Справа № 525/1368/20
Провадження №3/525/42/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2021 селище Велика Багачка

Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Прасол Я.В.,

секретар судових засідань - Пархоменко Я.І.,

розглянувши матеріали, які надійшли після приведення протоколу про адміністративне правопорушення у відповідність до вимог ст. 256 КУпАП з Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП України в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гром. України, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 від 30.01.2015,

за ч.1ст.130 КодексуУкраїни про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №245414 від 09.12.2020, 04 листопада 2020 року о 22 год. 12 хв. громадянин ОСОБА_1 по вул. Європейській в сел. Велика Багачка керував автомобілем ВАЗ-2108 днз НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Справа призначалася до судового розгляду на 14.01.2021 та відкладалася з поважних причин на 25.01.2021, 28.01.2021, 01.02.2021, 02.02.2021.

02.02.2021 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 , у якій він просить судове засідання, призначене на 16 год. 45 хв. 02.02.2021 перенести на 05.02.2021, у зв`язку з отриманням травми та надав медичну довідку б/н про те, що ОСОБА_1 02.02.2021 звертався на прийом до хірурга.

Розгляд справи відкладено на 03.02.2021. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання призначене на 03.02.2021 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду. Посилання ОСОБА_1 у заяві від 02.02.2021 про неможливість з`явитися до суду та відкладення справи на 05.02.2021 суд розцінює, як намагання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності уникнути відповідальності за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки медична довідка не містить інформації про те, що ОСОБА_1 , у зв`язку з отриманим ушкодженням, перебуває на лікуванні та не має можливості з`явитися до суду.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України», «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку…».

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції ООН про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення. Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Тому суд не вбачає підстав відкладати розгляд справи, оскільки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, був достовірно обізнаний про час та місце судового засідання, при цьому, за період перебування на розгляді суду матеріалів особа, що притягається до адміністративної відповідальності неодноразово скористався своїми правами, наданими йому чинним законодавством, передбаченими статтею 268 КУпАП.

За даних обставин, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, забезпечення можливості своєчасного притягнення особи до відповідальності у випадку доведення її винуватості та уникнення нею відповідальності, з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, висловлення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності позиції по cправі, що виключає допущення судом порушення права особи на захист, також, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи, що на думку суду має місце з боку ОСОБА_1 , нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є дотримання встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП). Крім того положення ч.2 ст.268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обов`язкової участі особи в судовому засіданні під час розгляду вказаної категорії справ.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення не визнав повністю та суду по суті пояснив,що дійсно 4 листопада 2020 року йому зателефонував знайомий та попросив допомогти відігнати автомобіль додому, він погодився. Під час руху його зупинили працівники поліції без жодної причини та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Оскільки у нього неприязні відносини з одним із поліцейських, то він повідомив, що огляд буде проходити у лікувальному закладі. Йому було запропоновано поїхати до Миргородської ЦРЛ, на що він погодився. Приїхавши до Миргородської ЦРЛ, один із працівників поліції пішов до приймального відділення та близько 20 хвилин про щось спілкувався з лікарем, а тому у ОСОБА_1 виникли сумніви щодо об`єктивності огляду вказаним лікарем, тому він відмовився проходити огляд у цього лікаря та просив відвезти його до іншої лікарні. Натомість працівники поліції доставили його до Великобагачанського райвідділку поліції, де у присутності свідків пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, він не відмовлявся, лише повідомляв, що огляд буде проходити у іншого лікаря в іншій лікарні.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , суду пояснив, що його було запрошено, як свідка до Великобагачанського ВП, де у його присутності ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, при цьому останній відмовився.

Допитаний у судовому засіданні поліцейський СРПП №3 ОСОБА_3 суду пояснив, що 04.11.2020 під час патрулювання надійшла інформація про те, що в селищі Велика Багачка рухається автомобіль ВАЗ-2108 під керуванням особи, яка не має права керування транспортними засобами. З метою перевірки документів ним було зупинено транспортний засіб ВАЗ 2108 днз НОМЕР_2 . Під час спілкування з особою, яка знаходилася за кермом транспортного засобу, як потім з`ясувалося це був ОСОБА_1 , останній відмовився представлятися та документів на право керування транспортними засобами не надав, виникла підозра, що особа може перебувати в стані алкогольного сп`яніння за ознаками: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або в лікувальному закладі. ОСОБА_1 повідомив, що огляд буде проходити лише у лікаря. У зв`язку з чим останнього було доставлено до Миргородської ЦРЛ, для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Уже перебуваючи в Миргородській ЦРЛ, ОСОБА_1 став говорити, що не довіряє лікареві та просив надати йому іншого лікаря або відвезти до іншої ЦРЛ, проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився. ОСОБА_1 було доставлено до відділення поліції, де у присутності свідків останній відмовився проходити огляд на стан сп`яніння. Внаслідок чого було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він був свідком того, як ОСОБА_1 у приміщенні Великобагачанського ВП пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній відмовився.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 , покази свідків, дослідивши сукупність наявних матеріалів справи та всі додані до протоколу про адміністративне правопорушення документи, переглянувши наявний відеозапис з реєстратора патрульного автомобіля та боді-камери патрульного поліцейського (в обсязі, який наданий суду органом Національної поліції) в їх взаємозв`язку і давши цим доказам належну оцінку, суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, крім показів свідків підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 09.12.2020 серія ДПР18 №245414, в якому зазначені обставини керування ОСОБА_1 04.11.2020 о 22 год. 12 хв. по вул. Європейській в сел. В.Багачка з ознаками алкогольного сп`яніння ( після оформлення відповідно до ст. 256 КУпАП) (а.с.24);

- переглянутим в судовому засіданні CD диском із відеозаписом порушення правил дорожнього руху про те, що цього дня ОСОБА_5 дійсно керував транспортним засобом ВАЗ 2108 днз НОМЕР_2 та від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків (а.с.3),

- копією постанови серії БАБ №369367 від 04.11.2020 про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП (а.с.4);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , які узгоджуються з показами, даними під час розгляду справи у суді (а.с.5,6);

- довідкою з Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП України Полтавській області від 05.11.2020 про те, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія не отримував (а.с.7);

- рапортом поліцейського СРПП №3 Великобагачанського ВП Требіна М.В. (а.с. 18).

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 1.10.Правил дорожнього руху визначено,що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п.2 цієї Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота та нестійка хода (п.2 цієї Інструкції). Отже, виходячи з викладеного, саме відповідний поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції, зокрема, і при зупинці транспортного засобу та в ході спілкування з водієм конкретного транспортного засобу, мав підстави вважати, що особа (водій) за певними вказаними в п.3 Інструкції ознаками перебуває у стані сп`яніння.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП встановлює юридичну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння.

Законом України від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» який набрав чинності з 01.07.2020, ст. 130 КУпАП отримала інший зміст, відповідно до якого не підлягали адміністративній відповідальності особи, що керують транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а таке правопорушення набуло статусу кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ст. 286-1 КК України.

Проте, Законом України № 720-IX від 17.06.2020 року зміни, які були внесені зазначеним вище Законом та стосувалися ст. 130 КУпАП та ст. 286-1 КК України, нівельовані, та починаючи з 03.07.2020 року, ст. 130 КУпАП відновила своє застосування у попередній редакції, що діяла до 01.07.2020 року та водночас скасовано кримінальну відповідальність за таке порушення закону.

Отже, станом на 04.11.2020, час вчинення правопорушення ОСОБА_1 , ст. 130 КУпАП діяла у редакції, що передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів які керують ними в стані в тому числі і алкогольного сп`яніння.

Отже, за сукупності вище встановлених обставин в їх взаємозв`язку, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2ст.61Конституції України).

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

За загальними правилами ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 суддя не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням суті та характеру вчиненого ОСОБА_1 грубого адміністративного правопорушення у сфері транспорту, того, що раніше він до адміністративної відповідальності не притягувався, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують його відповідальність, з метою запобіганню вчинення ним нових правопорушень, суд вважає за необхідне застосувати відносно останнього адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі, що передбачений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, враховуючи положення ч.1 ст.130 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення не застосовує до винної особи разом із штрафом позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки матеріалами справи встановлено, що таке право ОСОБА_1 в установленому Законом порядку не надавалося.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Враховуючи цю норму законодавства та виходячи з положень ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у даній справі про адміністративне правопорушення в сумі 420 грн. 40 коп. (з урахуванням того, що справа надійшла до суду у 2020 році) належить стягнути з ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючисьст.61 Конституції України, ст.ст.9, 23, 27, 33, 40-1,ч.1 ст.130, 251, 252, 280, 283, 284, 289, 294 КУпАП, ст. 4,5 ЗУ «Про судовий збір»,

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, на користь держави.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Я.В. Прасол