ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/609/21 Доповідач - Галіян Л.Є.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є.

з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Шкільняка Б.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Шкільняка Б.М. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Згідно даної постанови, 13 вересня 2021 року о 15 год. 00 хв. по вул. Центральна в с. Мишковичі Тернопільського району водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager 6820, на табло якого висвітило результат 0,63 %0 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Шкільняк Б.М. просить оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вказані вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 не погодився з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу, а також відмовився проїхати до медичного закладу, тому його дії не свідчать про порушення ним п. 2.9 (а) ПДР України. Зазначає, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння складено поліцейським Касімовим В.В., який не спілкувався з ОСОБА_1 та не проводив його огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні достатні, об`єктивні та беззаперечні докази того факту, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, йому не було належним чином роз`яснено порядок проходження огляду, а огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений на місці зупинки відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП вважають недійсним.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши захисника апелянта, який підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити, з мотивів викладених у ній, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступного висновку.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч.2 ст.266 КУпАП (із змінами, внесеними згідно із Законом № 1231-IX від 16.02.2021 року) передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за порушення ним вимог п.2.9 а ПДР України.

Відповідно до п.2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакці

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції, проходив огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу газоаналізатор Drager Alcotest 6820. Зазначено, що остання повірка даного приладу була 10.06.2021 року, що підтверджується свідоцтвом про повірку газоаналізатора Alcotest 6820 № ARLK-0020 (чинне до 10 червня 2022 року).

Обґрунтовуючи підставу зупинки транспортного засобу та факт керування ОСОБА_1 автомобілем, суд у своєму рішенні послався на постанову поліцейського Касімова В.В. про накладення адмінстягнення по справі про адмінправопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4767470 від 13 вересня 2021 року, згідно якої ОСОБА_1 було визнано винуватим за ч.1 ст.121 КУпАП.

Проте дана постанова поліцейського серії ЕАО №4767470 від 13 вересня 2021 року була скасована, що вбачається з долученого стороною захисту до матеріалів справи рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області суду від 18 листопада 2021 року (справа №607/18963/21), яке не було оскаржено відповідачем ГУ НП в Тернопільській області та набрало законної сили.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції (п.55 рішення у справі «Гурепко проти України»; п.21 рішення у справі «Надточій проти України»).

Європейський Суд з прав людини застосував у своїй практиці, зокрема в рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» різновид доктрини «плодів отруєного дерева»: коли визнаються недопустимими не лише докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які не були б отримані, якби не були отримані перші. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

З огляду на вищезазначені обставини, такий доказ як постанова поліцейського серії ЕАО №4767470 від 13 вересня 2021 року в даному випадку є недопустимим.

Також на даних, зафіксованих на відео з нагрудних камер працівників поліції, які долучені до матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_1 на пропозицію працівників поліції проходив огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора, однак він був не згідний та заперечував результат такого огляду на стан сп`яніння.

При цьому ОСОБА_1 відмовився від підпису у Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та роздруківці тесту у зв`язку із незгодою з його результатами.

Відповідно до ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Отже, в даному випадку за обставин незгоди водія ОСОБА_1 з результатами огляду працівниками поліції на стан сп`яніння, огляд його відповідно до вимог ч.3 ст.266 КУпАП мав бути проведений у закладі охорони здоров`я.

Натомість, як вбачається із долученого до справи відеозапису ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду у медичному закладі.

Згідно ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

При цьому, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .

Таким чином інкриміноване ОСОБА_1 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення, порушення вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху, а саме: керування в стані алкогольного сп`яніння, не підтверджено документально, оскільки, враховуючи що водій не погодився із даними технічного пристрою, належним доказом встановлення факту керування в стані алкогольного сп`яніння, відповідно до вимог законодавства, є акт медичного огляду складений у закладі охорони здоров`я та медичний висновок, даний за результатами такого огляду, який в матеріалах справи відсутній.

При цьому, як видно із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не інкримінується порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи із практики ЄСПЛ, а також враховуючи вимоги ст.ст.7, 254, 279 КУпАП суд повинен розглядати справу не інакше, як на підставі та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказаним обставинам при винесенні рішення судом першої інстанції не було дано належної оцінки, у зв`язку із чим було постановлено помилкове рішення.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи усе вище викладене та аналізуючи докази в їх сукупності, вважаю, що в матеріалах справи відсутні і судом не здобуті належні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за порушення ним вимог п.2.9 а ПДР України, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції належить скасувати, а провадження у справі закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -Шкільняка Б.М. задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КупАП скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя