Справа 703/4176/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Опалинська О.П., при секретарі судового засідання Бойко Л.М., за участі прокурора Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області Мордванюка Д.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , на час складання протоколу головний спеціаліст відділу державної реєстрації, на даний час в декретній відпустці,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП, -

встановив:

До Смілянського міськрайонного суду Черкаської області надійшов протокол № 339/2020 від 08 грудня 2020 року складений оперуповноваженим управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Никогдою О.С. про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 займаючи посаду головного спеціаліста відділу державної реєстрації виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області, являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, згідно з пп. «в» п.1 ч. 1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.1 ст.45 даного Закону, без поважних причин несвоєчасно подала до Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, оскільки граничний термін подачі був до 31 травня 2020 року, а декларація фактично подана 10 червня 2020 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, не визнала та надала пояснення про причини несвоєчасного подання декларації.

ОСОБА_1 пояснила, що знаходилась в декретній відпустці і в період карантину ніби то продовжували час подачі електронних декларацій до 01 липня 2020 року, оскільки на той період у неї тяжко захворіла дитина і вона знаходилася на лікарняному, на підтвердження чого є медична довідка, яку вона просить долучити до матеріалів справи. Коли дитина поправилася, вона відразу подала декларацію. Крім того зазначила, що є рішення Конституційного Суду України від 27 жовтня 2020 р. 13-р/2020 про те, що визнано неконституційними окремі норми Закону України Про запобігання корупції, Кримінального кодексу України. Ніяких фактів і даних не приховувала.

ОСОБА_1 вказує, що правопорушення вчинене нею у зв`язку з тяжкою хворобою дитини, що є поважною причиною, яка підтверджується медичною довідкою, просила провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 з поважних причин проігнорувала вимоги розділу VII «Фінансовий контроль» Закону України «Про запобігання корупції», оскільки перебувала на лікарняному, на підтвердження чого є медична довідка, тому в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, при вирішенні питання про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття об`єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, містить вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В ході судового розгляду встановлено, що розпорядженням №75-к від 14 квітня 2017 року ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста відділу державної реєстрації та присвоєно їй 13 (тринадцятий) ранг посадової особи місцевого самоврядування.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 , як головний спеціаліст відділу державної реєстрації виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області, є суб`єктом декларування та зобов`язана подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно з п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону є посадові особи органів місцевого самоврядування. Одночасно, зазначена категорія віднесена до суб`єктів вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, та на них розповсюджується обмеження і обов`язки передбачені ст. 45 Закону.

Відповідно до ч.3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до пункту 14 ч.1 ст.1 Закону, суб`єкти декларування особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті № цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно рапорту оперуповноваженого УСР в Черкаській області від 20 серпня 2020 року, встановлено факт можливого несвоєчасного подання ОСОБА_1 , декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, а саме декларації «щорічна» (а.с.12, 13).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 було подано декларацію «щорічна» о 13 годині 56 хвилин 10 червня 2020 року(а.с.14-19).

Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що граничним терміном подачі декларації «щорічна» для ОСОБА_1 було визначено Законом 31 травня 2020 року, тоді як остання подала декларацію «щорічна» шляхом заповнення на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, лише 10 червня 2020 року, тобто несвоєчасно.

В судовому засіданні встановлено, що несвоєчасність подачі ОСОБА_1 щорічної декларації обумовлена тяжкою хворобою дитини, на підтвердження чого у справі наявна медична довідка комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» видана ОСОБА_1 , з якої вбачається, що вона з 25 травня 2020 року по 09 червня 2020 року знаходилась вдома по догляду за хворою донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діагноз: ГПВУ з гіпертермічним та абдомінальним синдромами. Трахобронхіт.

Відтак, ОСОБА_1 не мала на меті уникнення фінансового контролю, у неї були відсутні мотиви та бажання вчинити порушення закону.

Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 6 жовтня 2010 (справа №1-27/2010).

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не містить даних про форму її вини, яка, виходячи із визначення зазначеного у ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» поняття корупційного правопорушення, характеризується лише умисною формою.

Крім того, відповідно до протоколу №339/2020 від 08 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 зазначено, що фактичним моментом виявлення вчиненого нею адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є дата складання протоколу, тобто 08 грудня 2020 року.

Однак, таке твердження є помилковим, оскільки моментом виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є день отримання компетентними органами інформації, з якої вбачається наявність в діянні особи ознак правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Крім того, матеріали справи не містять, та прокурором у судовому засіданні не надано доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 , подавши щорічну декларацію 10 червня 2020 року мала умисел, спрямований на порушення вимог фінансового контролю чи переслідувала будь-який корупційний інтерес.

Отже, у даному випадку відсутність умислу ОСОБА_1 , спрямованого на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, свідчить про відсутність однієї із складових його елементів, а саме суб`єктивної сторони, а отже і складу адміністративного правопорушення в цілому.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з цим, за викладених обставин, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому усі сумніви і припущення стосовно наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення повинні бути визнані на його користь.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст. 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

В матеріалах адміністративної справи відсутні докази, які б підтверджували наявність в діях особи умислу на порушення вимог фінансового контролю.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 172-6, 247, 251, 252, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови виготовлено 08 лютого 2021 року.

Суддя О.П.Опалинська