Справа №591/2978/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О. В.
Номер провадження 33/816/16/21 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Холодова С.Е. на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 10 серпня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , не працюючий,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з оскаржуваної постанови судді, ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 16 травня 2020 року о 01.38 год. в м. Суми по вул. Шишкарівська, буд. 42а, керував автомобілем ВАЗ 210994, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, хитка хода, від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Холодов С.Е., вважаючи оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, просить скасувати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 10 серпня 2020 року, а провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог захисник вказує, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Зокрема, вказує, що акт, який до 01 липня 2020 року встановлював адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння (ст.130 КУпАП в редакції до 01.07.2020 року), з 01.07.2020 був скасований Законом №2617-VIII з одночасною криміналізацією цих дій у ст. 286-1 КК України, а відтак Закон №2617-VIII в цій частині зворотної дії не має. Проте, оскільки з 03 липня 2020 року ці дії були декриміналізовані Законом №720-IX з одночасним повторним запровадженням адміністративної відповідальності за їх вчинення у новій редакції ст.130 КУпАП, Закон №720-IX в цій частині в силу пом`якшення відповідальності має зворотну дію, але виключно на період існування ст.286-1 КК України (з 01 до 03 липня 2020 року) і не поширюється на правовідносини, які регулювалися ст.130 КУпАП в редакції до 01 липня 2020 року. А тому переконаний, що дане провадження підлягає закриттю на підставі п.6 ст.247 КУпАП у зв`язку із скасуванням 01 липня 2020 року акта, який встановлював адміністративну відповідальність.

Крім того, зазначає, що судом суттєво порушені права ОСОБА_1 , оскільки дана справа розглянута у його відсутності. Вказує, що про розгляд справи останній був повідомлений, але надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою, що підтверджується довідкою, а його захисник перебував у відпустці, про що також заявлялось клопотання про відкладення розгляду справи, але суд зазначеного не врахував та розглянув справу без їх участі.

Наголошує, що висновок суду ґрунтується лише на протоколі про адміністративне правопорушення, про те, вказує, що це лише процесуальний документ, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи, а тому він не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

У судове засідання суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Холодов С.Е. будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в черговий раз не з`явились, вирішуючи питання щодо можливості розгляду даної апеляційної скарги без участі апелянта та особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, апеляційний суд зазначає таке.

Так, як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокатом Холодовим С.Е. подана 21.08.2020 року та призначена до розгляду на 10.09.2020 року.

10.09.2020 року захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокатом Холодовим С.Е. подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим розгляд провадження відкладено на 28.09.2020 року.

28.09.2020 року від захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Холодова С.Е. знову надійшло клопотання про відкладення судового засідання. Дане клопотання було задоволено та розгляд справи відкладено на 15.10.2020 року.

15.10.2020 року захисник Холодов С.Е. знову таки направив на електронну адресу суду клопотання про відкладення справи, через що справу відкладено на 01.12.2020 року.

30.11.2020 року захисником в черговий раз надіслано заяву про відкладення розгляду справи, тому провадження відкладено на 05.01.2021.

05.01.2021 року захисник з`явився в призначене судове засідання, однак повторно заявив клопотання про відкладення розгляду справи, через перебування його підзахисного на лікуванні, тому справу було відкладено на 02.02.2021 року.

Однак, 02.02.2021 року будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Холодов С.Е. знову ж таки не з`явились.

Апеляційний суд звертає увагу, що дана справа про адміністративне правопорушення перебуває на розгляді в суді апеляційної інстанції вже майже 6 місяців, а надані захисником довідки про перебування ОСОБА_1 на лікуванні, підтверджують лише факт знаходження його підзахисного на амбулаторному лікуванні, що не є тим доказом, який підтверджує поважність причини не явки в судове засідання, оскільки амбулаторне (домашнє) лікування не передбачає у собі постійне знаходження в лікувальному закладі, та не потребує цілодобового нагляду лікарів, що дає можливість приймати участь в судових засіданнях. При цьому суд апеляційної інстанції вважає, що матеріали справи мають достатньо даних для прийняття рішення за поданою апеляційною скаргою.

Також, беручи до уваги процесуальну поведінку учасників справи, апеляційний суд наголошує, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом, для прискорення процедури слухання.

Також апеляційний суд наголошує, що ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, прецедентна практика ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд.

Враховуючи вищезазначене та оскільки неявка учасників справи про адміністративне правопорушення не перешкоджає апеляційному розгляду, то апеляційний суд вважає за можливе, відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП здійснити розгляд справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Холодова С.Е.

Згідно вимог ст. 245, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судом забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи. Зазначені вимоги закону судом дотримані.

Так, відповідно до диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відмову від проходження медичного огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само, як і за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вплив лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У відповідності до п.п. 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи суддя першої інстанції, всебічно розглянув справу, об`єктивно оцінив добуті докази, з`ясував фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення і дав їм вірну оцінку.

Зокрема вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №540817 від 16.05.2020, складеного уповноваженою на те особою у відповідності до вимог закону, з якого вбачається, що 16.05.2020 року о 01 год. 38 хв., в м. Суми по вул. Шишкарівська, буд. 42а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 210994, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, хитка хода. Від проходження огляду в установленому порядку на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від підпису в протоколі та отримання копії протоколу категорично відмовився (а.с. 1);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що вони засвідчили своїми підписами. Причинами пропонування водію пройти такий огляд стало: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, хитка хода (а.с.2);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , в яких вони зазначили, що 16.05.2020 близько 02.10 год. в м. Суми по вул. Шишкарівська, 42а в їх присутності працівниками поліції було запропоновано водієві ОСОБА_1 пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу газоаналізатор Alkotest Drager 6820 на що водій категорично відмовився, а також відмовився прослідувати для освідчування до медичного закладу. Своїми підписами свідки підтвердили, що з їх слів записано вірно, (а.с. 3, 4), підстав не довіряти письмовим поясненням свідків апеляційний суд не вбачає. Крім того, клопотань про повторний виклик даних свідків до суду апеляційної інстанції не надходило.

- актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 16.05.2020 року, відповідно до якого в присутності двох свідків водія ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом у зв`язку з ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с. 5).

Також, у ході вивчення матеріалів справи, апеляційним судом повторно було досліджено додане до матеріалів справи відео з нагрудних камер поліцейських та з відео реєстратора (а.с. 8), яке вже виступало предметом дослідження в суді першої інстанції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та у присутності свідків на вимогу працівників поліції в досить грубій формі із застосуванням ненормативної лексики відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора алкотест «Drager» та в медичному закладі. Всі зазначені докази отримані в передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і підстав їм недовіряти у апеляційного суду немає.

Крім того, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що наявним відеозаписом переконливо та в достатній мірі підтверджені обставини викладені в протоколі, виконання працівниками поліції вимог КУпАП при його складанні та дотримання процедури при виявленні у водія ознак сп`яніння, присутність свідків при відмові водія на місці зупинки та в медичному закладі пройти огляд на стан сп`яніння.

З огляду на викладене та аналізуючи вказані докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є вірним та беззаперечним.

Щодо доводів апелянта, що судом суттєво порушені права ОСОБА_1 , оскільки дана справа розглянута у його відсутності та у відсутності його захисника, хоча ними й надавалися клопотання про відкладення розгляду справи з поважних причин, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, статтею 268 КУпАП, передбачено, що за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як слідує з матеріалів провадження, розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яка надійшла до місцевого суду 22.05.2020 року, неодноразово відкладався, зокрема в судове засідання призначене на 27 травня 2020 року, ОСОБА_1 не з`явився та ним через канцелярію суду подано клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату, для надання можливістю скористатися послугами захисника, у зв`язку з чим, судове засідання відкладено на 10 червня 2020 року

У судове засідання призначене на 10 червня 2020 року, через канцелярію суду від захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Холодова С.Є. надійшло клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату, для надання можливістю ознайомитися з матеріалами справи, дане клопотання було задоволено, судове засідання відкладено на 09 липня 2020 року. При цьому, сам ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

У судове засідання призначене на 09 липня 2020 року на електронну адресу суду першої інстанції, від адвоката Холодова С.Є. надійшло клопотання про відкладення розгляду по справі, у зв`язку зі станом здоров`я та долучено довідку від лікаря стоматолога, а від ОСОБА_1 також, через канцелярію суду, подано клопотання про відкладення судового засідання, оскільки перебуває на лікарняному. Дані клопотання судом першої інстанції були повторно задоволені та судовий розгляд відкладено на 10 серпня 2020 року.

10 серпня 2020 року ОСОБА_1 будучи сповіщеним у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою (а.с.37) в судове засідання не з`явився як і його захисник. Цього ж дня, від ОСОБА_1 та адвоката Холодова С.Є. через канцелярію суду подані клопотання, в яких вони просять відкласти судовий розгляд у зв`язку з перебуванням адвоката у відпустці, а ОСОБА_1 на лікарняному.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що наведені дії в сукупності свідчать про зловживання особою, що притягується до адміністративної відповідальності своїми правами з метою уникнення відповідальності, оскільки дії ОСОБА_1 спрямовані не на захист своїх прав, а на затягування процесу, тим більше, що діагноз, з яким особа амбулаторно зверталась до лікаря, не свідчить про наявність перешкод в явці до суду.

Апеляційний суд зазначає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом, для прискорення процедури слухання.

Таким чином, з урахуванням вищевказаного, виходячи з того, що адміністративне провадження неодноразово призначалось до слухання в судовому засіданні, самому правопорушнику було створено всі умови та надано достатньо часу для надання пояснень, подання доказів, приймати особисту участь у розгляді справи тощо. Тому вважаю, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , знаючи про те, що в провадженні місцевого суду на розгляді перебуває відносно нього справа про адміністративне правопорушення, об`єктивно міг і повинен був знайти можливість прийняти участь в його розгляді, а не сформувати своєю поведінкою думку про намагання затягнути розгляд провадження до закінчення строків, передбачених ст.38 КУпАП, в межах яких може бути накладено адміністративне стягнення, а також враховуючи положення ст.268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової присутності під час розгляду справи особи, стосовно якої складено адміністративний протокол, апеляційний суд вважає, що суддя правомірно виніс 10 серпня 2020 року постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у відсутність останнього.

Доводи апелянта, що висновок суду ґрунтується лише на протоколі про адміністративне правопорушення є неогрунтованими та спростовуються матеріалами справи, оскільки суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення керувався як і протоколом про адміністративне правопорушення від 16.05.2020 року так і актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфера забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та наявним відеозаписом.

Також, в апеляційній скарзі захисник, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови судді та закриття провадження, вказує на те, що акт, який до 01 липня 2020 року встановлював адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння (ст.130 КУпАП в редакції до 01.07.2020 року), з 01.07.2020 був скасований Законом №2617-VIII з одночасною криміналізацією цих дій у ст. 286-1 КК України, а відтак Закон №2617-VIII в цій частині зворотної дії не має. Проте, оскільки з 03 липня 2020 року ці дії були декриміналізовані Законом №720-IX з одночасним повторним запровадженням адміністративної відповідальності за їх вчинення у новій редакції ст.130 КУпАП, Закон №720-IX в цій частині в силу пом`якшення відповідальності має зворотну дію, але виключно на період існування ст.286-1 КК України (з 01 до 03 липня 2020 року) і не поширюється на правовідносини, які регулювалися ст.130 КУпАП в редакції до 01 липня 2020 року. А тому дане провадження підлягає закриттю на підставі п.6 ст.247 КУпАП у зв`язку із скасуванням 01 липня 2020 року акта, який встановлював адміністративну відповідальність.

Проаналізувавши вказане, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність. Під скасуванням акта про адміністративну відповідальність необхідно розуміти видання нормативного акта, яким повністю скасовується караність того діяння, за яке передбачалась адміністративна відповідальність, або встановлюється відповідальність більш м`яка, ніж адміністративна. Між тим, Законом України від 22.11.2018 року № 2617 VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності із 01.07.2020 року відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки статті 130 КпАП України була посилена, ці діяння були криміналізовані і підпали під ознаки кримінального проступку. Наведене дає підстави стверджувати про відсутність скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність, оскільки така відповідальність була не скасована, а посилена, тому відсутні підстави для застосування положень п.6 ч.1 ст. 247 КпАП України.

У відповідності до положень ст.58 Конституції України та ч.2 ст.8 КпАП України Закон України від 22.11.2018 року № 2617 VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» як такий, що посилює відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки ст.130 КпАП України не має зворотної сили, тобто не поширюється на адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КпАП України, які були вчинені до 01.07.2020 року. Особи, які вчинили такі правопорушення до 01.07.2020 року, у відповідності до ч.1 ст. 8 КпАП України повинні нести відповідальність за законом, який діяв на час вчинення адміністративного правопорушення, тобто за ч.1 ст.130 КпАП України у відповідній редакції цього Закону, які діяли до 01.07.2020 року.

На думку апеляційного суду Закон України від 17.06.2020 № 720-XI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» жодним чином не впливає на вирішення питання про відповідальність ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України. Так, цим законом внесені нові зміни до Закону України від 22.11.2018 року № 2617-VIII, а саме виключені пункти/підпункти цього Закону, якими запроваджено нову редакцію ст.130 КпАП України та доповнено КК України статтею 286-1. Між тим, правовий статус ОСОБА_1 у зв`язку із набранням чинності Законом України від 17.06.2020 року № 720-XI не змінився, оскільки він до набрання чинності цим законом підлягав відповідальності за ч.1 ст. 130 КпАП України в редакції статті, яка діяла на час вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до вимог ч.1 ст.8 КпАП України, а після набрання чинності цим Законом була відновлена дія того закону у тій же самій його редакції, за яким ОСОБА_1 притягується до відповідальності.

Таким чином зміни у законодавстві в частині відповідальності за діяння, що підпадало під ознаки ч.1 ст.130 КпАП України, не поширюються на осіб, які вчинили це діяння до 01.07.2020 року, що вказує на відсутність підстав для закриття адміністративної справи щодо ОСОБА_1 відповідно до п.6 ч.1 ст.247 КпАП України, як того вимагає апелянт.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Холодова С.Е. в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Зарічного районного суду м. Суми від 10 серпня 2020 року та закриття провадження по справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 10 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Холодова С.Е. на цю постанову без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.