ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2021 Справа №607/15458/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Базан Л.Т. розглянувши матеріали, які надійшли з Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, завідувачки ТДМЗ №9, жительки АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ№401737 від 08.09.2020, 08 вересня 2020 року о 12год. 30хв. директор ТДМЗ №9, що по вул.. 15 Квітня,33 м. Тернопіль ОСОБА_1 не вжила відповідних заходів щодо унеможливлення відвідувачами закладів освіти дошкільних закладів, чим порушила вимоги п.п.2 п. 15 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 зі змінами та доповненнями в період дії в м. Тернополі «червоної зони» згідно протоколу №28 позачергового засідання ДК з питань техногенної екологічної безпеки, за що передбачена відповідальність за ст.. 44-3 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 з невідомої на те суду причини не з`явилася, хоча була повідомленою належним чином про дату та час судового розгляду (телефонограма за №0352 263486). На підставі ст. 268 КУПАП справу слід розглянути у відсутності особи, яка притягається до відповідальності.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, оцінивши наявні докази по них, суд приходить до переконання про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, виходячи з наступного.

Вимогами ч.1 ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна, необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно вимог ст.280 КУпАП,орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції (п.55 рішення у справі "Гурепко проти України"; п.21 рішення у справі "Надточій проти України").

Зважаючи на санкцію статті 44-3 КУпАП, яка є важчою за деякі кримінальні правопорушення, до обвинувачення за цією статтею застосовуються гарантії, передбачені положенням Конвенції щодо кримінального переслідування.

Відповідно до п."а" ч. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Тому, виходячи з вимог Конвенції, практики Європейського суду та положень КУпАП, формулювання неконкретного обвинувачення в адміністративній справі розглядається, як порушення вимог Конвенції. Нечітке, незрозуміле обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення є порушенням права особи на захист.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбаченихЗаконом України"Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція статті носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона. Отже, у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, які саме професійні обов`язки покладались на в.о. завідувача ТДНЗ №31, відповідно до яких конкретно нормативних актів (інструкцій, правил, вказівок тощо), та які з цих правил порушено особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується те, що 08 вересня 2020 року о 12год. 30хв. завідувач ТДНЗ №9, що в м. Тернополі, по вул. 15 Квітня, 33, не вжито відповідних заходів щодо унеможливлення відвідування закладів освіти здобувачами освіти, чим порушено вимоги п.п.2 п.15 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року із змінами та доповненнями в період дії на території м. Тернополя «червоної зони» згідно протоколу №28 позачергового засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 03 вересня 2020 року, за що передбачена відповідальність за статтею 44-3 КУпАП.

У відповідності до протоколу №28 позачергового засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 03 вересня 2020 року на території міста Тернополя з 00:00 год. встановлено «червоний» рівень епідемічної небезпеки поширення хвороби COVID-19.

Пунктом 15 постанови Кабінету Міністрі України від 22 липня 2020 року №641 визначено, що на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено червоний рівень епідемічної небезпеки, додатково до протиепідемічних обмежень, передбачених для зеленого, жовтого та помаранчевого рівня епідемічної небезпеки, забороняється відвідування закладів освіти здобувачами освіти.

Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які конкретно заходи, передбачені посадовими обов`язками особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, чи іншими нормативно-правовими актами, повинна була вжити. завідувач ТДНЗ №9, проте не вжила для того, щоби заборонити відвідування навчального закладу здобувачами освіти.

Згідно ч.2 ст. 24 Закону України «Про освіту» управління закладом освіти в межах повноважень, визначених законами та установчими документами цього закладу, здійснює засновник, який в даному є Тернопільська міська рада, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб - підприємців та громадських формувань. Рішенням Тернопільської міської ради від 03.08.2020 р. № 7/п53/2 «Про виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020р. №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- CoV-2» виконавчі органи міської ради, комунальні підприємства, установи, організації, місцевій комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій при Тернопільській міській раді зобов`язано забезпечити належне функціонування закладів освіти громадського транспорту та життєдіяльність Тернопільської міської територіальної громади, відповідно до рішень місцевої комісії з питань техногенно-екологічної безпеки надзвичайних ситуацій при Тернопільській міській раді. Наказом Управління освіти і науки ТМР № 207 від 17.08.2020 року відновлено діяльність закладів загальної середньої освіти, що перебувають у комунальній власності з дотриманням санітарно-гігієнічних та протиепідемічних заходів в умовах ослаблення карантину. Тернопільський міський оперативний штаб для боротьби з короновірусом листом № 331 від 04 09.2020 року доручив Управлінню освіти і науки ТМР забезпечити повноцінне (належне) функціонування закладів освіти за умови дотримання протиепідемічних вимог, що рекомендовані МОЗ України.

Крім того, суд, звертає увагу, що в чинному законодавстві відсутній правовий механізм, який регламентував би порядок вжиття керівниками закладів освіти певних заходів, щодо не уможливлення відвідування закладів освіти її здобувачами. Крім того зауважує, що Пунктом 15 постанови Кабміну від 22 липня 2020 року №641 визначено, що на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено червоний рівень епідемічної небезпеки, додатково до протиепідемічних обмежень, передбачених для зеленого, жовтого та помаранчевого рівня епідемічної небезпеки, забороняється відвідування закладів освіти здобувачами освіти, однак, вказана норма не містить вимоги, яка забороняє роботу освітніх закладів та не покладає на їх керівників обов`язку стосовно вжиття заходів які би унеможливили відвідування здобувачами освіти, через що вказана у протоколі особа не може виступати суб`єктом правопорушення.

Особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення не долучено до матеріалів справи відомості, які би підтверджували усі вказані в протоколі про адміністративне правопорушення обставини, зокрема, те що ОСОБА_1 є завідувачем ТДНЗ №9, що саме в її посадові обов`язки входить заборона відвідування навчального закладу здобувачами освіти, відсутні відомості про осіб, які відвідували заклад освіти, не відібрано пояснення про обставини вчинення правопорушення, не проведено огляд місця події.

Також, в ході судового розгляду не доведено наявності умислу у ОСОБА_1 , спрямованого на порушення правил щодо карантину людей, передбачених актами законодавства.

Тому, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, так як у неї не було мотивів вчинити порушення закону, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення її до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Долучений до протоколу на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення єдиний доказ - рапорт поліцейських, без надання інших доказів, суд не бере до уваги, оскільки рапорт - це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ст.62Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, висновок суду не може грунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що обставини відображені у протоколі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Протокол складено за відсутності належних, достовірних та достатніх доказів про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, зважаючи на те, що докази, які надані суду, не є достатніми для доведеності за стандартом доказування «поза розумним сумнівом» винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, а тому справу щодо неї слід закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.9, 44-3, 245,247, 251,254,256,268, 280,283-285 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний судТернопільської області.

СуддяЛ. Т. Базан