Справа №449/1589/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2021 м. Перемишляни

27.01.2021 року, суддя Перемишлянського районного суду Львівської області - Гуняк Олександра Ярославівна, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Перемишлянського ВП Золочівського ВП ГУНП України у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

за ч.1 ст. 44-3 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Згідно адміністративного матеріалу, який надійшов на адресу Перемишлянського районного суду Львівської області, ОСОБА_1 , 17.12.2020 року, близько 16 год., 00 хв., перебував на вулиці Привокзальна, 12 м.Перемишляни без документів, що посвідчують особу, чим порушив п.10 п.п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року №641 із змінами.

В призначене судове засідання ОСОБА_1 з`явився, проте свою вину у вчиненому правопорушенні категорично заперечив та просив провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, оскільки 17.12.2020 року, близько 16 год., 00 хв., його було зупинено працівниками поліції під час керування ним транспортним засобом, однак у зв`язку із чим на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, йому не відомо.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ознайомившись із матеріалами адміністративної справи, вислухавши позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов до наступного висновку.

В статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико - санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно ст.41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року, особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, полягає у порушенні правил щодо карантину людей, санітарно гігієнічних, санітарно протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Отже, диспозиція цієї статті є бланкетною (відсилочною), не конкретизованою, а такою, що скеровує до норм законодавства України, актів органів місцевого самоврядування, які регулють питання боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно п.п. 2 п.10 постанови Кабінету міністрів України № 641 від 22.07.2020 року (із змінами) на період дії карантину забороняється: перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Відповідно до п. 31 вищезазначеної Постанови, з метою здійснення поточного контролю на вулицях, у парках, інших громадських місцях працівники Національної поліції, Національної гвардії, посадові особи, уповноважені органами місцевого самоврядування, проводять вибіркову перевірку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, а також довідок про звернення за захистом в Україні, виданих відповідно до Закону України Про біженців, та осіб які потребують додаткового або тимчасового захисту. На електронний запит зазначених уповноважених осіб за допомогою системи надається інформація про те, чи потребує особа самоізоляції (зокрема про поширення на особу винятків, передбачених пунктом 34 цієї постанови).

З системного аналізу норм Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що його завдання полягає у встановленні винних і забезпеченні правильного застосування законодавства з тим, щоб до кожного правопорушника були застосовані справедливі заходи адміністративного впливу.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 не є суб`єктом тих дій, які викладені у протоколі і за вчинення яких наступає відповідальність, передбачена саме ст.44-3 КУпАП, оскільки саме лише посилання на здійснення працівниками поліції контролю за додержанням виконання постанови Кабінету Міністрів України №641 із змінами, не визначає правомірність зупинки транспортного засобу в період карантину (без наявності міжвідомчих актів чи рішень, які б надавали їм таке право).

Склад адміністративного правопорушення передбачає наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак. Відсутність хоча б однієї ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому. За таких обставин, відомості зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги передбачені п.10 п.п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №641 із змінами не знайшли свого підтвердження належними доказами.

Отже, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №354441 від 17.12.2020 року оцінка правопорушення не відповідає дійсним обставинам справи, що встановлені в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні об`єктивні ознаки за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, передбаченим ст.44-3 КУпАП.

Слід також зазначити, що пункт 10 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" на території України, на який посилається поліцейський в протоколі про адміністративне правопорушення втратив чинність на підставі Постанови КМ № 1236 від 09.12.2020 р. Ця постанова набрала чинності з 12 грудня 2020 р..

Суд не може з власної ініціативи та на власний розсуд вибирати та застосовувати необхідний пункт постанови Кабінету Міністрів України, адже це є обов`язком особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, тобто застосувати норму права, яка була порушена особою відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Суд наголошує, що він не в праві самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Вказане узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом), що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому у ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Під час розгляду справи встановлена відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, у діях ОСОБА_1 ..

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283-285 КпАП України,-

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Перемишлянський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Гуняк Олександра Ярославівна