Справа № 524/1487/20
Провадження 3/524/11/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2021 року суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Обревко Ліна Олександрівна, розглянувши матеріали, які надійшли з Батальйону патрульної поліції у місті Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ,раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

03.01.2020 року о 14 годині 10 хв. в м. Кременчуці по вул. Хорольська громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 217090» д.н.з НОМЕР_2 , при виїзді на перехрестя вул. Троїцька, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 розділу 33 ПДР України не надав дорогу автомобілю «Toyota RAV4» д.н.з НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалась з проспекту Свободи в напрямку Троїцька в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів, чим порушив вимоги, 2.1 розділу 33, 16.11 ПДР України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, що передбачене ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 03.01.2020 року о 14 годині 10 хв. в м. Кременчуці по вул. Хорольська. керував автомобілем «ВАЗ 217090» д.н.з НОМЕР_2 , пасажирів та вантажу не було. Автомобіль знаходився у технічному справному стані. Була світла пора доби, без опадів, проїзна частина суха. Рухався по вул. Хорольська в напрямку перехрестя з просп. Свободи та вул. Троїцька, з подальшим наміром рухатись в напрямку залізничного вокзалу. Виїжджаючи на перехрестя з вул. Хорольської рухався зі швидкістю 3-40 км/год. Подивися ліворуч,автомобілі стояли на червоне світло світлофора, праворуч з вул.. Троїцької автомобілів не було. Після чого продовжив рух і приблизно на середині перехрестя в його автомобіль вдарив автомобіль «Toyota RAV4» д.н.з НОМЕР_3 у ліву бокову частину авто.

Захисник - адвокат Чирва В.П., заявила клопотання про призначення по справі судову авто технічну експертизу, проведення якої доручити Полтавському відділенню Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені професора Бокаріуса

До суду було надано висновок експерта №496 від 26.08.2020 року.

Допитаний в судовому засіданні провідний судовий експерт ОСОБА_3 висновок №496 підтримав та пояснив, що при проведені судової авто технічної експертизи керувався чинним законодавство України, та судової методикою передбаченою своєю, посадовою інструкцією та допусками.

Захисник-адвокат Чирва В.П. не погодилась з висновком судової-автотехнічної експертизи та заявила клопотання про призначення судової авто-технічної експертизи яку доручити Київському науково-дослідницькому інституту судових експертиз.

До суду було надано висновок Київського Науково-Дослідницького інституту судових експертиз №751/21-52 від 15.01.2021 року відповідно до якого:

-В дорожній обстановці, яка склалась перед зіткненням, водій автомобіля ВАЗ-217090 д.н.з НОМЕР_2 ОСОБА_1 повинен був керуватися вимогами п.16.11 та 2.1 розділу 33ПДР України

-З технічної точки зору в діях водія ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам п. 16.11 та 2.1 розділу 33ПДР України.

-В ситуації, що склалась на момент пригоди, водій «Toyota RAV4» д.н.з НОМЕР_3 ОСОБА_2 повинна була діяти у відповідності до вимог п.12.3 ПДР України.

-Вирішитит питання у категоричній формі щодо не відповідності дій водія ОСОБА_2 вимогам п.12.3 ПДР не можливо, з підстав викладених у дослідженнях.

-При винекнені небезпеки для руху водій автомобіля Toyota RAV4» д.н.з НОМЕР_3 ОСОБА_2 повинна була керуватися вимогами п.12.3 ПДР України, а саме застосувати гальмування.

-Вирішити питання у категоричній формі щодо причинного зв`язку між діями водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і виникнення даної ДТП, в межах даного дослідження не вдається за можливе.

За встановлених фактичних обставин справи, судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п.2.1 розділу 33, п.16.11 ПДР України, вчинив правопорушення, що передбачене ст.124 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час розгляду адміністративного матеріалу.

Обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі доказів, судом не встановлено.

Пояснення ОСОБА_1 щодо заперечення своєї вини у скоєнні ДТП суд сприймає як спробу уникнути відповідальності за скоєне.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Суб`єктивною стороною такого правопорушення є вина як умисна так і у формі необережності.

Вина ОСОБА_1 , у вчиненні встановленого правопорушення підтверджується матеріалами справи в їх сукупності, а саме: протоколом БД №406311 від 03.03.2020 року відносно ОСОБА_1 , схемою місця ДТП від 03.01.2020 року, постановою про закриття кримінального провадження від 27.02.2020 року, протоколами допиту свідків, рапортом, висновком судової автотехнічної експертизи, №496 від 26.08.2020, висновком судової авто технічної експертизи №751/21-52 від 15.01.2021 року.

У відповідності із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п.16.11 ПДР України На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Відповідно до п.2.1 розділу 33 ПДР України "Дати дорогу". Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно положень ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами

Відповідно до ч.6 ст.38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, ДТП сталася 03.01.2020 року, постанова про закриття кримінального провадження постановлена 27.02.2020 року. Таким чином, передбачений ч.6 ст.38 КУпАП трьох місячний строк притягнення до адміністративної відповідальності з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження на момент надходження справи до суду та її розгляду минув, в зв`язку з чим у відповідності до п.7 ст.247 КУпАП накладення на винну особу адміністративного стягнення не можливе, а провадження по даній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 38, п.7 ч.1 247 КпАП України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ч.6 ст.38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд.

Суддя Л.О. Обревко