КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/624/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та захисника Шимка А.О. на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням судді, ОСОБА_1 та його захисник Шимко А.О. подали апеляційну скаргу, в якій просять оскаржувану постанову суду скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог посилаються на те, що суддя залишив без задоволення клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи через хворобу і провів розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чим грубо порушив права особи на доступ до правосуддя.

Крім цього зазначають про те, що чинна редакція статті 130 КУпАП передбачає відповідальність судноводіїв, а тому ОСОБА_1 , як водій автомобіля, не може нести відповідальності по цій статті.

За наслідками апеляційного розгляду просять оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Шимка А.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 17 вересня 2020 року о 14 год. 50 хв. керував транспортним засобом «GeeLy CK» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Малиновського, 6-Б в місті Києві в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Зокрема, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення підписаний ним без зауважень, відповідає вимогам ст.256 КУпАП та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

До протоколу долучений висновок про результати медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17 вересня 2020 року, згідно якого ОСОБА_1 на час огляду перебував в стані наркотичного сп`яніння (а.с.2 т.1).

Таким чином, всупереч доводам апелянтів, винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України підтверджується належними, достатніми та допустимими доказами, на які суд послався у своєму рішенні.

Доводи апеляційної скарги щодо скасування нормативного акту, який встановлює відповідальність за відмову водія транспортного засобу від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, не знайшли свого фактичного підтвердження, оскільки Законом України №720-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» внесені зміни до Закону України від 22.11.2018 №2617-VIII. Даний Закон опублікований в офіційному друкованому виданні і набув чинності 3 липня 2020 року.

Тобто, з 3 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, яка діяла до набрання чинності Закону №2617.

Відповідно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законним.

Не свідчить про незаконність судового рішення і доводи апелянтів про те, що суддя залишив без задоволення клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи через хворобу і провів розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чим грубо порушив права особи на доступ до правосуддя.

Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_1 дійсно 03.12.2020 звертався до суду про відкладення розгляду справи через хворобу. З огляду на те, що доказів на підтвердження факту захворюваності ОСОБА_1 не надав, суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання та розглянув справу у його відсутності.

За результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначають апелянти у поданій апеляційній скарзі.

Оскільки рішення суду, яке переглядається, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Шимка А.О. - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін, а подану ОСОБА_1 та захисником Шимком А.О. апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз