КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 лютого 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 , яке міститься в апеляційній скарзі, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., стягнуто судовий збір в сумі 384 грн., 20 коп. в дохід держави,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнана винуватою в тому, що, обіймаючи посаду начальника відділу персоніфікованого обліку пільг Управління соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької райдержадміністрації Київської області, будучи державним службовцем категорії «Б», являючись суб`єктом відповідальності відповідно до пп.»в» п.1 ст.З Закону України « Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.2 ст.52 Закону, пункту 1 рішення НАЗК № 2 від 10 червня 2016 року «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», пункту 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК № 3 від 10 червня 2016 року, придбавши 9 серпня 2017 квартиру АДРЕСА_1 за 250000 гривень, в установлений законом термін не повідомила про суттєві зміни в майновому стані.

Не погоджуючись з постановою суду, 21 січня 2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, в якому поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження, з посиланням на положення ст. 289 КУпАП, обґрунтовує тим, що з 19 березня 2018 року вона перебувала у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Дитину виховує сама, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 27 грудня 2018 року № 4, і тому не мала можливості подати апеляційну скаргу у встановлені КУпАП строки.

Перевіривши матеріали справи, а також доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, доходжу висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу з додатками слід повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 брала участь у судовому засіданні 27 лютого 2019 року, і, в цей же день, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто, 27 лютого 2021 року судом першої інстанції винесена постанова, на яку подана апеляційна скарга з клопотанням про поновлення процесуального строку.

При цьому у постанові роз`яснено порядок та строки її оскарження (ас. 65-66).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.

З урахуванням положень ст. 294 КУпАП останній день подачі апеляційної скарги на постанову суду від 27 лютого 2019 року є 9 березня 2019 року, що припадає на суботу (вихідний день). З огляду на те, що перший робочий день після 9 березня 2019 року припадає на 11 березня 2019 року, останній день подачі апеляційної скарги є 11 березня 2019 року.

Проте, апеляційна скарга подана безпосередньо до суду першої інстанції тільки 21 січня 2021 року, що підтверджується штемпелем суду (ас. 74).

Доводи клопотання про те, що перебіг строку на апеляційне оскарження розпочинається відповідно до положень ст. 289 КУпАП з дня отримання копії постанови є необґрунтованими, оскільки положення ст. 289 КУпАП не стосуються апеляційного оскарження постанов судді у справах про адміністративні правопорушення, яке регулюється ст. 294 КУпАП.

Окрім того, відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 5 березня 2019 року сплатила штраф та судовий збір (ас. 69-70), що додатково свідчить про обізнаність останньої про постановлене щодо неї рішення.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, клопотання не містить.

Згідно зі сталою практикою Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenkov. Ukraine), заява N8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukhv. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження.

Таким чином, враховуючи, що обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови у клопотанні не наведено, апеляційний суд доходить висновку, що відповідно до положень ст. 294 КУпАП ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2019 року слід відмовити.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи апеляційної скарги щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки за результатами розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2019 року

Апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва