Номер провадження: 33/813/1021/21
Номер справи місцевого суду: 521/7170/21
Головуючий у першій інстанції Старіков О.О.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Стадніченка А.І.,

апелянта ОСОБА_1 ,

адвоката Боличевського С.П.

розглянувши у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 01 липня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.185 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі восьми неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 136 грн., а також стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Відповідно до постанови суду, 23.04.2021 року, о 00 год. 21 хв. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: м.Одеса, вул. Прохорівська, буд. 2, був зупинений співробітниками патрульної поліції та відмовився пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, не виконавши вимоги співробітників поліції.

За даним фактом співробітниками управління поліції складено протокол.

Як було вказано вище, постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 01 липня 2021 року ОСОБА_1 булопритягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 12.07.2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови та закриття провадження у справі, апелянт зазначив, що судом порушені права та інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: судом не досліджувались докази, які мали суттєве значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності .

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того що 23.04.2021 року, о 00 год. 21 хв. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: м.Одеса, вул. Прохорівська, буд. 2, був зупинений співробітниками патрульної поліції та відмовився пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, не виконавши законні вимоги співробітників поліції.

У зв`язку з цим, у відношенні ОСОБА_2 працівниками поліції 23.04.2021 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 310744, згідно якого ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.185 КУпАП.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, правопорушник ОСОБА_1 , та його представник адвокат Боличевський С.П. посилались на те, що у співробітників поліції не було правових підстав для вимагання у ОСОБА_1 посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, оскільки ОСОБА_1 транспортним засобом не керував.

Крім того, із письмових пояснень адвоката Боличевського, які він вказав зі слів ОСОБА_2 , останній не керував транспортним засобом і перебував в автомобілі Мазда 626 на пасажирському сидінні (а.с.2).

З цих підстав апеляційний суд зазначає, що диспозицією ст. 185 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення. До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Суб`єктом даного адміністративного правопорушення є повнолітня осудна особа, якою в даному випадку є правопорушник ОСОБА_1 .

Відтак, відповідно до ст. 185 КУпАП злісна непокора повинна проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні ними службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Так, до суду першої інстанції представником ОСОБА_1 було надано копію постанови Малиновського районного суду від 24 червня 2021 року по справі №521/6450/21, з якої вбачається, що у співробітників поліції були підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови та координації рухів на підставі чого вони склали протокол про адміністративне правопорушення. Однак, зазначеною постановою суду ОСОБА_1 було визнано невинним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 626, н.з. НОМЕР_1 23.04.2021 року, о 00 год. 21 хв. за адресою: м.Одеса, вул. Прохорівська, буд. 2 (а.с.11-16).

У зв`язку з викладеними обставинами судом апеляційної інстанції було витребувано із Малиновського районного суду м.Одеси матеріали вищевказаної адміністративної справи, які надійшли до суду 29.09.2021 року (а.с.42а, 46).

Судове засідання в апеляційній інстанції було призначено на 03.08.2021 року, однак у зв`язку із надходженням від представника ОСОБА_1 адвоката Боличевського С.П. заяви про відкладення розгляду у зв`язку із відпусткою, розгляд справи було відкладено на 21.09.2021 року, на 10 год.00 хв. (а.с.32-35).

21.09.2021 року у судове засідання надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Боличевського С.П. про відкладення розгляду справи у зв`язку із захворюванням на вірусну інфекцію (висока температура, кашель, ломота у тілі), а тому розгляд справи було відкладено на 11.10.2021 року, на 11 год.00 хв. (а.с.40-42, 43).

Так у своїй апеляційній скарзі, ОСОБА_1 зазначив, що в протоколі в якості доказів зазначено відеозаписи відео реєстратора 1382, 1378, однак у матеріалах справи вони відсутні.

Для повного та всебічного розгляду апеляційної скарги, постановою Одеського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року з ГУПП в Одеській області було витребувано усі наявні відеозаписи з нагрудних камер (бодікамер) працівників поліції, які стосуються протоколу серії ГП №310744 від 23.04.2021 року у відношенні ОСОБА_1 за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, у зв`язку з чим у справі було оголошено перерву до 08.11.2021 року на 11 год. 00 хв. (а.с.55-56).

Однак у зв`язку із ненаданням відповіді з ГУПП в Одеській області, розгляд справи було відкладено на 23.11.2021 року на 11 год.00 хв. (а.с.59-60), та повторно надано запит до поліції (а.с.61).

09.11.2021 року на адресу Одеського апеляційного суду від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області на виконання вищевказаної постанови надійшли запитувані відеозаписи з автомобільного та нагрудних відео реєстраторів (а.с.62-64).

Із наданих відеозаписів вбачається, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом та керував автомобілем Mazda 626, н.з. НОМЕР_2 23.04.2021 року, о 00 год. 21 хв. за адресою: м.Одеса, вул. Прохорівська, буд. 2, що спростовує його твердження про те, що він не перебував за кермом вказаного автомобіля.

З цих підстав також є необґрунтованими твердження адвоката Боличевського С.П., який зазначив, що матеріали справи не мають доказів того, що працівники поліції їхали саме за автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , так як із відеозаписів з відео реєстратора автомобіля працівників поліції вбачається, що вони їхали саме за автомобілем під керуванням ОСОБА_1 - Mazda 626, н.з. НОМЕР_2 23.04.2021 року, о 00 год. 21 хв. Після зупинки саме цього автомобіля, ОСОБА_1 вийшов із водійського сидіння (а не з пасажирського). При цьому із відеозапису вбачається, що вказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_1 під час свого руху не зникав з об`єктиву відео реєстратора.

В свою чергу, відеозаписи з нагрудних камер (бодікамер) працівників поліції, які маються в матеріалах справи, свідчать про те, що після цього ОСОБА_1 почав чинити злісну непокору неодноразовим законним вимогам працівників поліції пред`явити своє водійське посвідчення та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що дії співробітників поліції, а саме вимога надати документи, відповідали п. 2 ч.1 ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію», та доказів, які б спростовували даний факт, правопорушником ОСОБА_1 та його представником адвокатом Боличевським С.П. суду не надано.

Факт вчинення вищевказаного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме даними, які містяться в:

-протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП №310744, складеного інспектором роти 7 батальйону 1 УПП в Одеській області ДПП лейтенантом поліції Маліновим Д.С. стосовно правопорушення, скоєного ОСОБА_1 (а.с. 1);

-письмовими поясненнями адвоката Боличевського С.П. на захист правопорушника ОСОБА_1 (а.с. 2);

-відеозаписами скоєного правопорушення ОСОБА_1 , здійсненими як з автомобільного відеореєстратора, так і з нагрудних камер поліцейських за протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП №310744 від 23.04.2021 року (а.с.62-63).

Відповідно до абзацу частини другої ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка") або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на паперовому чи електронному носії або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), інші документи, що визначені законодавством.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Позиція правопорушника ОСОБА_1 , яку він висловив в апеляційній скарзі, та його представника адвоката Боличевського С.П. - в суді апеляційної інстанції щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законності та обґрунтованості, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене правопорушення.

Приймаючи до уваги характер та обставини скоєння інкримінованого правопорушення, ступінь вини особи правопорушника, суддя прийшов до правильного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу.

Слід також зазначити, що Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) обов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Стосовно постанови Малиновського районного суду від 24 червня 2021 року по справі №521/6450/21, з якої вбачається, що ОСОБА_1 було визнано невинним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 626, н.з. НОМЕР_1 23.04.2021 року, о 00 год. 21 хв. за адресою: м.Одеса, вул. Прохорівська, буд. 2 (а.с.11-16), то апеляційний суд вважає, що вона не має преюдиційного значення по даній адміністративній справі, так як і в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР № 077036 від 23.04.2021 року і у вищевказаній постанові суду мова йде про те, що матеріалами справами не встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 626, н.з. НОМЕР_1 .

В даному випадку встановлено і доведено, що ОСОБА_1 23.04.2021 року, о 00 год. 21 хв. керував саме автомобілем Mazda 626, н.з. НОМЕР_2 , та після зупинки вказаного транспортного засобу вчинив злісну непокору законним вимогами працівників поліції.

Що стосується клопотання адвоката Боличевського С.П. про поновлення строку на подання апеляційної скарги на оскаржуване судове рішення, то апеляційний суд зазначає, що строк на апеляційне оскарження судового рішення апелянтом не було пропущено, так як подано в перший робочий день - 12.07.2021 року (а.с.22) на постанову суду від 01.07.2021 року, тобто в межах десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду (а.с.20).

Адвокат Боличевський С.П. зазначив, що він просить не розглядати дане клопотання, так як строк на апеляційне оскарження даного судового рішення дійсно не був пропущений, а подав він його на всякий випадок.

У зв`язку з цим, та враховуючи, що десятиденний строк на апеляційне оскарження судового рішення апелянтом не було пропущено, апеляційний суд вважає за необхідне дане клопотання не розглядати.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 01 липня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 29.11.2021 року.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда