Провадження № 3/219/66/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

судді Лапченко О.М.,

за участі секретаря Андрусенка С.В.,

адвоката Деменкової Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області адміністративний матеріал у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює менеджером ресторану «Крила», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 ч.1 КпАП України,

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення 28.11.2020 року о 14.31 годині в суботу за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , який є менеджером об`єкту громадського харчування, а саме - ресторану «Крила», не припинив прийом відвідувачів в приміщення вказаного ресторану, чим порушив вимоги п.п.1 п. 15 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він є лише менеджером ресторану «Крила», а не його власником, а тому вважає, що він не є суб`єктом цього правопорушення. Крім того, наголосив, що 28.11.2020 року в ресторані не було відвідувачів, ресторан не працював як такий, а працював лише на виніс замовлень, що не було заборонено. Під час того, як до закладу зайшли працівники поліції, в закладі перебували відвідувачі на касі, які оплачували замовлення на виніс. Просив закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні адвокат Деменкова Є.С. підтримала пояснення ОСОБА_1 , просила закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказала, що п.п. 1 п.15 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року передбачає заборону приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос. Між тим, ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, який провадить діяльність у сфері громадського харчування. Як зазначено у самому протоколі серії ВАБ № 126335 від 28.11.2020 р. ОСОБА_1 є найманим працівником - менеджером, працює у ФОП ОСОБА_2 і до його посадових обов`язків не входить здійснення контролю за дотриманням правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Пояснила, що до протоколу надані пояснення ОСОБА_1 , з яких чітко вбачається, що ОСОБА_1 працює на кухні і жодного доказу, що він здійснював (організовував) прийом відвідувачів не надано. Також звернула увагу на той факт, що вказаною нормою постанови № 641 (а саме пп.1 п.15) навпаки дозволено видавати замовлення відвідувачам на виніс. В протоколі ВАБ № 126335 від 28.11.2020 р взагалі не вказується про відвідувачів: їх прізвища, детальний опис що вони робили (якщо такі взагалі були), не має пояснень відвідувачів кафе, яких ОСОБА_1 нібито прийняв і обслуговував. Тобто, в діях ОСОБА_1 немає вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУаАП.

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до наступних висновків.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, на підтвердження наявності вказаного правопорушення суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії № 126335 від 28.11.2020 року, копія рапорта, пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відносно ФОП ОСОБА_2 , витяг з Єдиного реєстру спарників податків ОСОБА_2 , ліцензія та додаток до ліцензії суб`єкту господарювання ОСОБА_2 , де зазначено місце торгівлі ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_2 », адреса: АДРЕСА_2 , відеодиск з записом, тощо.

Стаття 44-3 КУпАП передбачає відповідальність осіб, у тому числі посадових, за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Норма ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Формулювання суті правопорушення не може обмежуватися посиланням на нормативний акт, а повинно також містити відомості про вчинене правопорушення згідно з диспозицією ст. 44-3 КУпАП з конкретизацією суті порушення у відповідності до вказаного Закону.

До суду направлений адміністративний протокол, згідно якого зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.1 п. 15 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»

Відповідно до п.п.1 п. 15 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» додатково до обмежень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14 листопада 2020 р. до 30 листопада 2020 р. забороняється приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол у справі про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення. Лише належно оформлений протокол дозволяє всебічно розглянути справу по суті.

Відповідно до ст.62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Господарського Кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці (ч. 2 ст. 55 ГК України).

Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи (ст.65 ГК України). Зокрема, організаційно-розпорядчі функції полягають у здійсненні керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах та організаціях (планування роботи, організація праці, забезпечення трудової дисципліни тощо). Такі функції здійснюють, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних чи комунальних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідувачі відділів, лабораторій) та їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири) тощо.

Адміністративно-господарські обов`язки включають повноваження з управління або розпорядження державним, комунальним чи колективним майном, що полягає в установленні порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпеченні контролю за цими операціями тощо. Такі повноваження у тому чи іншому обсязі мають начальники планово-господарських, постачальних, фінансових відділів та служб, завідувачі складів, магазинів, майстерень, ательє, їх заступники, керівники відділів підприємств, відомчі ревізори та контролери тощо.

Тобто, в матеріалах справи необхідно зібрати необхідні документи (докази) того, що та чи інша особа, що притягується до адміністративної відповідальності є саме посадовою особою і вона виконує організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські обов`язки.

Водночас до протоколу про адміністративне правопорушення додана виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відносно ФОП ОСОБА_2 , витяг з Єдиного реєстру спарників податків ОСОБА_2 , ліцензія та додаток до ліцензії суб`єкту господарювання ОСОБА_2 , де зазначено місце торгівлі ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_2 », адреса: АДРЕСА_2 , що підтверджують, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, який провадить діяльність у сфері громадського харчування. Як зазначено у самому протоколі серії ВАБ № 126335 від 28.11.2020 р. ОСОБА_1 є найманим працівником - менеджером, працює у ФОП ОСОБА_2 . На підтвердження цього ОСОБА_1 суду був наданий трудовий договір.

В судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_4 , яка пояснила, що вона працює касиром ресторану «Крила». 28.11.2020 року в ресторані не було відвідувачів, всі стільці в ресторані були перевернуті, в самому закладі відвідувачі не сиділи, ресторан не працював як такий, а працював лише на виніс замовлень. Під час того, як до закладу зайшли працівники поліції, в закладі перебували відвідувачі на касі, які оплачували замовлення на виніс, вона як касир оформлювала оплату.

Суду наданий відеозапис, з якого вбачається, що 28.11.2020 року до ресторану «Крила» зайшли працівники поліції та на касі перебувало дві особи.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У рішенні у справах «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

В межах розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд не має права в порушення принципу змагальності та диспозитивності, принципу рівності сторін, перебирати на себе функції обвинувачення та виправити зазначені недоліки протоколу.

Наявність вказаних даних виключають можливість притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 ч.1 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаним належним доказом по даній справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликати сумніви у суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на порушення, допущенні як при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, так і оформленні інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а також вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 ч.1 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44-3, 283, 294 КУпАП,

постановив:

закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КпАП України, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя О. М.Лапченко