Провадження № 3/734/218/21 Справа № 734/273/21
ПОСТАНОВА

іменем України

02 лютого 2021 року смт. Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Бузунко О.А., розглянувши матеріали, які надійшли від прокурора військової прокуратури Деснянського гарнізону лейтенанта юстиції Куцолабського Б. про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м. Краматорськ, Донецької області, місце роботи (служби): військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , посада, військове звання: інструктор 5 навчального взводу 3 навчального курсу школи загальновійськової підготовки, старший солдат, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,
за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП та за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

встановив:
22 січня 2021 року близько 11 години 00 хвилин старший солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, без поважних причин самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_2 , що дислокується у АДРЕСА_1 та перебував за її межами до 15 години 00 хвилин 25 січня 2021 року.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_1 , вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, а саме: самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин тривалістю до десяти діб, вчинене в умовах особливого періоду.

Також, старший солдат ОСОБА_1 в порушення вимог ст.ст. 4, 11, 16, 124-1, 124-2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, які зобов`язують старшого солдата ОСОБА_1 , свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку та дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначені статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, інструкціями, а також зобов`язує бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців, недбало ставлячись до виконання покладених на нього службових обов`язків, проходячи військову службу в умовах особливого періоду 22 січня 2021 року близько 11 години 00 хвилин без поважних причин самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_2 , що дислокується у АДРЕСА_1 , та наступного дня 23 січня 2021 року також був відсутній на службі без поважних причин у вказаній військовій частині, внаслідок чого покладені на нього службові та функціональні обов`язки не виконував.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, в порушення вимог ст.ст. 4, 11, 16, 29, 32, 124-1, 124-2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст 172-15 КУпАП, тобто недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Старший солдат ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений за допомогою СМС повідомлення. Також, до матеріалів справи додана заява ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутність, провину визнає.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 172-15 КУпАП, ст. 172-11 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, враховуючи, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня скоєння правопорушення, а також з метою запобігання затягування розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні зазначених вище дій в повному обсязі зібраними по справі доказами у їх сукупності, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 3 від 28 січня 2021 року /в якому викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення і пояснення ОСОБА_1 , які обмежилися визнанням вини/;

- протоколом про адміністративне правопорушення № 4 від 28 січня 2021 року /в якому викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення і пояснення ОСОБА_1 , які обмежилися визнанням вини/;

- доповіддю про самовільне залишення військової частини військовослужбовцем за контрактом інструктором 3 навчального курсу школи загальновійськової підготовки старшого солдата ОСОБА_1 ;

- доповіддю про повернення до військової частини військовослужбовця військової служби за контрактом старшого солдата ОСОБА_1 ;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 ;

- письмовими поясненнями свідків;

- та іншими матеріалами справи.

Згідно з вимогами ст. 15 КУпАП військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил, затвердженого Законом України 24 березня 1999 року, військовослужбовці залежно від характеру вчиненного правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно - правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Стаття 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зазначає, що військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Згідно з вимогами статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України 24 березня 1999 року, за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-11 КУпАП адміністративним правопорушенням є самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб.

Згідно з ч. 3 ст. 172-11 КУпАП адміністративним правопорушенням є самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Частиною 4 ст. 172-11 КУпАП передбачена відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

В ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_1 доведена в повному обсязі, та його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП та ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не виявлено.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд враховує дані про особу ОСОБА_1 , те, що він проходить військову службу, під час якої вчинив дане правопорушення, та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, вважає можливим застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 36, ч. 4 ст. 172-11, ч. 2 ст. 172-15, ст.ст. 252, 283 КУпАП, суд

постановив:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 172-11 КУпАП та ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 2 465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Згідно з ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Козелецького районного суду
Чернігівської області О.А. Бузунко