Справа № 353/954/21
Провадження № 3/353/413/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 рокум.Тлумач

Суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіна У.Ю., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, гр. України, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

07.11.2021 року о 01 год. 15 хв. інспектором СРПП Відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Чечіль Л.О. відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 499161 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме про те, що «06.11.2021 року о 23 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 по вул. Центральній, в с. Остриня керував транспортним засобом марки «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, проводився у лікаря нарколога за адресою вул. Млинарська, 21, м. Івано-Франківськ, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР».

26.11.2021 року ОСОБА_1 подав через канцелярію Тлумацького районного суду Івано-Франківської області письмові пояснення, в яких він просив провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Зокрема зазначив, що своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає виходячи з наступного. Не заперечив, що порушив ПДР, а саме здійснив обгін з порушенням ПДР, однак не визнає факту керування автомобілем в стані наркотичного сп`яніння. Вказує, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, що є порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв трансопротних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735. Крім цього, під час огляду він пропонував здати аналіз крові, однак йому відмовили. Відеозапис, який доданий до матеріалів справи не містить факту керування ним транспортним засобом, а лише відображає його згоду на проходження у встановленому законом порядку огляду для визначення стану сп`яніння. До цього ж, вказаний відеозапис був здійснений на особистий мобільний телефон працівника поліції, що є порушенням вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 року № 1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 року за № 28/3299. А тому, відеозапис не може бути належним доказом у справі. Також у матеріалах справи відсутні будь-яке документальне підтвердження правових повноважень працівників поліції щодо здійснення перевірки водії транспортних засобів на дату та час події, а також на відповідній території. Доказів про відсторонення його від керування транспортним засобом немає, що викликає сумніви в упередженості працівників поліції та невиконанні ними вимог ст. 266 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив, що у відповідності до ст. 268 КУпАП не перешкоджає розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Ільків Б.В. в судовому засіданні підтримав попередньо подані до суду письмові пояснення, просив провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Пояснив, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які би доводили винуватість ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Ствердив, що дійсно ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху та перетнув горизонтальні лінію розмітки дороги, внаслідок чого був зупинений поліцейськими в 23 год. 30 хв. в с. Остриня Івано-Франківського району Івано-Франківської області. При цьому разом з ним в машині була його дружина та товариш. Після зупинки поліцейський вказав йому на порушення розмітки та наказав сісти в поліцейську машину для перевірки документів та складання протоколу за ст. 122 КУпАП. Потім поліцейський запитав його, чи вживав він алкогольні напої або наркотичні речовини, на що він категорично заперечив. Тоді поліцейський запропонував йому пройти обстеження на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що він погодився. Коли він з поліцейськими приїхала в наркодиспансер в м. Івано-Франківську, то змушені були чекати біля 10 хв., оскільки поліцейський складав якісь папери. Потім вони зайшли до закладу та ще 5 хв. чекали лікаря, який взяв аналіз сечі та приблизно через 10 хв. виніс медичний висновок. Протокол про адміністративне правопорушення був складений у с. Остриня, після повернення з медзакладу. При цьому ОСОБА_1 підписав чистий протокол, будь-яких пояснень не писав.

При прийнятті рішення за наслідками розгляду справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що процесуальні особливості справ про адміністративні правопорушення прирівнюються до кримінального процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

При цьому суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, обов?язковою ознакою правопорушення, передбаченого вказаною частиною даної статті КУпАП, є керування саме транспортним засобом в стані сп?яніння або відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп?яніння.

За змістом п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.ч. 3, 5, 6 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, як зазначено в п.п. 8, 12 розділу ІІ цієї Інструкції, поліцейським має бути оформлене направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, форма якого наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо фіксації ознак перебування ОСОБА_1 саме в стані наркотично сп`яніння, як зазначає поліцейський. В порушення вищевказаних вимог, до матеріалів справи не додано направлення на огляд ОСОБА_1 для визначення стану сп`яніння та його виду в закладі охорони здоров`я. Крім того, працівником поліції в протоколі про адміністративне правопорушення зафіксовано факт вчинення вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення - 06.11.2021 року о 23 год. 30 хв. З медичного висновку вбачається, що направлення на огляд ОСОБА_1 було оформлене 06.11.2021 року в 23 год. 50 хв., а медичне обстеження було проведено 07.11.2021 року в 00 год. 01 хв. Отже, з моменту встановлення працівником поліції факту керування транспортним засобом ОСОБА_2 в стані наркотичного сп`яніння, до моменту проведення медичного освідчення останнього в закладі охорони здоров`я, пройшла 31 хв. Тобто за 31 хв. поліцейський встиг поспілкуватись з водієм в с. Остриня Івано-Франківського району Івано-Франківської області, встановити його особу, перевірити правомірність керування ним транспортним засобом, пояснити йому причини зупинки, в т.ч. і за ч. 1 ст. 122 КУпАП, встановити ознаки перебування водія в стані наркотичного сп`яніння, роз`яснити йому права, оформити направлення на огляд в медичний заклад, доправити водія в цей медичний заклад, розташований в м. Івано-Франківську тощо. Такий короткотривалий період викликає у суду об`єктивний сумнів у відповідності обставин, які відображені в матеріалах справи, фактичним обставинам. Це свідчить про порушення поліцейським зазначених вимог щодо порядку направлення водія транспортного засобу у разі наявності підстав вважати, що він перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Оскільки, працівником поліції порушено процедуру оформлення матеріалів та складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, отриманий висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 757 від 07.11.2021 року, є недопустимим доказом щодо факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Дослідивши в судовому засідання додані до протоколу про адміністративне правопорушення матеріали, суд встановив відсутність будь-яких фото- та відеозаписів з нагрудної відеокамери працівника патрульної поліції або службового транспортного засобу, оскільки долучений до матеріалів справи компакт-диск не містить жодних файлів. До цього ж, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено відомості про те, що здійснювалась відеофіксація, не вказано назву приладу, його серію та номер, а також не вказано, що до протоколу про адміністративне правопорушення додається відеозапис фіксації факту вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому суд враховує те, що обов`язок проводити повну фіксацію як факту вчинення адміністративного правопорушення, так і подальших процесуальних дій, що вчиняються поліцейськими, передбачений «Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженою наказом МВС України 18.12.2018 року № 1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 року за № 28/3299 (в подальшому Інструкція від 18.12.2018 року). Відповідно до п. 5 розділу ІІ цієї Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський повинен переконатися в точності встановлених на пристрої дати та часу. На думку суду, метою обов`язкової відеофіксації процесу виявлення адміністративного правопорушення та процесуальних дій, що вчиняються поліцейським є забезпечення збирання об`єктивних доказів вчиненого правопорушення, усунення суперечностей, які можуть виникати у ході вчинення цих дій, перевірка правильності та законності дій як поліцейських, так і інших учасників у ході їх вчинення.

Судом не розцінюється, як належний і допустимий доказ, доданий працівниками до матеріалів справи диск із відеофайлом, оскільки такий створений невідомим пристороєм відеофіксації, і не відноситься до пристроїв відеофіксації, які можуть використовуватися працівниками поліції. Такий пристрій відеофіксації не є «бодікамерою» поліцейського, час та дата відеофіксації відсутні. Так, беззаперечним доказом факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, а також інших обставин фіксації цього правопорушення поліцейськими міг стати відеозапис, який би мав бути зроблений за допомогою нагрудних камер поліцейських та відеореєстратора автомобіля патрульної поліції, однак такий відеозапис в матеріалах справи відсутній.

Вказані недоліки свідчать про недопустиміть відеозапису, як доказу факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи те, що під час складання протоколу про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1 , поліцейський застосовував невідомий пристрій відеофіксації, а не технічні засоби відеозапису, передбачені вищевказаною Інструкцією від 18.12.2018 року, то залучення свідків у даному випадку є обов`язковим, у відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП. Однак, в порушення даної вимоги та вимоги ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано прізвища та адреси свідків, не відібрано у них письмових пояснень.

При цьому, з долученого відеозапису тривалістю 2 хв. 3 сек. з невідомого пристрою по факту вчинення 06.11.2021 року ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом не встановлено обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом, роз`яснення останньому прав та обов`язків, передбачених Конституцією України та КУпАП, в т.ч. права на користування правовою допомогою, відсутні відомості про встановлення осіб свідків, відсутні відомості про складання в його присутності та присутності свідків протоколу про адміністративне правопорушення, тощо. При цьому, на відеозаписі видно, що ОСОБА_1 не сидить за кермом, а стоїть на узбіччі дороги та на пропозицію працівника поліції погодився пройти огляд у в закладі охорони здоров`я. Будь-які відеофрагменти, що містять інформацію про проходження ОСОБА_1 огляду у закладі охорони здоров`я на диску відсутні (а.с. 7).

Оскільки під час розгляду справи судом не здобуто, а поліцією не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, то і висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 757 від 07.11.2021 року, не має правового значення для вирішення справи.

Крім цього, суд не приймає до уваги рапорт працівника поліції від 07.11.2021 року, який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки він не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення (відповідне положення міститься у постанові КАС ВС від 20 травня 2020 року у справі № 524/5741/16-а).

Отже, в порушення вимог вищевказаних Інструкцій та ст. 266 КУпАП працівник поліції належним чином не зафіксував в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 499161 від 07.11.2021 року та інших матеріалах факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

При вказаних не з`ясованих обставинах, відсутності доказів про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, сам по собі наявний протокол про адміністративне правопорушення не дає достатньо підстав для впевненого і переконливого висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 в скоєнні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вищезазначені обставини свідчать про порушення працівником поліції процедури фіксації адміністративного правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 499161 від 07.11.2021 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також суд не бере до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 , які викладені ним в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки вважає, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення поліцейського за відсутності інших належних доказів вчинення ОСОБА_1 адмінстративного правопорушення. Обов`язок доведення правомірності складання протоколу лежить на працівнику поліції, шляхом надання суду всіх матеріалів по справі на підтвердження вчинення особою правопорушення.

Аналогічні позиції стосовно допущених працівниками поліції порушень оформлення матеріалів справи та інших документів у справах про адміністративні правопорушення викладені Верховним судом у постановах по справі № 204/8036/16-а від 19.02.2020 року (виключно водій, а не особа, яка сидить з кермом, підлягає відповідальності за порушення Правил дорожнього руху), по справі № 216/5226/16-а від 18.07.2019 року (доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення), по справі № 177/525/17(2-а/177/23/17) від 08.07.2020 року (сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення), по справі № 524/5536/17 від 15.11.2018 року (відеозапис, поданий на підтвердження факту порушення ПДР, є неналежним доказом, якщо в протоколі немає посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис), по справі № 177/525/17 від 08.07.2020 року (визнання вини у вчиненні порушення ПДР за відсутності інших доказів НЕ може бути достатнім доказом такого порушення.

Будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, до матеріалів справи не долучено. До цього ж, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме до нього додаються матеріали, оскільки не вказаний конкретний перелік документів та інших доказів, що вказують на обставини вчинення правопорушення.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Суд враховує положення ст. 6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод, а також беручи до уваги висновки ЄСПЛ у справах «Малофаєва проти Росії», рішення від 30.05.2013р., та «Карелін проти Росії», рішення від 20.09.2016р., ЄСПЛ серед іншого зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготовитися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62).

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» є джерелом національного права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.

Рішенням Конституційного суду України від 20.10.2011 року N 12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України, встановлено, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу правопорушення.

Таким чином, вважаю, що по даній справі про адміністративне правопорушення за протоколом серії ДПР18 № 499161 не доведено поза всяким розумним сумнівом факт порушення 06.11.2021 року ОСОБА_1 вимог п. 2.9 (а) ПДР, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому суд приходить до висновку про відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП. Оскільки провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити, а судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення, то судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 221, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП та керуючись ст.ст. 9, 40-1, 130, 251, 256, 266, 280, 283, 284, 287, 291, 294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок віднести на рахунок держави.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду на протязі 10 днів з дня винесення постанови через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області.

СуддяУ. Ю. ЛУКОВКІНА