Номер провадження: 33/813/110/21
Головуючий у першій інстанції Чванкін С. А.
Доповідач Колесніков Г. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2021 року м.Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,

учасники справи:

особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

його захисник - Врона Андрій Валентинович,

розглянув апеляційну скаргу захисника Врони Андрія Валентиновича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м.Одеси від 10 листопада 2020 року, ухвалену під головуванням судді Чванкіна С.А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судового рішення

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 10 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 22 вересня 2020 року о 15 год. 24 хвил. керував автомобілем «Ренж Ровер», н/з НОМЕР_1 , по вул.Чубаївській,7 в м.Одесі, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, почервоніння обличчя, підвищена жвавість. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10 січня 2001 року №1306 (далі-ПДР) а.с.34-38.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник Врона А.В. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зокрема, апелянт посилається на те, що:

- ОСОБА_1 за своєю національністю турок, тому не одразу почав розуміти суть справи;

- він погодився на здачу аналізів на наркотичне сп`яніння одразу після того як співробітники поліції сказали йому, що заберуть права (до цього моменту він не до кінця розумів ситуацію, яка склалася), однак співробітники поліції йому в цьому відмовили;

- через нерозуміння ситуації ОСОБА_1 декілька разів дзвонив на «102» з метою повідомлення про порушення працівниками поліції його прав;

- 22 вересня 2020 року з метою підтвердження відсутності наркотичних засобів у організмі ОСОБА_1 пройшов експрес-тест у ПП «Медичний центр « Полінар », результат якого негативний;

- протокол відносно іноземця в порушення вимог п.12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України 06 листопада 2015 року №1376, складений у відсутності перекладача (а.с.40-45).

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Врона А.В. підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали даної справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За змістом ст.ст.245,252,280,283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Проте, цих вимог закону суд першої інстанції належним чином не дотримався.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР. Його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом події та поясненнями свідків.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що ОСОБА_1 скоїв інкріміновановане правопорушення на підставі вищенаведених доказів, виходячи з такого.

І

Висновки суду відносно підстави для зупинення транспортного засобу

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про національну поліцію", поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України "Про національну поліцію", поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено право водія знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи.

Пунктами 1-9 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» визначений вичерпний перелік випадків, які надають право працівнику поліції зупинити транспортний засіб, а саме:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Згідно ч.3 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Таким чином, право на зупинення водія обмежується законом, в якому чітко визначені підстави для зупинки та дії поліцейського після зупинки.

Проте, зазначені вимоги законодавства були проігноровані поліцейськими, які 22 вересня 2020 року зупинили автомобілем «Ренж Ровер» під керуванням ОСОБА_1 .

Апеляційним судом неодноразово викликалися інспектори поліції для встановлення обставин у справі, в тому числі, підстав для зупинення транспортного засобу. Однак, вони не з`явилися, причини неявки суду не повідомили (а.с.64, 66, 76, 77).

Як і в суді першої, так і в апеляційної інстанції ОСОБА_1 посилався на те, що жодної причини зупинки співробітниками поліції йому роз`яснено не було. Після зупинки патрульні попросили надати страховку, після надання страховки попросили вийти з автомобіля. Після виходу з автомобіля патрульні сказали, що він знаходиться у ненормальному стані, на що він відповів, що може пройти огляд за допомогою алкотестеру. Після деяких розмов між собою патрульні сказали, що у нього присутні ознаки наркотичного сп?яніння, та запропонували проїхати в медичний заклад, на що він відмовився та почав дзвонити на гарячу лінію «102».

Наявними в матеріалах справи відеозаписами не зафіксовані обставини, які підтверджують законність підстав для зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 .

Натомість, на відеозаписі №8 зафіксований факт руху автомобіля «Ренж Ровер» у світлу годину дня без будь-яких видимих порушень ПДР.

Аналізуючи вимоги чинного законодавства та матеріали даної справи, суд вважає, що вищезазначені вимоги законодавства були проігноровані поліцейськими, а їх дії порушували вимоги ч.1 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію».

ІІ

Висновки суду стосовно наявності ознак наркотичного сп`яніння

Відповідно до п.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі-Інструкції), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є:

-запах алкоголю з порожнини рота;

-порушення координації рухів;

-порушення мови;

-виражене тремтіння пальців рук;

-різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

-поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 4 передбачені ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якими є:

- наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

- почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п.12 р.ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 р.I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Виходячи із змісту вищевказаної Інструкції, суд вважає, що законом чітко визначена процедура виявлення ознак сп`яніння та подальшого огляду водія.

Так, закон прямо вказує, що поліцейський самостійно на місці зупинки транспортного засобу встановлює у водія транспортного засобу наявність чи відсутність ознак стану сп`яніння - алкогольного, наркотичного чи іншого, а у разі їх встановлення водію повідомляється які саме ознаки і якого саме сп`яніння були у нього встановлені і далі, на підставі встановлених ознак поліцейський пропонує водію пройти медичний огляд на підтвердження чи спростування стану сп`яніння. Якщо були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння закон прямо зобов`язує поліцейського запропонувати водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. У разі, якщо виявлені ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або водій не погодився з результатами проведеного огляду на місці зупинки водію пропонується пройти огляд в медичному закладі.

Проте, доданий до матеріалів справи відеозапис з боді-камери свідчить про те, що поліцейський проігнорував зазначені вимоги закону.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 мав ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, почервоніння обличчя, підвищена жвавість.

Однак, з відеозаписів видно, що ОСОБА_1 під час розмови з поліцейськими знаходився в затемнених (соняних) окулярах, бачити його зіниці очей поліцейські не могли; почервоніння обличчя також відсутнє. А та «підвищена жвавість», на яку посилається автор протоколу, була викликана непорозумінням, оскільки останній не міг зрозуміти дії працівників поліції, які його зупинили, адже жодної законної причини зупинки вони йому не назвали, не розумів чому йому необхідно пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Тому і викликав інший наряд поліції. При цьому, поводив себе адекватно, агресія з йього боку була відсутня.

З урахуванням викладеного, вважаю, що у поліцейських не було підстав вимагати від водія пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, оскільки з об`єктивних причин у останнього були відсутні ознаки такого сп`яніння.

ІІІ

Висновки суду стосовно згоди ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №102077 був складений 22 вересня 2020 року о 15.40 години.

Відеозаписами №№1,2 зафіксовано, що о 15.35 години, тобто до складання адміністративного протоколу, водій ОСОБА_1 погодився проїхати з інспекторами поліції до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, після того, коли йому повідомили, що його водійські посвідчення підлягають вилученню до вирішення справи у суді.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є іноземцем, громадянином Туреччини, особою іншої національності, суд приймає до уваги, що останній дійсно спочатку не міг розуміти дій співробітників поліції.

Не зважаючи на викладені факти, та на те, що водій погодився проїхати до лікарні до складання протоколу, поліцейські, будучі упередженими, відмовили йому їхати до медичного закладу, пославшись на те, що він вже відмовився у присутності свідків. Дані обставини підтверджені відеозаписом №2.

За таких підстав, інспектори поліції порушили як встановлений законом порядок, так і ті обов`язки, які на них покладені законом, і які вони зобов`язані неухильно виконувати, згідно своєї присяги.

У зв`язку з чим 22 вересня 2020 року ОСОБА_1 був вимушений самостійно звернувся до медичного закладу для підтвердження відсутності в нього стану наркотичного сп`яніння.

До суду ним була надана довідка ПП «Медичний Центр «Полінар» від 22 вересня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 був проведений експрес-тест сечі набором «One step Multi-Drug urine test panel» на виявлення 10 різних наркотиків, результат негативний (а.с.26,28).

До суду апеляційної інстанції захисник Врона А.В. надав копію ліцензії серії АД №063510, виданої ПП «МЦ «Полінар», на заняття медичною практикою (а.с.61).

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що довідка ПП «МЦ «Полінар» є належним та допустимим доказом у даній справі, яка підтверджує відсутність знаходження в організмі ОСОБА_1 наркотичних речовин.

IV

Згідно ч.1,2 ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Сукупність таких обставин, як:

-безпідставна зупинка транспортного засобу,

-відсутність у водія ознак наркотичного сп`яніння,

- згода проїхати до медичного закладу для встановлення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку до складання протоколу,

вказує на те, що обставини, викладені у вказаному вище протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли своє підтвердження в доказах, і натомість спростовуються доданими до справи відеозаписами, а отже в діях ОСОБА_1 не встановлений склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. У свою чергу ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства». Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

З урахуванням вищенаведеного, спираючись на норми чинного законодавства та практику Європейського суду з прав людини, апеляційний суд знаходить, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є не доведеною, тому підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності немає за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Врони Андрія Валентиновича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Київського районного суду м.Одеси від 10 листопада 2020 рокускасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.Я.Колесніков