Справа № 357/12/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2021 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дубановська І.Д., розглянувши матеріали, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, працюючу продавцем ФОП « ОСОБА_2 », проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за ст.ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП

в с т а н о в и в:

13 січня 2021 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП.

Беручи до уваги вимоги ст. 36 КУпАП, відповідно до якої справи відносно однієї особи повинні бути об`єднані та розглядатись в одному провадженні, суд вважає за необхідне матеріал № 357/12/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП об`єднати в одне провадження з адміністративним матеріалом № 357/14/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та присвоїти номер № 3/357/580/21, 357/12/21.

Так, 29 листопада 2020 року о 02 годині 20 хвилин ОСОБА_1 на автодорозі Н-02керуючи автомобілем марки «MAZDA 626» д.н.з. НОМЕР_2 не врахувала дорожню обстановку, не дотрималась безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустила зіткнення з електроопорою. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, порушивши вимоги п. 2.3 б, 12.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

29 листопада 2020 року о 02 годині 20 хвилин ОСОБА_1 на автодорозі Н-02 421 кмкерувала автомобілем марки «MAZDA 626» д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, порушивши вимоги п. 2.9 а ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винала себе винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та пояснила, що 29 листопада 2020 року вночі її чоловіку стало погано, а так як найближча аптека знаходиться в м. Узин, вона взяла автомобіль марки «MAZDA 626» д.н.з. НОМЕР_2 , зная, що не має права керування транспортними засобами, так як не отримувала права водія, поїхала за ліками. Не впоравшись з керуванням автомобіля скоїла ДТП, а саме в`їхала в електроопору. Коли приїхали працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення по ДТП, потім сказали, що вона знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Пройти тест або медичний огляд працівники поліції не пропонували. Приблизно через місяць її викликали працівники поліції і повідомили, що на неї складений протокол по ст. 130 КУпАП, але в момент ДТП вона в стані алкогольного сп`яніння не знаходилась.

Адвокат Тарасюк А.В. в судовому засіданні пояснив, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 175061 від 28 грудня 2020 року є незаконним, необгрунтованим, викладена в ньому суть не відповідає дійсним обставинам справи, складений з порушенням вимог ст. 130. 245, 256, 266 КУпАП України порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Порядок), затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом № 1452/735 МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція-1452/735), та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС № 1395 від 05 листопада 2015 року (далі - Інструкція 1395). Всупереч даним вимогам, посадовою особою не в повному обсязі, несвоєчасно з`ясовано обставини справи. Подія трапилася 29 листопада 2020 року, протокол на мою довірительку складений, майже через місяць 28 грудня 2020 року. Як видно з матеріалів справи фактично однією лише підставою притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП стало пояснення останньої, яке вона власноручно не писала, добровільно не викладала і як зазначено в поясненні знаходилася у стресовому стані. Вважаю, що вина ОСОБА_1 не підтверджена належними та достатніми доказами. Посадова особа, яка складала Протокол, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП не виклала суті правопорушення, адже залишається не зрозумілим, яким саме чином працівник поліції, встановив стан алкогольного сп`яніння на момент ДТП через майже місяць. До того ж необхідно зазначити, що в Протоколі не зазначено місця вчинення правопорушення, області, району, населеного пункту. Вважає, що жодних допустимих та належних доказів вини ОСОБА_1 в матеріалах справи не має тому просить суд справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в її діях складу та події адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 130 ч. 1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року № 14 зі змінами зазначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , яка притягається до адміністративної відповідальності в контексті п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року № 14 зі змінами не керував транспортним засобом, так як 29 листопада 2020 року о 02 год. 20 хв. вчинила ДТП, факт вчинення якого не заперечує, а близько через місяць її викликали співробітники поліції та повідомили про те, що вона скоїла ДТП та повинна пройти тест на ознаки сп`яніння.

Відповідно до ч. 3 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» зазначено, що огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

Відповідно до ч. 7 зазначеного Порядку, поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

В судовому засіданні судом було досліджено протокол серії ДПР18 № 175081 від 28 грудня 2020 року, пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_3 , повідомлення з Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області.

При дослідженні даних матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено відсутність підтвердження, що ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння регламентовано ст. 266 КУпАП, порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою визначення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735(надалі Інструкція).

Згідно з ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП України огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КпАП України огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 8 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15 березня 2016 року за № 672/5 протокол підписується уповноваженою посадовою особою та особою, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, а також може підписуватися свідками правопорушення у випадку їх наявності. У разі відмови особи, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, від підписання протоколу уповноважена посадова особа робить про це відповідний запис. Особа, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, має право викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що доказів того, що поліцейські зупиняли ОСОБА_1 за керуванням транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння суду не надано, та враховуючи те, що поліцейськими ОСОБА_1 викликалась через місяць після вчинення ДТП, суд приходить до висновку, що поліцейські не могли їй пропонувати пройти будь-які огляди на визначення стану сп`яніння.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер(Schmautzer)проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення, викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

У цій правовій позиції можна відокремити такі конструктивні ознаки: а) обов`язкова наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпції; б) ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; в) чіткими; г) взаємоузгодженими. Тому за відсутності таких ознак не можна констатувати, що правопорушення доведено «поза розумним сумнівом».

Будь-які інші докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, суду не представлено, диск з нагрудної камери в матеріалах справи відсутній, що не дає можливості з`ясувати чи було запропоновано пройти медичний огляд в медичному закладі та тест на місці зупинки транспортного засобу.

Оскільки суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили факт порушення ОСОБА_1 п.2.9-а Правил дорожнього руху України, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Крім того, статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Судом встановлено, що правопорушником ОСОБА_1 не заперечується факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди, проте вона заперечує, що вчинила дане адміністративне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Так, враховуючи те, що судом встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння відповідно до матеріалів справи пропонувався пройти через місяць після вчинення ДТП, що не відповідає вимогам, передбаченим «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», тому суд приходить до висновку, що факт перебування ОСОБА_1 на момент скоєння адміністративного правопорушення у стані алкогольного сп`яніння не підтверджується належними та допустимими доказами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується зібраними матеріалами справи,

Вивчивши всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані і досліджені докази, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, яке полягає у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до вимог ст. 245, 280, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні а також інші обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2.3 б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення, та кріплення вантажу, технічним станом транспортного зщасобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; до п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, матеріали, що характеризують особу, яка притягається до відповідальності, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують її відповідальність.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на порушника за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчинених адміністративних правопорушень та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчинених адміністративних правопорушень, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь вини та ставлення до вчиненого, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 340 грн.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн.

На підставі викладеного, ст. 23, 33, 124, 221, 245, 256, 280, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі триста сорок грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі чотириста п`ятдесят чотири грн. в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області І.Д. Дубановська