ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1743/21 Справа № 182/6235/21 Суддя у 1-й інстанції - Клименко І. В. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. на користь держави. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що10.09.2021 о 12.15 год., знаходячись на 232 км а/ш Н-23 на території Нікопольського району, здійснював господарську діяльність надавав послуги з перевезень пасажирів на таксі автомобілем «Шевроле» д.н.з НОМЕР_1 без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, чим порушив вимоги ст. 29 ЗУ „Про автомобільний транспорт.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2021 року та провадження по справі закрити.

Стосовно пропущеного строку зазначає, що в матеріалах справи відсутні жодні відомості про своєчасне повідомлення його про дату та час розгляду справи.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять пояснень свідків надання ним послуг з перевезення пасажирів. Відсутні в матеріалах справи і докази факту передавання грошових коштів за послуги перевезення.

Посилається на те, що в матеріалах справи не зазначено і обставин вчиненого правопорушення.

Вказує на те, що необхідною ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі, а саме вчинення три і більше разів.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу задовольнити, постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2021 року скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю адміністративного правопорушення.

Мотиви апеляційного суду.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 30 вересня 2021 року. З матеріалів слідує, що справу було розглянуто за відсутності учасників, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 безпосередньо після розгляду справи не отримував, апеляційна скарга останнім подана до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області 29 жовтня 2021 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що копію оскаржуваної постанови апелянт не отримував, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Частина 1 ст.164 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Про легітимність здійснення підприємницької діяльності свідчить видане у встановленому порядку свідоцтво про державну реєстрацію встановленого зразка. Зайняття підприємницькою діяльністю особою, яка не отримала у встановленому порядку свідоцтво про державну реєстрацію або особою, свідоцтво про державну реєстрацію якої було скасовано у визначеному законодавством порядку, і є об`єктивною стороною правопорушення.

Стаття 3 ГК України визначає, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

У відповідності до ст. 42 цього Кодексу підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

За змістом ч. 1 ст. 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Окрім того, ст. 6 ч. 12 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України, підлягають державному контролю.

Статтею 9 Закону України «Про автомобільний транспорт», встановлені зобов`язання, зокрема, ліцензування на автомобільному транспорті, спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та / чи вантажів, тощо.

Тобто, з наведених вимог нормативно-правових актів та законів вбачається, що обов`язковою умовою належного перевезення пасажирів транспортним засобом є ліцензійний документ на право перевезення пасажирів, які ОСОБА_1 не були надані.

Приймаючи рішення по справі, суддя врахував вищезазначені вимоги, дав об`єктивну оцінку всім доказам, які є в матеріалах справи та постановив рішення, яке відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Суддя при розгляді даної справи встановив, що ОСОБА_1 10.09.2021 року о 12.15 год., знаходячись на 232 км а/ш Н-23 на території Нікопольського району, здійснював господарську діяльність надавав послуги з перевезень пасажирів на таксі автомобілем «Шевроле» д.н.з НОМЕР_1 без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, чим порушив вимоги ст. 29 ЗУ „Про автомобільний транспорт.

На підтвердження цих обставин послався на такі докази: протоколом про адміністративне правопорушення №0009838 від 10.09.2021 року; відеозаписом з камери інспектора; фотознімками з місця вчинення правопорушення.

З урахуванням наведеного слід вважати встановленим, що ОСОБА_1 мав умисел саме на здійснення господарської діяльності, тобто діяльність у сфері суспільного виробництва, спрямована на надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази систематичності перевезення пасажирів є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 підтвердив працівникам Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, що займається перевезенням пасажирів на постійній основі без відповідної ліцензії.

Отже ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 29 ЗУ Про автомобільний транспорт, через що в його діях містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, що вірно було визначено суддею при розгляді цієї справи.

Відсутність даних про вилучення у ОСОБА_1 грошових коштів, отриманих ним, у зв`язку з наданням послуг, не спростовує висновок суду першої інстанції про вчинення адміністративного правопорушення.

З огляду на зазначене, при розгляді апеляційної скарги не встановлено неправильного застосування норм матеріального права, або порушення норм процесуального права, які тягнуть за собою скасування постанови судді.

Керуючись ст. 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2021 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2021 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко