Справа № 308/4220/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

15.01.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, яку подав адвокат Гримут Д. Ю. в інтересах ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 квітня 2020 року

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець, мешканець та громадянин Ісламської Республіки Афганістан, не працюючий,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 420,40 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 30.04.2020 о 02-й годині громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_2 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» від оперативно-розшукового відділення (з м. д. м. Ужгород) у районі 220 прикордонного знаку, близько 2000 метрів до державного кордону України, без документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України. У ході проведення фільтраційно-перевірочних заходів було встановлено, що 28.04.2020 він намагався незаконно у складі групи осіб перетнути державний кордон України у Словацьку Республіку на напрямку 247 прикордонного знаку, і при цьому, в ході затримання групи нелегальних мігрантів (11 громадян Афганістану), вдався до втечі та зник у невідомому напрямку. Після тривалих пошукових заходів, 30.04.2020 ОСОБА_2 був знайдений та затриманий. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги передбачені ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» та вчинив передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративне правопорушення.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження адвокат Гримут Д. Ю. вказує на те, що строк на оскарження постанови ним пропущено з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 не був присутній при оголошенні постанови, повістку про виклик до суду як і копію оскаржуваної постанови не отримував і такі йому не направлялись, а зі змістом оскаржуваної постанови він - адвокат Гримут Д. Ю., ознайомився самостійно 24.07.2020 в Єдиному державному реєстрі судових рішень, так як подані ним 01.06.2020 та 22.07.2020 до суду першої інстанції заяви про ознайомлення з матеріалами справи були проігноровані. Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді від 30.04.2020.

В апеляційній скарзі адвокат Гримут Д. Ю. вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , не повідомивши останнього про час та місце розгляду справи й не переконавшись у тому, чи він належним чином повідомлений про час та місце такого розгляду. Стверджує, що наявна в матеріалах справи заява ОСОБА_1 про визнання вини та розгляд справи без його участі підписана ним, однак він не розумів її змісту, оскільки як зміст вказаної заяви, так і всіх документів у справі, у тому числі протоколу затримання та протоколу про адміністративне правопорушення, не був доведений ОСОБА_1 ні прикордонниками, ні перекладачем. Зазначає, що ОСОБА_1 не вчиняв спроб незаконного перетину кордону, винним себе не визнавав і не визнає, умислу на перетин державного кордону не мав, взагалі не знав, де знаходиться, думав, що прямує до м. Ужгород і наразі вважає, що його обдурили. Крім того, посилається на те, що при затриманні ОСОБА_1 не були роз`яснені права, не повідомлено про мотиви затримання і не ознайомлено зі змістом протоколу затримання, а також не вручено та не ознайомлено з протоколом особистого огляду, який усупереч вимог ч. 2 ст. 264 КУпАП складено без участі понятих, а за участі двох працівників прикордонної служби, які є зацікавленими особами. Разом із тим, вказує на те, що при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення було порушено право ОСОБА_1 на захист, не ознайомлено зі змістом протоколу та не вручено його примірник, не роз`яснено передбачених ст. 268 КУпАП прав та не забезпечено участі захисника, а сам протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки з протоколу не вбачається яка саме кваліфікуюча ознака ставиться у провину ОСОБА_1 і в протоколі немає жодних відомостей про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення «групою осіб», так як у протоколі не відображено відомостей про будь-кого зі співучасників ОСОБА_1 .. Також посилається на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази в підтвердження вини ОСОБА_1 , зокрема, не має пояснень свідків, та ОСОБА_1 , фото-та/або відеоматеріалів, а наявний у матеріалах справи рапорт особи, яка склала протокол, є недопустимим доказом, так як є внутрішнім документом і не може слугувати доказом у справі, оскільки механізм складання рапорту не врегульований законодавством, складається у вільній формі й тому не відображає всіх необхідних відомостей для судового провадження і в ньому відсутні джерела отримання інформації, і при цьому, працівник прикордонної служби, будучи учасником справи як суб`єкт владних повноважень, є безпосередньо зацікавленим у її результатах. При цьому, стверджує, що участь у справі захисника - адвоката Суботи М. І. є формальною, оскільки останній жодного разу не спілкувався з ОСОБА_1 ні через перекладача, ні будь-яким іншим шляхом, не вчинив жодних дій на користь клієнта, не підготував жодної заяви, клопотання чи заперечення і з матеріалів справи навіть не вбачається, що він брав участь у яких-небудь процесуальних діях, що в свою чергу також свідчить про порушення права ОСОБА_1 на захист. Крім того, зазначає, що ОСОБА_1 подав до ГУ ДМС у Закарпатській області заяву про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту й така заява перебуває на розгляді. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП або повернути протокол про адміністративне правопорушення для належного оформлення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 та адвоката Гримута Д. Ю., неявка яких, із огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги, що: в матеріалах справи відсутні відомості про місце проживання чи перебування ОСОБА_3 ; адвокат Гримут Д. Ю., який подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_3 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи й будь-яких заяв про відкладення апеляційного розгляду та відомостей про поважність причин його неявки не подавав; апеляційний розгляд справи вже відкладався.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_2 та його захисник не брали участь у розгляді справи судом першої інстанції, а в матеріалах справи відсутні відомості про те, що вони були належним чином повідомлені про час та місце її розгляду - 30.04.2020. При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 чи його адвокату в передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП трьохденний строк вручена чи направлена копія оскаржуваної постанови. У зв`язку з цим, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження (зі змістом оскаржуваної постанови адвокат Гримут Д. Ю. ознайомився самостійно 24.07.2020 в Єдиному державному реєстрі судових рішень, так як подані ним 01.06.2020 та 22.07.2020 до суду першої інстанції заяви про ознайомлення з матеріалами справи були проігноровані) заслуговують на увагу.

Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_3 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили адвокату Гримуту Д. Ю. своєчасно подати апеляційну скаргу - поважними, у зв`язку з чим, строк на апеляційне оскарження судового рішення поновлюється.

Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, відповідно до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції були дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, за спробу незаконного перетинання державного кордону України, вчиненого групою осіб, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що 30.04.2020 о 02-й годині громадянин Ісламської Республіки Афганістану ОСОБА_2 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» від оперативно-розшукового відділення (з м. д. м. Ужгород) в районні 220 прикордонного знаку, приблизно за 2000 метрів до державного кордону України, без документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України. В ході проведення фільтраційно-перевірочних заходів було встановлено, що 28.03.2020 він намагався незаконно у складі групи осіб перетнути державний кордон України в Словацьку Республіку на напрямку 247 прикордонного знаку, і при цьому, в ході затримання групи нелегальних мігрантів (11 громадян Афганістану), вдався до втечі та зник у невідомому напрямку. Після тривалих пошукових заходів, 30.04.2020 ОСОБА_2 був знайдений та затриманий. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України» та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що такий складено у присутності перекладача Джаміль Саміль Мохаммад, і що ОСОБА_2 своїми підписами підтвердив, що права та обов`язки йому роз`яснено, зі змістом протоколу ознайомлений на зрозумілій йому мові, примірник протоколу отримав, доповнень та зауважень не має, послуг захисника не потребує. Від дачі будь-яких пояснень ОСОБА_2 відмовився. Також зі змісту протоколу вбачається, що 16.10.2019 ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП (а. с. 3).

Викладені в протоколі обставини підтверджуються і протоколом про адміністративне затримання ОСОБА_3 від 30.04.2020 (а. с. 4), протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів (а. с. 5), рапортом начальника відділення інспекторів прикордонної служби «Гута» (тип В) впс «Ужгород» 1 категорії (тим Б) Воротного В. (а. с. 6).

Із наявної в матеріалах справи заяви ОСОБА_3 від 30.04.2020 про розгляд справи без участі вбачається, що така складена в присутності перекладача Джаміль Саміль, підписана ним та ОСОБА_1 , і в ній указується на те, що ОСОБА_2 визнає вину та просить розглянути справу без його участі (а. с. 8).

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_3 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення - спроба незаконного перетинання державного кордону України, вчиненого групою осіб, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що начальник відділення інспекторів прикордонної служби «Гута» (тип В) впс «Ужгород» 1 категорії (тим Б) Воротний В. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_3 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що начальник відділення інспекторів прикордонної служби «Гута» (тип В) впс «Ужгород» 1 категорії (тим Б) Воротний В. при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Разом із тим, апеляційним судом не встановлено й будь-яких фактів про застосування щодо ОСОБА_3 незаконних методів, які призвели до визнання ним вини та підписання протоколу про адміністративне правопорушення та інших документів, які містяться у матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_3 , не повідомивши останнього про час та місце розгляду справи й не переконавшись у тому, чи він належним чином повідомлений про час та місце такого розгляду, - апеляційний суд, із огляду на наведене вище, відхиляє як такі, що не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і не дають підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги і те, що факт розгляду місцевим судом справи без участі ОСОБА_3 взято до уваги як одну з підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, а також те, що відповідно до чинного КУпАП розгляд справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

При оцінці вказаних доводів, апеляційний суд також зазначає, що ці доводи у даному випадку не є підставою для скасування постанови судді, оскільки за наявної сукупності наведених вище доказів, відсутність ОСОБА_3 у судовому засіданні ніяк не вплинула на доведеність його вини у вчиненні правопорушення та на законність накладення на нього адміністративного стягнення.

Із вищенаведених підстав, апеляційний суд не приймає до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що участь у даній справи захисника - адвоката Суботи М. І. є формальною, оскільки останній жодного разу не спілкувалася з ОСОБА_1 ні через перекладача, ні будь-яким іншим шляхом, не вчинив жодних дій на користь клієнта, не підготував жодної заяви, клопотання чи заперечення і з матеріалів справи навіть не вбачається, що він брав участь у яких-небудь процесуальних діях.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявна в матеріалах справи заява ОСОБА_3 про визнання вини та розгляд справи без його участі підписана ним, не розуміючи її змісту, оскільки як зміст вказаної заяви, так і всіх документів у справі, у тому числі протоколу затримання та протоколу про адміністративне правопорушення, не був доведений ОСОБА_1 ні прикордонниками, ні перекладачем, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, оскільки як убачається зі змісту вказаної заяви та наявних у матеріалах справи протоколів, такі складені в присутності перекладача ОСОБА_8 , підписані як цим перекладачем, так і ОСОБА_1 , чим підтверджено факти доведення до відома ОСОБА_3 змісту вказаних документів на зрозумілій для нього мові.

Доводи апеляційної скарги про те, що при затриманні ОСОБА_3 йому не було роз`яснено його права, не повідомлено про мотиви затримання і не ознайомлено зі змістом протоколу затримання, а також не вручено та не ознайомлено з протоколом особистого огляду, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження і спростовуються наявними в протоколах про адміністративне затримання та особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів підписами ОСОБА_3 , якими підтверджено факти роз`яснення йому прав, повідомлення про мотиви затримання, ознайомлення зі змістом протоколів та вручення йому їх примірників.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів всупереч вимог ч. 2 ст. 264 КУпАП складено без участі понятих, апеляційний суд відхиляє як такі, що також не знайшли свого підтвердження, оскільки зі змісту вказаного протоколу вбачається, що такий складено у присутності понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а в підтвердження доводів про те, що вказані особи є працівниками прикордонної служби, зацікавленими особами, апелянтом не надано будь-яких доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що при складанні щодо ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення було порушено право ОСОБА_3 на захист, не ознайомлено зі змістом протоколу та не вручено його примірник, не роз`яснено передбачених ст. 268 КУпАП прав та не забезпечено участі захисника, - апеляційний суд із вищенаведених підстав також відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження. При цьому також враховується те, що ОСОБА_2 своїми підписами в протоколі, який складено за участі перекладача, підтвердив, що ознайомлений зі змістом протоколу на зрозумілій для нього мові, примірник протоколу отримав, права та обов`язки йому роз`яснено також на зрозумілій мові, послуг захисника не потребує.

Доводи апеляційної скарги про те, що з протоколу не вбачається яка саме кваліфікуюча ознака ставиться у провину ОСОБА_1 і в протоколі немає жодних відомостей про те, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення «групою осіб», так як у протоколі не відображено відомостей про будь-кого зі співучасників ОСОБА_3 , - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП правопорушення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що з установлених інспектором прикордонної служби обставин убачається, що 30.04.2020 о 02-й годині ОСОБА_2 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» від оперативно-розшукового відділення (з м. д. м. Ужгород) в районні 220 прикордонного знаку, близько 2000 метрів до державного кордону України, без документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, а в ході проведення фільтраційно-перевірочних заходів було встановлено, що 28.03.2020 він намагався незаконно у складі групи осіб перетнути державний кордон України в Словацьку Республіку на напрямку 247 прикордонного знаку, й у ході затримання групи нелегальних мігрантів (11 громадян Афганістану), вдався до втечі та зник у невідомому напрямку, після тривалих пошукових заходів, 30.04.2020 ОСОБА_2 був знайдений та затриманий. Вищевказані дії ОСОБА_3 у свою чергу підпадають під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, і при цьому, в протоколі зазначено, що 16.10.2020 ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а з рапорту інспектора Воротного В. вбачається, що ОСОБА_2 28.04.2020 у складі групи осіб намагався незаконно перетнути державний кордон України в складі нелегальних мігрантів, у тому числі й із громадянами Афганістану ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Тому, як такі, що не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. При цьому, апеляційний суд зазначає, що як убачається зі змісту протоколу, в такому зазначено всі необхідні й передбачені ст. 256 КУпАП відомості й будь-яких фактів невідповідності складеного щодо ОСОБА_3 протоколу вимогам цієї норми права не встановлено.

Тому, апеляційний суд також вважає, що як працівниками прикордонної служби, так і судом першої інстанції не було допущено порушення права ОСОБА_3 на захист, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги в цій частині також відхиляються.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не вчиняв спроб незаконного перетину кордону, винним себе не визнавав і не визнає, умислу на перетин державного кордону не мав, взагалі не знав, де знаходиться, думав, що прямує до м. Ужгород і наразі вважає, що його обдурили, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й повністю спростовуються наведеним вище.

На підставі наведеного вище, як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_3 складу передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази в підтвердження вини ОСОБА_3 , зокрема, не має пояснень свідків, ОСОБА_3 , фото-та/або відеоматеріалів. При цьому, апеляційний суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази в повній мірі підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення.

Посилання апелянта на те, що наявний у матеріалах справи рапорт особи, яка склала протокол, є недопустимим доказом, так як є внутрішнім документом і не може слугувати доказом у справі, оскільки механізм складання рапорту не врегульований законодавством, складається у вільній формі й тому не відображає всіх необхідних відомостей для судового провадження і в ньому відсутні джерела отримання інформації, і при цьому, працівник прикордонної служби, будучи учасником справи як суб`єкт владних повноважень, є безпосередньо зацікавленим у її результатах, - апеляційний суд не приймає до уваги, так як у вказаному рапорті чітко й послідовно викладено обставини виявлення громадян Афганістану при спробі незаконного перетину державного кордону України, а підстав для визнання вказаного рапорту недопустимим доказом не встановлено, як не встановлено й даних про те, що особа яка склала протокол щодо ОСОБА_3 та вищезгаданий рапорт є зацікавленою у результатах розгляду справи.

Як такі, що жодним чином не спростовують факту спроби ОСОБА_3 , який протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, незаконно перетнути державний кордон України у складі групи осіб, а також не впливають на висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_3 передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП правопорушення, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 подав до ГУ ДМС у Закарпатській області заяву про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту й така заява перебуває на розгляді.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_3 від відповідальності за вчинене ним правопорушення.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_2 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, а адміністративне стягнення, яке накладено на ОСОБА_3 у межах санкції ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, і є мінімальним, відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення, і в свою чергу є необхідним і достатнім для виправлення і виховання ОСОБА_3 у дусі точного та неухильного додержання законів та запобігання новим правопорушенням.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована залишається без зміни, а подана адвокатом Гримутом Д. Ю. апеляційна скарга - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що жодних доказів, які б спростовували чи впливали на висновки суду першої інстанції апелянтом не надано, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлено; що адвокат Гримут Д. Ю., не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити адвокату Гримуту Д. Ю. строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Гримут Д. Ю. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_12 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан