П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.11.2021 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Примаченко В. О. за участю прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Шлапацького О.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Київського обласного управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, не одруженого, працюючого поліцейським взводу тактико-оперативного реагування батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

12.10.2021 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов адміністративний матеріал про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

05.10.2021 року щодо ОСОБА_1 оперуповноваженим Київського обласного управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України П`ятовою М.Ю. складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 58/2021 від 05.10.2021 р. молодший лейтенант поліції ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді поліцейського взводу тактико-оперативного реагування батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква УПП в Київській області ДПП, несвоєчасно, без поважних причин, 13.04.2021 року подав щорічну декларацію за 2020 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що є вчиненням правопорушення, пов`язаного з корупцією передбаченого ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 12.02.2021 р. о 18 год. 47 хв. на офіційному веб-сайті Національного агентства подано декларацію за 2020 рік. Проте, у розділі 1 «Тип декларації та звітний період» ним було допущено прикру помилку у виборі типу декларації та замість «Щорічної» зазначено «Кандидат на посаду особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», хоча у 2021 році він не мав наміру та пропозицій щодо призначення чи переведення на іншу посаду особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Вважає, що подавши декларацію 12.02.2021 р., тобто майже за півтора місяця до кінцевого строку її подання з помилковим визначенням її типу, ОСОБА_1 не мав наміру несвоєчасно подавати щорічну декларацію. Відсутність в його діях умислу підтверджується тим, що одразу після того, як ОСОБА_1 дізнався про таку помилку з відділу кадрів вже після 30.03.2021 р., то ним 10.04.2021 р. о 12 год. 54 хв. на офіційному веб-сайті НАЗК розміщено повідомлення про допущення помилки з проханням внести відповідні зміни по поданої декларації. 12.04.2021 р. о 17 год. 26 хв. ним повторно було надіслано повідомлення на веб-сайт НАЗК про допущені помилки та прохання вважати декларацію як «щорічну» або надання можливості внести зімни до поданої декларації. Крім цього, ОСОБА_1 неодноразово телефонував на гарячу лінію НАЗК, але так і не зміг ні з ким поспілкуватись з даного приводу. 13.04.2021 р. особисто поїхав до НАЗК, але потрапити на прийом до уповноваженої особи йому не вдалось. 13.04.2021 р. ним повторно було подано декларацію за 2020 рік з правильно обраним типом декларації як «Щорічна», яка опублікована о 20 год. 49 хв. ОСОБА_1 вважає, що в його діях відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, так як ним 12.02.2021 р. особисто були внесені відомості до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Не вбачає з його боку вини у формі прямого чи непрямого умислу, жодних мотивів уникнення фінансового контролю отриманого доходу він не мав. ОСОБА_1 вважає, що доказів на підтвердження суб`єктивної сторони даного правопорушення протокол та матеріали справи не містять, а тому в його діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення та просить провадження по справі закрити.

Прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області Шлапацький О.В. вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, вина у вчиненні вказаного правопорушення доведена матеріалами справи, а тому просив суд ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні вказаного правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

В судовому засіданні досліджено надану ОСОБА_1 роздруківку скріншоту з сайту Національного агентства, з якої вбачається, що останній розмістив повідомлення про допущення помилки в щорічній декларації за 2020 рік 10.04.2021 року, роздруківку повідомлення про допущення помилки у розділі № 1 декларації від 10.04.2021 р., роздруківку з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з якої вбачається, що ОСОБА_1 подав першочергово декларацію 12.02.2021 року.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , думку прокурора та дослідивши матеріали справи, а саме:

протокол про адміністративне правопорушення № 58/2021 від 05.10.2021 р.;

наказ № 765 від 31.07.2019 р. «Про внесення змін до Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України»;

положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, затверджені Наказом Національної поліції України від 09.11.2015 р. № 83;

послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 ,

наказ № 924 о/с від 14.12.2020 року про особовий склад;

присягу працівника Національної поліції України ОСОБА_1 від 09.10.2019 р.;

інформаційну довідку начальника відділення кадрового забезпечення БПП у місті Біла Церква УПП у Київській області ДПП Є. Сотніченка від 29.07.2021 р.;

пам`ятку-ознайомлення поліцейських, державних службовців та працівників Національної поліції України з обмеженнями, пов`язаними зі службою в поліції, та вимогами антикорупційного законодавства, з якою ОСОБА_1 ознайомлений 19.11.20219 р.;

скріншот НАЗК про результати пошуку декларації ОСОБА_1 ;

роздруківку скріншоту з сайту Національного агентства декларації ОСОБА_1 за 2020 р.. суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги ст. 280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Стаття 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначає, що суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є: особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема поліцейські.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

У диспозиції ч. 1 ст. 176-2 КУпАП закріплено, що відповідальність за вказане правопорушення настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до пункту «з» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» відноситься до суб`єктів, на яких поширюється дія вказаного закону та згідно ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» повинен був подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до п. 1 розділу 1 Роз`яснення НАЗК від 03.02.2021 № 1 щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларацій та повідомлень про суттєві зміни в майновому стані), щорічна декларація (декларація «щорічна») - декларація, яка подається відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація. Відлік строку для подачі декларації «щорічна» починається з 00 годин 00 хвилин 01 січня року, наступного за звітним періодом.

В судовому засіданні було встановлено, що на виконання вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 12.02.2021 увійшов до персонального кабінету користувача на офіційному веб-сайті НАЗК та створив форму декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після чого ОСОБА_1 заповнив створену форму декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, однак не виправивши при цьому тип декларації з типу «кандидата на посаду» на «щорічна», не усвідомлюючи допущену ним помилку, 12.02.2021 подав вказану декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування шляхом підписання документу Електронним цифровим підписом, вважаючи при цьому, що подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік. Однак, на початку квітня 2021 року, ОСОБА_1 стало відомо, що подаючи 12.02.2021 декларацію, допустив помилку у п. 1 розділу 1 поданої ним декларації, оскільки через необережність не змінив тип поданої декларації з «кандидата на посаду» на «щорічна».

10.04.2021 та 12.04.2021 ОСОБА_1 на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції розмістив повідомлення про допущену ним помилку, а також прохання про надання можливості внесення змін до поданої декларації.

ОСОБА_1 12.04.2021 повторно увійшов до персонального кабінету користувача на офіційному веб-сайті НАЗК та створив форму декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, заповнив вказану форму та повторно подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, обравши цього разу вірний тип вказаної декларації «щорічна».

Суд зазначає, що згідно зі ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 11 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Частиною першою ст. 176-2 КУпАП передбачено відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч. 1 ст.176-2 КУпАП є формальним, а обов`язковим елементом його суб`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неподання або несвоєчасне подання декларації.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу зазначеного адміністративного правопорушення, окрім іншого, необхідно встановлювати і суб`єктивну сторону даного правопорушення.

В роз`ясненні Вищого спеціалізованого суду України по розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22 травня 2017 року, було зазначено, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати: 1) об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації, 2) предметом правопорушення є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: а) за минулий рік; б) за період, не охоплений раніше поданими деклараціями; 3) суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Надаючи оцінку наявним у справі доказам, судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації без поважних причин, так як 12.02.2021 ОСОБА_1 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік на виконання вимог ч. 1 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції", з дотриманням вимог ст. 46 Закону України "Про запобігання корупції", яка охоплює звітній рік (період з 01 січня до 31 грудня 2020 року включно), проте з необережності обрав невірний тип декларації, а усвідомивши допущену помилку у декларації, останній 13.04.2021 повторно подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік обравши цього разу вірний тип декларації «щорічна».

Встановлені судом обставини дають підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутні об`єктивні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, зокрема об`єктивна сторона правопорушення, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації та суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, оскільки інкриміноване ОСОБА_1 діяння було вчинене з необережності останнього.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 58/2021 від 05.10.2021 не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, суд зазначає й ту обставину, що в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що працівниками Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України не встановлено поважних причин несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Однак, зазначене не відповідає обставинам справи, встановленим в ході судового розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки ОСОБА_1 не припиняв діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а відтак вказаний протокол про адміністративне правопорушення містить подвійне тлумачення інкримінованого правопорушення, оскільки в такому випадку вказаний протокол інкримінує ОСОБА_1 несвоєчасне подання декларації особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, тобто порушення ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та несвоєчасне подання без поважних причин, 13.04.2021 року щорічної декларації за 2020 рік, особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що є порушенням ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Суддя не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, на погіршення становища особи, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який становить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з положень ст. ст. 8, 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що належних та допустимих доказів факту вчинення інкримінованого діяння суду не надано, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тому провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Керуючись статтями 7, 10, 11, 172-6 221, 247, 252, 283-285, 294 КУпАП, ст. ст. 8, 62 Конституції України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СуддяВ. О. Примаченко