ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
справа № 504/210/21

номер провадження 3/504/236/21

29.01.2021 року смт. Доброслав

суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Якимів А.В., розглянувши матеріали які надійшли з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 громадянина України., ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України АДРЕСА_1 , має середню спеціальну освіту, неодруженого, водій-електрик взводу управління батареї управління та радіолокаційної розвідки 1 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:
22.01.2021 року до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшли указані матеріали, які передані судді 25.01.2021 року. Судове засідання у справі призначене на 27.01.2021 року. ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через адміністрацію військової частини НОМЕР_1 , в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі.

Дослідивши матеріали адміністративного провадження, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 14.01.2021 року 12.01.2021 року під час шикування о 8 год. 30 хв. при перевірці наявності особового складу командиром батареї управління та радіолокаційної розвідки 1 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_2 було виявлено присутність на шикуванні військовослужбовця військової служби за контрактом старшого солдата ОСОБА_1 , який згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 3 від 06.01.2021 року мав вибути до військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 для фахової підготовки. Свої дії, щодо невиконання наказу пояснив відсутністю коштів, а ніяких підтверджуючих документів не надав.

Таким чином, солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її у в/ч НОМЕР_1 не виконав законного наказу командира, а в його діях вбачаються ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Окрім того, факт не виконання законного наказу командира додатково підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 13.01.2021 року який зазначив, що 10.01.2021 року він мав їхати до навчального центру, та не поїхав, тому що не мав коштів, при цьому ОСОБА_1 не зазначив про відсутність наказу командира про його відрядження, а також необізнаність з таким наказом; поясненнями військовослужбовців ОСОБА_3 , який вказав, що 12.01.2021 року ОСОБА_1 знаходився на військовій службі хоча мав виїхати у відрядження до навчального центру, ОСОБА_4 , який вказав, що ОСОБА_1 був присутній на службі 12.01.2021 року і не поїхав у навчальний центр для проходження фахової підготовки.

Відповідно до статті 9 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до пункту 3 статті 11 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» на військовослужбовців покладається обов`язок беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати ОСОБА_5 своєї частини.
Згідно з вимогами статті 16 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України», кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідно до статті 30 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.
Стаття 35 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлює, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.
Відповідно до статті 37 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.
Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.
Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
Відповідно до частини 4 статті 15 КУпАП встановлює, що військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.
Відповідальність за частиною 2 статті 172-10 КУпАП настає у разі відмови від виконання законних вимог командира (начальника) в умовах особливого періоду.
Дослідженими доказами підтверджується те, ОСОБА_1 є водій-електрик взводу управління батареї управління та радіолокаційної розвідки 1 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 за контрактом, будучи обізнаний з наказом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 не відбув у відрядження, без поважних причин, чим не виконав законний наказ командира, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 2 статті 172-10 КУпАП.
Особливий період діє в Україні з 17.03.2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 "Про часткову мобілізацію". Президент України рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав. Таку позицію неодноразово висловив і Верховний суд, зокрема в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі N 205/1993/17-ц.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП, а саме: відмови від виконання законних вимог командира (начальника) в умовах особливого періоду..

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суддя при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини ОСОБА_1 його майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, враховується також його позитивна характеристика з місця служби. Тому суддя вважає необхідним застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ст.172-10 ч.2 КУпАП.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

Разом з тим, відповідно до п.12ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Отже, ОСОБА_1 є військовослужбовцем, що повинен бути звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23, 27, 33-35, 40-1, ч. 2 ст. 172-10, 283, 284 ч.1 п.1, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 громадянина України., ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України АДРЕСА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому даної постанови, а в разі її оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у визначений строк, постанова надсилається для примусового виконання, а штраф стягується у подвійному розмірі. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя А.В. Якимів