15.01.2021 Єдиний унікальний номер 205/9192/20
ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Нощенко І.С., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Новокодацького відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, ІПН НОМЕР_1 , фізичної особи-підприємця, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутої за ст.44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

14 листопада 2020 року о 13 год. 30 хв. гр. ОСОБА_1 , не вжила заходів щодо закриття павільйону квітів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , чим порушила вимоги пп.4 п.15 Постанови кабінету міністрів України № 211 від 11.03.2020 року, зі змінами від 11.11.2020 № 1100, за що передбачена відповідальність за ст. 44-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечувала проти відомостей викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, в своїх поясненнях суду пояснила, що 14 листопада 2020 року о 13 годині 30 хвилин знаходилась в павільйонів квітів, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська, буд.111, куди прийшла задля того щоб провітрити приміщення та доглянути за квітами, так як такий товар без належного догляду швидко псується та втрачає свій товарний вид. Магазин для відвідувачів не був відкритий, квіти не реалізовувалися.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчиненні правопорушення.

Диспозиція ст. 44-3 КУпАП, в редакції чинній станом на 14.11.2020, передбачала відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана стаття є банкетною та відсилає до інших нормативно правових актів, що регулюють питання щодо карантину людей.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена диспозицією ст. 44-3 КУпАП.

Постановою КМ України № 1100 від 11.11.2020 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641» пункт 15 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 викладено в наступній редакції: додатково до обмежень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14 листопада 2020 р. до 30 листопада 2020 р. забороняється: 1) приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос; 2) приймання відвідувачів у торговельно-розважальних центрах; 3) приймання відвідувачів в інших закладах розважальної діяльності; 4) приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення, крім: торгівлі продуктами харчування на торговельних площах, не менше 60 відсотків яких призначено для торгівлі продуктами харчування, пальним, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, ветеринарними препаратами, кормами; провадження діяльності з надання фінансових послуг, діяльності фінансових установ і діяльності з інкасації та перевезення валютних цінностей, діяльності операторів поштового зв`язку, а також медичної практики, ветеринарної практики, діяльності автозаправних комплексів (без зон харчування), діяльності з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів; торговельної діяльності із здійсненням адресної доставки замовлень.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, докази надані суду на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання таких доказів покладено на осіб, уповноважених на складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Вимогами ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимогами ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом встановлено, що у вину ОСОБА_1 ставиться те, що працюючи у павільйоні квітів, будучи суб`єктом господарювання, який проводить діяльність у сфері роздрібної торгівлі квітами, рослинами, насінням, добривами, домашніми тваринами та кормами для них у спеціалізованих магазинах, вона здійснювала приймання відвідувачів в день та час, коли це заборонено п.п. 4 п. 15 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020, зі змінами, а саме о 13:30 год 14.11.2020 - субота.

Однак в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 004572 від 14.11.2020 року викладено обставини інкримінованого правопорушення та не зазначено свідків вчинення ОСОБА_1 зазначеного адміністративного правопорушення, також в справі відсутні докази що в павільйоні квітів були відвідувачі та здійснювалася реалізація квітів, що підтверджується товарним чеком з продажу квітів, а з наявного в матеріалах справи фото зовнішнього вигляду павільйону не можливо встановити день та час коли воно було зроблено та за якою адресою. Отже, працівниками поліції не надано до суду належних доказів про те, що подія мала місце.

Отже, враховуючи викладене вище, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі не містять всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.33-35, ст.44-3, ч.1 ст.247, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.44-3 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подається до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя І.С. Нощенко