ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5014/21Головуючий у 1-й інстанції Грицай К.М.
Провадження № 33/817/616/21 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І., розглянувши у м. Тернополі з участю захисника особи, що притягується до адмінвідповідальності, - ОСОБА_1 - адвоката Бахіра Р. Д., адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживачого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн. в дохід держави.

Не погодившись з оскаржуваною постановою місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить строк на апеляційне оскарження поновити, постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі щодо нього.

Звертає увагу суду на те, що його не повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Копію протоколу про адміністративне правопорушення та судової повістки він не отримував.

Окрім цього, зазначає, що він перебував на лікуванні в м. Миргороді Полтавської області, в подальшому згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.07.2021 до нього був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, після чого даний запобіжний захід змінено на цілодобовий домашній арешт згідно з ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.08.2021, а з 17.09.2021 по 01.10.2021 був госпіталізований і проходив курс стаціонарного лікування, тому він не мав змоги завчасно отримати постанову суду від 18.05.2021.

Оскаржувану постанову ОСОБА_1 отримав після надсилання письмової заяви про отримання копії постанови в місцевий суд, яку фактично отримав 08.10.2021 у поштовому відділенні.

Вказує, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього поліцейськими не роз`яснено його прав, зокрема права на захист.

Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, оскільки порушено право на захист апелянта.

Посилається на ст. 294 КУпАП, в якій зазначено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Бахіра Р. Д., який просив строк на апеляційне оскарження поновити, апеляційну скаргу з наведених у ній підстав задовольнити, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, приходжу до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду слід поновити, а апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи те, що під час винесення постанови судом першої інстанції ОСОБА_1 присутній не був, та те, що копію постанови отримано 08 жовтня 2021 року в силу об`єктивних обставин, вважаю за можливе поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог Конституції України та ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови 19.03.2021 року о 04 год. 40 хв. громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Mazda Premax, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Тернополі по вул. 15 Квітня, 1А з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: різка зміна забарвлення шкірного покриву (почервоніння), звужені зіниці, що не реагують на світло, підвищена жвавість та рухливість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, поліцейським роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП рядовим поліції Бабиком Н. В. був складений рапорт, згідно з яким під час патрулювання у складі екіпажу «Юпітер 101» було виявлено автомобіль марки Mazda Premax, номерний знак НОМЕР_1 , у якого були очевидні ознаки, які свідчили про технічну несправність автомобіля, а саме пошкоджене переднє праве колесо. Під час спілкування із водієм ОСОБА_1 у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість та рухливість. ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на визначення стану наркотичного сп`яніння в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР, від якого він категорично відмовився. Також було встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи права на керування таким.

Дані обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи відеозаписами з відеореєстратора та нагрудних камер інспекторів поліції.

Таким чином вважаю, що транспортний засіб ОСОБА_1 працівниками поліції був зупинений законно, за наявності для цього підстав.

Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані наркотичного сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Так, частиною 1 статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами ІІ та ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року за № 1452/735.

Згідно з п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно п. 4 розділу 1 Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

- наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

- почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 09.11.2015 за №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Даних вимог щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 не виконав.

Відповідно до п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17.12.2008 за №1103 із змінами та доповненнями, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відтак, поліцейськими був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №017251 від 19 березня 2021 р.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.

Так, будь-які зауваження з приводу складеного поліцейськими адмінпротоколу чи інших матеріалів ОСОБА_1 не надавались та в матеріалах справи не містяться.

Вина останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, також доведена відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що працівники поліції запропонували водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, від чого останній відмовився.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Таким чином, приймаючи рішення про встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дослідив наявні у справі матеріали, а також відеоматеріали у їх сукупності, якими і обґрунтував свої висновки.

Доводи апелянта про порушення його права на захист у зв`язку із розглядом даної справи місцевим судом без його участі вважаю безпідставними, оскільки він скористався своїм правом на апеляційне оскарження, де йому була надана можливість повністю використати весь обсяг прав, передбачених КУпАП щодо залучення захисника та дослідження обставин справи для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності та вирішення її в точній відповідності із законом, чим він і скористався.

Інших доводів в апеляційній скарзі ОСОБА_1 щодо незаконності рішення місцевого суду не наведено.

Відповідно приходжу до остаточного висновку про те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проте, при накладенні адміністративного стягнення судом належним чином не виконані вимоги ст. ст. 23, 33 КУпАП.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Разом з тим, відповідно до абзацу 3 пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року, суди не вправі застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Як вбачається із довідки від 19.03.2021, виданої управлінням патрульної поліції в Тернопільській області ДПП, яка наявна в матеріалах адміністративної справи, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував (а. с. 5).

Враховуючи, що суддею при розгляді справи дані обставини враховані не були, а стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами накладене без належного мотивування прийнятого рішення, того, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, - постанову Тернопільського міськрайонного суду від 01 червня 2021 року слід змінити.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

4) змінити постанову.

За таких обставин постанова судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2021 р. підлягає зміні, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - частковому задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Строк на апеляційне оскарження поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2021 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцяти тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, - змінити.

Вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцяти тисяч) грн. без позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

В решті постанову Тернопільського міськрайсуду Тернопільської обл. від 01 червня 2021 р. залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя