Провадження № 3/127/8566/21
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

про закриття справи

25 листопада 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гуменюк К.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Першого відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Хмельницький) за ч. 1 ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 64931291/23 від 06 жовтня 2021 року ОСОБА_1 вчинив правопорушення згідно частини 12 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» та частини 1 статті 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - несплата аліментів, а саме: несплата аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, що тягне за собою виконання суспільно корисних робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин.

У разі наявності в діях боржника ознак адміністративного правопорушення. передбаченого статтею 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, державний виконавець складає протокол про адміністративне правопорушення та надсипає його для розгляду до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби (ч. 12 статті 71 З У «Про виконавче провадження»).

Даний факт скоєння адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами виконавчого провадження та довідкою-розрахунком заборгованості. Сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження у відповідності до матеріалів виконавчого провадження станом на 06 жовтня 2021 року складає 18 648 грн. 70 коп. Сукупний розмір заборгованості станом на 06 жовтня 2021 року складає 62 176 грн. 28 коп., що перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, що підтверджується довідкою розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за період з 24 березня 2021 року по 30 вересня 2021 року.

Боржник не з`явився щодо складання відносно нього адміністративного протоколу, хоча був відповідним чином повідомлений відповідно до виклику державного виконавця від 28 вересня 2021 року за вих. № 110562.

До судового засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Положеннями ч. 1 ст. 183-1 КУпАП передбачена відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, -

За змістом ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі, вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Системний аналіз норм ст. 183-1 КУпАП, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та тягне за собою стягнення у вигляді виконання суспільно корисних робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням/обвинуваченням.

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень статті 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, виходячи з положень статті 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада,прізвище,ім`я,по батькові особи,яка склала протокол;відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (уразі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Уразі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Виходячи із положень статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є документом, який є підставою для висунутого обвинувачення.

З матеріалів справи вбачається, що протокол №64931291/23 від 06 жовтня 2021 року було складено на підставі порушень, які були виявлені під час виконання рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 09 квітня 2020 року, в рамках виконавчого провадження ВП №64931291.

Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що він був складений у відсутність ОСОБА_1 . Про складання протоколу був повідомлений викликом державного виконавця від 28 вересня 2021 року. Вказана обставина підтверджується письмовими доказами.

Разом з тим матеріали справи не містять відомостей, щодо того, що боржник ОСОБА_1 обізнаний у встановленому законом порядку про відкрите відносно нього виконавче провадження. Отримання ним виклику державного виконавця про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 182-1 КУпАП не може підмінювати обставину про повідомлення боржника про відкриття провадження.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що станом на день складання протоколу про адміністративне правопорушення, зареєстроване місце проживання боржника з дати видачі виконавчого листа не змінилось, адже виконавчий лист було видано судом 17 грудня 2020 року.

Такі обставини державний виконавець не позбавлений можливості з`ясувати, витребувавши у органу реєстрації, яким відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова.

При цьому ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У рішенні від 25 липня 2000 року у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

У відповідності до положень ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності складу адміністративного правопорушення.

Сукупність наведених обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 247, 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області Костянтин ГУМЕНЮК