов, то побачив інспекторів поліції, відкриті дверцята автомобіля, що стояв поруч із автомобілем патрульної поліції, та позаду поліцейських він бачив ОСОБА_1 у наручниках, якого тримав поліцейський. До місця події свідок не підходив, криків не чув. Суду повідомив, що працює у даному районі у веломайстерні.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що працює водієм у службі таксі. Проїжджаючи 25 березня 2021 року за адресою м. Київ, просп. Відрадний він призупинився, відкрив вікно і побачив, що ОСОБА_1 стояв в наручниках, його тримав поліцейський. До місця події свідок не підходив, криків не чув та нікого крім поліцейських і ОСОБА_1 біля автомобіля не було.

Також, апеляційним судом було допитано в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4 , який пояснив, що 25 березня 2021 року йшов по проспекту Відрадному у м. Києві з гаражу, де ремонтував свій велосипед, до кав'ярні та побачив ОСОБА_1 який був у наручниках, якого тримав поліцейський та другого поліцейського, який «шарився» в автомобілі. До місця події свідок не підходив, нічого не чув, оскільки був у навушниках та нікого крім поліцейських і ОСОБА_1 біля автомобіля не бачив.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Крім того, апеляційний суд вважає, що застосування до ОСОБА_1 силових методів, а саме заламування його рук за спину та взяття в кайданки, що підтверджується показами свідків, підтверджує залякування працівниками поліції ОСОБА_1 та вчинення на нього тиску з метою запису на відеокамеру відмови у проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Встановлені судом обставини викликають у апеляційного суду сумніви щодо події порушення та винності ОСОБА_1 , і ці сумніви апеляційний суд відносить на користь ОСОБА_1 .

Таким чином, наявні у адміністративних матеріалах докази не є такими, що «поза розумним сумнівом» доводять винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що до протоколу про адміністративне правопорушення ААБ № 120871від 25 березня 2021 року не додано належних та переконливих доказів доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи із встановлених обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 належить закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 17 вересня 2021 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя С.М.Рубан