Справа № 353/1060/20
Провадження № 3/353/45/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 рокум.Тлумач

Суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіна У.Ю., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Головного Управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Бортники, Тлумацького району Івано-Франківської області жительки АДРЕСА_1 , працюючої керівником магазину «EVA», гр. України, за ст. 44-3 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

14.11.2020 року начальником Тлумацького районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області Яскілкою В.М. відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ІФ № 170 за ст. 44-3 КУпАП, а саме про те, що «14.11.2020 о 11 год 05 хв в м.Тлумач по вул. Шевченка, 1, магазин «EVA» був відкритий і проводив торгівлю, чим порушив протиепідемологічні вимоги встановлені підпунктом 4, пунктом 15 Постанови КМУ від 22.07.2020 р. № 641 із змінами №1100 від 11.11.2020 року».

16.11.2020 року матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП вперше надійшли до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області.

27.11.2020 року ОСОБА_1 та її захисник-адвокат Левицька Г.Л. подали до суду письмове клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Зокрема, свої заперечення обґрунтовували тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» запроваджено заходи щодо запобігання поширенню хвороби. Зокрема встановлено обмеження в період з 14.11.2020 року по 30.11.2020 року, окрім торгівельної діяльності із здійснення адресної доставки замовлень. Відповідно до наказу генерального директора ТзОВ «РУШ» (мережа магазинів «EVA»), у цей період товариство здійснювало торгівельну діяльність із здійсненням адресної доставки замовлень, що вказаною постановою дозволено і у вихідні дні. Адресна доставка замовлень у розумінні торговельної діяльності у мережі магазинів «EVA» передбачає здійснення замовлення покупцем (усне, письмове, у телефонному режимі) доставка замовлення на адресу магазину отримання замовлення покупцем (якщо не здійснена он-лайн оплата, то покупець оплачує замовлення на касі). Тобто, магазин «EVA», що в м. Тлумач 14.11.2020 року жодного прийому відвідувачів не здійснював. Крім того, ОСОБА_1 є адміністратором магазину «EVA» № 1727, тобто найманим працівником, яка не наділена повноваженнями приймати рішення про роботу магазину у вихідні дні. Дані рішення приймаються виключно Генеральним директором ТОВ «Руш». Додатково вказала, що мережа магазинів «EVA» залучена до державної програми «пакунок малюка» та зобов`язана здійснювати реалізацію товарів згідно графіку та розкладу роботи, що були погоджені Міністерством соціальної політики України.

27.11.2020 року постановою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП направлено до Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області на доопрацювання для усунення недоліків.

16.12.2020 року матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП повторно надійшли до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області. Розгляд справи було призначено на 06.01.2021 року. Проте, 06.01.2021 року судове засідання було відкладено на 25.01.2021 року, у зв`язку з неявкою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 , її захисникам-адвокату Левицькій Г.Л. та адвокату Помазановській О.І. роз`яснені права, передбачені ст.ст. 268, 270 КУпАП.

В судове засідання 05.02.2021 року ОСОБА_1 та її захисник-адвокат Левицька Г.Л. не з`явились, однак до суду направили письмове клопотання, в якому просили розгляд справи провести без їх участі та просили закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Помазановська О.І. в судовому засіданні просила провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вказала, що ОСОБА_1 є найманим працівником ТзОВ «Руш», не є суб`єктом господарювання, не зареєстрована як фізична-особа підприємець та не наділена організаційно-розпорядчими функціями. До цього ж, на момент виявлення адміністративного правопорушення та складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП, остання перебувала на лікарняному (перед пологова відпустка), про що свідчать долучений до матеріалів справи листок непрацездатності. Враховуючи те, що ОСОБА_1 не являється суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення, в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Як слідує зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 44-3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пункт другий статті 6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист.

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Вирішуючи справу, суддя виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст. 251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Так згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, як документ, що засвідчує факти неправомірних дій, є основним джерелом доказів, складається по встановленій формі і повинен містити дані, необхідні для розгляду справи по суті, а саме: дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Крім того, при ухваленні рішення суд враховує, що у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме інспектор, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Зокрема, ЄСПЛ нагадує, що національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві.

Крім того, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення серії ІФ № 170 від 14.11.2020 року, є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Держпродспоживслужби справи про адміністративне правопорушення (ст. 254 і 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Дослідивши в судовому засідання протокол про адміністративне правопорушення серії ІФ № 170 від 14.11.2020 року та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, в тому числі посадових осіб, за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до змісту законодавства України, зокрема, ст. 65 Господарського кодексу України, посадова особа це особа, в якої наявні організаційно-розпорядчі або адміністративно господарські функції.

Зокрема, організаційно-розпорядчі функції полягають у здійсненні керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах та організаціях (планування роботи, організація праці, забезпечення трудової дисципліни тощо). Такі функції здійснюють, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних чи комунальних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідувачі відділів, лабораторій) та їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири) тощо.

Адміністративно-господарські обов`язки включають повноваження з управління або розпорядження державним, комунальним чи колективним майном, що полягає в установленні порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпеченні контролю за цими операціями тощо. Такі повноваження у тому чи іншому обсязі мають начальники планово-господарських, постачальних, фінансових відділів та служб, завідувачі складів, магазинів, майстерень, ательє, їх заступники, керівники відділів підприємств, відомчі ревізори та контролери тощо.

Судом встановлено, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно здійснює господарську діяльність та зареєстрована відповідно до закону як підприємець, є безпосереднім суб`єктом, що здійснювала вказану в протоколі діяльність, тобто є суб`єктом вказаного правопорушення. Відповідно до долученої копії наказу № 66-КП від 05.04.2019 року, копії довідки ТзОВ «РУШ» № 1506 від 23.11.2020 року та посадової інструкції від 01.01.2018 року, ОСОБА_1 працює в ТзОВ «Руш» з 08.04.2019 року на посаді керуючого магазину Єва-1727 по вул. Шевченка, 1, в м. Тлумач Івано-Франківської області, тобто вона є найманим працівником ТзОВ «РУШ», де безпосереднім керівником є ОСОБА_2 (копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

До цього ж, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення 14.11.2020 року ОСОБА_1 не виконувала обов`язків керуючого магазину «Єва-1727», оскільки у період з 04.11.2020 року до 09.03.2021 року перебувала та перебуває на лікарняному, у зв`язку з вагітністю, що підтверджується копією листка непрацездатності серії АДУ № 801181 від 04.11.2020 року (а.с. 59). Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 станом на 14.11.2020 року не була відповідальною посадовою особою суб`єкта господарювання ТзОВ «Руш», тобто не є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

В свою чергу, згідно п. 1 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року (зі змінами від 11.11.2020 року, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення), Кабінет Міністрів України постановив: установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 грудня 2020 р. на території України карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р.№ 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061) та від 20 травня 2020 р.№ 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626).

При цьому, п.15 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року передбачено, що додатково до обмежень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14 листопада 2020 р. до 30 листопада 2020 р. забороняється:

1) приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос;

2) приймання відвідувачів у торговельно-розважальних центрах;

3) приймання відвідувачів в інших закладах розважальної діяльності;

4) приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення, крім:

торгівлі продуктами харчування на торговельних площах, не менше 60 відсотків яких призначено для торгівлі продуктами харчування, пальним, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, ветеринарними препаратами, кормами;

провадження діяльності з надання фінансових послуг, діяльності фінансових установ і діяльності з інкасації та перевезення валютних цінностей, діяльності операторів поштового зв`язку, а також медичної практики, ветеринарної практики, діяльності автозаправних комплексів (без зон харчування), діяльності з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів;

торговельної діяльності із здійсненням адресної доставки замовлень;

5) діяльність закладів культури і проведення культурних масових заходів, крім роботи суб`єктів господарювання, пов`язаної з виробництвом аудіовізуальних творів, зокрема здійснення кіно- та відеозйомки, за умови обмеження доступу до місця зйомки (знімального майданчика) сторонніх осіб та використання персоналом (крім акторів під час знімального процесу), залученим до виробництва аудіовізуального твору, респіраторів або захисних масок, у тому числі виготовлених самостійно. Діяльність суб`єктів господарювання, пов`язана з виробництвом аудіовізуальних творів, не є масовим заходом;

6) приймання відвідувачів спортивних залів, фітнес-центрів, басейнів.

Однак, згідно копії наказу ТзОВ «Руш» (м.Дніпро) від 13.11.2020 року №1-131120, у всіх магазинах мережі «Єва» було встановлено, що заклад у вихідні дні 00:00 суботи по 00:00 понеділка працює виключно врежимі «Склад. Пункт адресної доставки замовлень» (а.с. 21-22).

До цього ж, як вбачається з замовлення № Е-12 від 07.11.2020 року, вказане замовлення було видане в пункті адресної доставки «EVA» № 1727 - 14.11.2020 року, що підтверджується квитанцією № ПН 34 від 14.11.2020 року (а.с. 19, 20).

Враховуючи правову позицію ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суддя не має права взяти на себе функції сторони обвинувачення, змінити обсяг інкримінованого правопорушення, усунути певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколі про адміністративне правопорушення, самостійно відшукувати докази винуватості особи, що становило б порушення ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Також зі змісту протоколу є незрозумілим, яким саме чином безпосередньо ОСОБА_1 проводила торгівлю та здійснювала прийом відвідувачів, оскільки в порушення ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено прізвища та адреси двох свідків адміністративного правопорушення, не зазначено причин їх відсутності та не відібрано у них письмових пояснень, що позбавляє суд можливості здійснити їх виклик в судове засідання для допиту.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Після дослідження диску з відеозаписом по факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, судом встановлено, що на записах не відображено, що в магазині «EVA» № 1727 здійснювався прийом відвідувачів, а видно як на вході до магазину облаштовано пункт видачі замовлень та обмежено доступ до приміщення магазину. Також відеозапис не відображає купівлю-продажу будь-яких товарів з магазину «EVA» № 1727, а відображає лише момент складання протоколу про адміністративне правопорушення в присутності працівників поліції, проте у відсутності свідків.

До цього ж, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено відомості про те, що здійснювалась відеофіксація, не вказано назву приладу, його серію та номер, а також не вказано, що до протоколу про адміністративне правопорушення додається відеозапис фіксації факту вчинення адміністративного правопорушення. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду по справі № 524/5536/17 від 15.11.2018 року (відеозапис, поданий на підтвердження факту порушення, є неналежним доказом, якщо в протоколі немає посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Вищезазначені обставини свідчать про порушення начальником Тлумацького районного управління ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ІФ № 170 від 14.11.2020 за ст. 44-3 КУпАП. Таким чином, оцінюючи вказаний протокол про адміністративне правопорушення, як доказ відповідно ст. 252 КУпАП, суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення серії ІФ № 170 від 14.11.2020 складений невірно, що тягне за собою визнання його, як доказу, недопустимим.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62).

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» є джерелом національного права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.

Рішенням Конституційного суду України від 20.10.2011 року N 12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України, встановлено, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

З огляду на встановлені обставини, з урахуванням практики ЄСПЛ, відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд при відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт вчинення останньою правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу правопорушення.

Таким чином, вважаю, що по даній справі про адміністративне правопорушення за протоколом серії ІФ № 170 не доведено поза всяким розумним сумнівом факту порушення 14.11.2020 року ОСОБА_1 вимог підпункту 4 пункту 15 постанови КМУ від 22.07.2020 року № 641 (в редакції зі змінами від 11.11.2020 року), за що передбачено відповідальність ст. 44-3 КУпАП, а тому суд приходить до висновку про відсутність в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП. Оскільки провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП слід закрити, а судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення, то судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 221, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП та керуючись ст.ст. 9, 40-1, 140, 251, 252, 256, 280, 283, 284, 287, 291, 294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок віднести на рахунок держави.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду на протязі 10 днів з дня винесення постанови через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області.

СуддяУ. Ю. Луковкіна