Справа № 656/831/20
Номер провадження 3/656/43/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 року смт. Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Херсонської області Ференц Р.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №2 Генічеського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 працює різноробочим в комунальному підприємстві «Добробут-5», за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2021 року у провадження судді Іванівського районного суду Херсонської області Ференц Р.І. передана справа № 656/831/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно вимог ст. 278 КУпАП справа про адміністративне правопорушення, що посягає на громадський порядок і громадську безпеку підвідомча Іванівському районному суду Херсонської області. Відповідно до ст. 221 КУпАП судді районних судів розглядають справи про адміністративне правопорушення, що посягає на громадський порядок і громадську безпеку, передбачені ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Опис обставин, установлених судом під час розгляду справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 094021 від 10.11.2020 року, складеним інспектором сектору реагування патрульної поліції Іванівського відділення поліції Каховського відділу поліції ГУ НП України в Херсонській області старшим лейтенантом поліції Сігарьовим І.В. вбачається, що 07.11.2020 року о 18.00 год. в АДРЕСА_2 громадянин ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, виражався грубою нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , яка являється матір`ю його співмешканки ОСОБА_3 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Поліцейський, складаючи відносно згаданої особи протокол про адміністративне правопорушення в сфері громадського порядку і громадської безпеки вбачав в діях такої особи порушення.

Згідно супровідного листа Іванівського відділення поліції №2 Генічеського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області за вихідним №509/38.2 від 26.01.2021 року на адресу Іванівського районного суду Херсонської області було скеровано матеріали на 20 аркушах про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, які надійшли в Іванівський районний суд Херсонської області 26.01.2021 року за вхідним №198/21вх.

По адміністративній справі № 656/831/20 12.11.2020 року та 14.12.2020 року суддею Ференц Р.І. були прийняті постанови, якими було повернуто Іванівському відділенню поліції Каховського відділу поліції ГУ НП України в Херсонській області протокол про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП для належного оформлення з підстав, які зазначені в описових частинах постанов.

Не виконавши вимог постанов суду, не доповнивши адміністративних матеріалів, правоохоронним органом повторно, втретє скеровано матеріали на 20 аркушах про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, які надійшли в Іванівський районний суд Херсонської області 26.01.2021 року.

Після повернення в Іванівський районний суд Херсонської області адміністративних матеріалів, які не доопрацьовані з відділення поліції, судом встановлено, що правоохоронний орган, як орган в компетенцію якого входить належне складання і оформлення адміністративних матеріалів, не виконало вимог постанов судді Іванівського районного суду Херсонської області від 12.11.2020 року та 14.12.2020 року.

Суд звертає увагу на те, що незважаючи на повторне скерування в Іванівський районний суд Херсонської області після неналежного дооформлення і без здобуття та долучення належним доказів у справі з відділення поліції адміністративних матеріалів, правоохоронним органом виконано вимоги процесуального закону в частині забезпечення явки в суд порушника, оскільки згідно вимог ст. 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КупАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є обов`язковою.

Враховуючи обмежені законом строки розгляду справ про адміністративне правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на час поступлення адміністративних матеріалів в суд і на момент їх розгляду судом, зважаючи на присутність особи відносно якої розглядаються адміністративні матеріали, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду адміністративних матеріалів.

В судових засіданнях під час розгляду адміністративних матеріалів 26.01.2021 року та 03.02.2021 року ОСОБА_1 визнав свою вину, просив суворо його не карати, заявив клопотання про перенесення справи для надання йому можливості надати суду характеризуючі докази.

В дотримання вимог ст.268 КУпАП, якою передбачено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, серед яких є право подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто, враховуючи подану в телефонному режимі заяву про перенесення слухання справи на інший день, судом було перенесено слухання справи до 03.02.2021 року, про що така особа була повторно повідомлена про визначену повторно дату слухання справи.

У визначений час судом ОСОБА_1 прибув, щиросердечно розкаявся, надав документи, які доповнюють адміністративні матеріали складені відносно нього в частині його характеристики за місцем проживання та роботи, а також надав заяву від потерпілої особи, в якій вона зазначає про відсутність претензій до порушника.

Відтак, вбачаючи про відсутність порушення прав особи, стосовно якої розглядається справа про адміністративне правопорушення, оскільки згідно зі ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а за відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані щодо своєчасного повідомлення особи про місце і час розгляду справи та якщо не надійшло клопотання про відкладення цього розгляду.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; характер процесу та його значення для заявника (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо).

Дослідивши матеріали адміністративної справи стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що відсутні обставини, що виключають розгляд справи, оскільки складений протокол адміністративні правопорушення, що посягає на громадський порядок і громадську безпеку, складений уповноваженою державою особою, оскільки від імені органів Національної поліції оформляти справи про адміністративні правопорушення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали свідчать про подію та склад адміністративного правопорушення, про осудність особи, яка вчинила протиправну дію, про вчинення дій собою не в стані крайньої необхідності, на момент розгляду справи не закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст.1 КУпАП завданням є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку. Як зазначено у ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Стаття 278 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративний правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів, в силу вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд. Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04), суд встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі фабула була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення.

Провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП доводиться в повному обсязі і підтверджується наступними доказами.

З наявних документів вбачається, що ОСОБА_1 є суб`єктом злочину, оскільки є осудною особою, яка досягла 16-річного віку.

Поясненням, протоколом прийняття заяви в ОСОБА_2 про вчинене правопорушення від 07.11.2020 року підтверджено, що ОСОБА_1 є співмешканцем її доньки і 07.11.2020 року між ними за ініціативи ОСОБА_1 виник конфлікт, під час якого останній словесно її ображав нецензурною лайкою.

З клопотання, скерованого 03.02.2021 року на адресу суду вбачається, ОСОБА_2 претензій до ОСОБА_1 не має.

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро каявся, пояснив, що дійсно 07.11.2020 року в вечірній час виражався в адресу матері своєї співмешканки нецензурною лайкою, ображав її словесно, розуміє що в такий спосіб вчинив психологічне насильство.

З довідок та характеристики вбачається, що ОСОБА_1 працює в підсобним робітником в коммунальному підприємтсві «Добробут-5», характеризується виключно з позитивної сторони.

З довідки Іванівської селищної ради вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 .

Протоколом про адміністративне правопорушення ВАБ № 094021 від 10.11.2020 року, складеним інспектором сектору реагування патрульної поліції Іванівського відділення поліції Каховського відділу поліції ГУ НП України в Херсонській області старшим лейтенантом поліції Сігарьовим І.В. вбачається, що 07.11.2020 року о 18.00 год. в АДРЕСА_2 громадянин ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, виражався грубою нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , яка являється матір`ю його співмешканки ОСОБА_3 , чим чинив домашнє насильство психологічного характеру.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії такої посадової особи, що його складала в порядку, передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися. Протокол не містить жодних зауважень з боку правопорушника, а до матеріалів справи додані його письмові пояснення в яких він зазначає, що дійсно перебував на території військового підрозділу. Відтак, з урахуванням викладеного, суд приймає протокол про адміністративне правопорушення ВАБ № 094021 від 10.11.2020 року як належний і допустимий доказ.

Суд вважає, що виявлені факти відображають об`єкт суспільних відносин в сфері громадського порядку і громадської безпеки, оскільки об`єктивна сторона такого правопорушення полягає у вмисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Фізичне насильство проявляється у форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. В свою чергу психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року, під домашнім насильством слід вважати будь-які діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильства» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають їхні батьки та діти; батьки (мати, батько) і дитина (діти); прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

В суді підтверджений той факт, що ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 є зятем.

Диспозиція ч.1 статті 173-2 КУпАП передбачає наступні склади адміністративного правопорушення: умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю. Під пихологічним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже вчинення особою хоча би одного з вищевказаних діянь є грубим порушенням та тягне за собою передбачену законом адміністративну відповідальність.

Крім того суд зазначає, що у Рішенні Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року №9-зп у справі за зверненням жителів міста Жовті Води встановлено, що суд не може відмовити у правосудді, якщо мають місце ущемлення прав і свобод громадян, інакше це було б порушенням прав на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежено.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За таких обставин, беручи до уваги те, що за ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність, тому всебічно, повно, об`єктивно дослідивши всі обставини справи, суд дійшов висновку про достовірність та достатність доказів для висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП і вважає, що в його діях є склад цього правопорушення.

У відповідності до ст. ст. 34, 35 КУпАП обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, визнається щире розкаяння винного, відсутність шкідливих наслідків правопорушення, обставин, що обтяжують відповідальність судом не встановлено.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Судом враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який до адміністративної відповідальності притягується вперше, ступеня його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, майнової шкоди не заподіяно.

Відтак суд приходить до висновку що дане порушення не потягло за собою будь яких наслідків, що негативно вплинули на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, як пом`якшуючу обставину щире каяття, вважаю за можливе звільнити порушника від адміністративної відповідальності за малозначністю і обмежитись усним зауваженням.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Призначення усного зауваження здійснюється на розсуд посадової особи, що вирішує справу відповідно до оцінки нею всіх обставин провини й особистості порушника. Міністерство юстиції України в листі від 06.03.2018 року №8887/4408-33-18/11.2.2 роз`яснив, що чинними нормами КУпАП не визначається поняття малозначності вчиненого правопорушення та виключного переліку діянь, які можуть вважатися малозначними. Орган (посадова особа), уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення, звільняє правопорушника від адміністративної відповідальності в кожному випадку окремо, зважаючи на характер вчинюваного діяння та обставини справи. Окрім цього, листом ДФС від 11.09.2015 № 33814/7/99-99-17-03-01-17, в якому ДФС рекомендує кваліфікувати правопорушення як малозначне, якщо сума боргу (недоїмки) з ЄСВ, яка є предметом об`єкта складу правопорушення, не перевищує 10 гривень. При цьому ДФС посилається на п.3 розділу 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №449, відповідно до якого «вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Оскільки порушенням по заподіяно матеріальних збитків, відсутні претензій потерпілої особи, примирення з потерпілою особою, щире каяття, визнання вини, усвідомлення провини та наявність вибачень перед потерпілою особою, суд приходить до висновку що вчинене правопорушення можна вважати малозначним.

Згідно положень ч. 2 ст 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи.

Звільнення особи від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого порушення не передбачає накладення будь-яких основних та додаткових адміністративних стягнень, вичерпний перелік яких міститься в статтях 24, 25 КУпАП.

Частиною 4 ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи. Оскільки речі і документи не вилучалися, суд даного питання не вирішує.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити за малозначність вчиненого правопорушення в діях ОСОБА_1 , то відповідно судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст.22, ст. ст. 221, 280, 283, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП за малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Херсонського апеляційного суду через Іванівський районний суд Херсонської області прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова набрала законної сили "____"___________ 2021 року.

Суддя Р. І. Ференц