Справа № 522/462/21
Провадження № 3/522/554/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Приморського відділу поліції в м. Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 26 грудня 2020 року серії ВАБ № 143391, 26 грудня 2020 року о 23 год. 20 хв., ОСОБА_1 знаходячись за адресою: м. Одеса вул. Грецька, 32, в кафе «Шкаф», не вжив заходів щодо зачинення кафе, внаслідок чого приймав відвідувачів, чим порушив Постанову Кабінету Міністрів № 641 від 22 липня 2020 року (з доповненнями).

Зазначена подія була кваліфікована співробітниками поліції як порушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

До початку розгляду справи до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 , у яких він вину в інкримінованому правопорушенні не визнав, заперечив проти обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення та просив провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що він є найманим працівником, не є суб`єктом господарювання, у підтвердження чого долучив до письмових пояснень копію з трудової книжки з відміткою про те, що з 29 жовтня 2020 року працює барменом у ПП «Делікатніе Антохи», не є відповідальною особою, на яку посадовими обов`язками покладено обов`язок по дотриманню встановлених карантинних обмежень, а відтак не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення, всупереч ч. 1 ст. 256 КУпАП, не зазначено, порушення якого саме пункту постанови Кабінету Міністрів № 641 від 22 липня 2020 року йому інкримінується.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Губський А. В. надав усні пояснення, аналогічні письмовим поясненням ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 44-3 КУпАП відповідальність настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Норма ч. 1 ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Формулювання суті правопорушення не може обмежуватися посиланням на нормативний акт, а повинно також містити відомості про вчинене правопорушення згідно диспозиції ч. 1 ст. 44-3 КУпАП з конкретизацією суті порушення у відповідності до вказаного Закону, інших актів законодавства або рішень органів місцевого самоврядування.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення від 26 грудня 2020 року серії ВАБ № 143391, 26 грудня 2020 року о 23 год. 20 хв., ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: м. Одеса вул. Грецька, 32, в кафе «Шкаф», не вжив заходів щодо зачинення кафе, внаслідок чого приймав відвідувачів, чим порушив Постанову Кабінету Міністрів № 641 від 22 липня 2020 року.

При цьому, в порушення вищенаведених вимог, особа, яка складала протокол не зазначила, який саме пункт Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року порушив ОСОБА_1 , що унеможливлює встановити, які саме правила карантину він порушив.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол, вимоги до змісту якого встановлені статтею 256 цього Кодексу.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. У постанові потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ураховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, суд дійшов висновку, що він є неналежним доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Інших належних, допустимих і достатніх доказів того, що ОСОБА_1 вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, матеріали справи не містять.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є суб`єктом господарської діяльності, керівником або відповідальною особою, на яку посадовими обов`язками покладено обов`язок по дотриманню встановлених карантинних обмежень.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, не підтверджена наявними доказами, а відтак провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 7, 9, 44-3, 221, 247, 256, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя Т. Ю. Федчишена