ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2021 Справа №607/14870/21

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Созанської Т. І.,

потерпілої ОСОБА_1 ,

її представника, адвоката Заводовської М. Л.

розглянувши матеріали, що надійшли зТернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, з середньою освітою, заміжню, приватного підприємця, проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

В С Т А Н О В И В :

19 серпня 2021 року о 13 год. 00 хв. на ринку «Стандарт» по вул. Оболоня, 4, м. Тернопіль, ОСОБА_2 вчинила конфлікт, погрожувала фізичною розправою та ображала нецензурною лайкою ОСОБА_1 , чим вчинила дрібне хуліганство та вчинила правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

У судове засідання особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не з`явився, хоча повідомлялася про час, дату та місце судового засідання належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП вважаю за можливе справу розглянути у відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 .

У письмових поясненнях, приєднаних до матеріалів справи, ОСОБА_2 зазначила, що 19 серпня 2021 року перебувала на центральному ринку, а саме на ринку «Стандарт» у кіоску № 99 та близько 13 год. 00 хв. до її кіоску підійшла ОСОБА_1 , почала нецензурну лайку, провокувала ОСОБА_2 на конфлікт, шарпала її, погрожувала фізичною розправою.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1 суду пояснила, що підтримує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначила, що схожа ситуація відбулася вже не перший раз. ОСОБА_1 у 2013 році працювала у ОСОБА_2 більше року. Спочатку в них були приязні відносини, однак згодом ОСОБА_2 почала ревнувати ОСОБА_1 до свого чоловіка, неодноразового її ображала, тому остання і звільнилася у 2014 році. Зараз вона працює продавцем на ринку у іншого підприємця, але ОСОБА_2 надалі продовжує її ображати, що було причиною неодноразових звернень потерпілої в поліцію. Щодо події 19 серпня 2021 року ОСОБА_1 пояснила, що в той день прийшла на ринок, хоча не працювала. Коли вона йшла, то ОСОБА_2 підбігла ззаду та схопила її за шию. ОСОБА_1 повернулася та намагаючись себе захистити, взяла ОСОБА_2 за волосся і обізвала «мікробою». Під час конфлікту ОСОБА_2 розірвала ОСОБА_1 ланцюжок, який знаходився в останньої на шиї, що вона побачила, коли їй на це звернули увагу працівники ринку. Просила притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, щоб вона більше не вчиняла таких дій. Відео, яке міститься при матеріалах справи зняте ОСОБА_1 за місяць до конфлікту. Такі конфліктні ситуації між ОСОБА_2 та потерпілою тривають уже сім років.

Представник потерпілої, адвокат Заводовська М. Л. підтримала пояснення ОСОБА_1 . Додаткового пояснила, що неодноразово були звернення до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на ОСОБА_2 . Остання завдає психологічний стрес потерпілій. Просила притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, щоб та зробила висновки та більше не вчиняла таких дій.

Дослідивши адміністративні матеріали, вважаю, що провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Диспозицією ст. 173 КУпАП передбачена відповідальність особи за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

На підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 475926 від 25 серпня 2021 року додані повідомлення начальника сектору дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області М. Шеремети від 20 серпня 2021 року; заява та письмові пояснення ОСОБА_1 від 20 серпня 2021 року; письмові пояснення ОСОБА_3 від 25 серпня 2021 року; заява та письмові пояснення ОСОБА_2 від 25 серпня 2021 року; письмові пояснення ОСОБА_4 від 25 серпня 2021 року; письмові пояснення ОСОБА_5 від 25 серпня 2021 року; рапорт ст. дільничного офіцера поліції Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області В. Пецура від 25 серпня 2021 року; відповіді на звернення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Також потерпілою ОСОБА_1 було приєднано до матеріалів справи оптичний диск із відеоматеріалами; попередження ДП «Українська торговельна компанія» від 10 серпня 2020 року; характеристику ОСОБА_1 , видану ТОВ «Коменерго Тернопіль»; копію протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів адміністративної справи № 607/13521/20.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним і беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Щодо рапорту працівника поліції, як доказу вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення суд зазначає, що у ньому викладені обставини вчиненого правопорушення за зверненням ОСОБА_1 та встановлено очевидця події, проте, відповідно до правового висновку, висловленого ВС у постанові від 20 травня 2020 року у справі №524/5741/16а, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень за відсутності інших належних доказів підтвердження вчинення правопорушення.

Щодо письмових пояснень ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 25 серпня 2021 року, то суд звертає увагу на те, що такі заяви і пояснення також не є доказом в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки їх зміст та достовірність перевіряються судом шляхом допиту цих осіб в якості свідків.

Судом вживалися заходи для виклику вказаних осіб та допиту їх в судову засіданні як свідків, зокрема 20 вересня 2021 року та 21 жовтня 2021 року їм були направлені повістки про виклик до суду на 19 жовтня 2021 року та 18 листопада 2021 року відповідно. Конверти із вказаними повістками поверталися на адресу суду за закінчення терміну зберігання або у зв`язку із відсутністю адресата. Явка свідка ОСОБА_8 покладалася судом на потерпілу, яка клопотала про її допит, однак також не була забезпечена. Щодо неявки свідків в судове засідання 18 листопада 2021 року, то потерпіла ОСОБА_1 пояснила суду, що четвер (18 листопада 2021 року) є робочим днем на ринку, а тому вони не мали можливості відпроситися та прийти у судове засідання.

Відеозапис, приєднаний потерпілою особою до матеріалів справи не стосується події, яка мала місце 19 серпня 2021 року, а відтак не враховується судом при постановленні рішення.

Щодо покликання потерпілої ОСОБА_1 та її представника, адвоката Заводовської М. Л. на неодноразові звернення до поліції через поведінку ОСОБА_2 , суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази про притягнення її до адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Повідомлення ДП «Українська торговельна компанія» від 10 серпня 2020 року суд також не вважає належним та допустимим доказом, оскільки суду не було надано оригінал чи належним чином завірену копію вказаного документу. А наявний в матеріалах справи примірник не містить підпису чи відбитку печатки адміністрації ринку.

Як уже було зазначено судом, статтею 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Згідно диспозиції статті 173 КУпАП об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії. При цьому норма статті 173 КУпАП не дає однозначного визначення, що саме підпадає під поняття «інших подібних дій», що порушують громадський порядок і спокій громадян, та в чому саме проявляється хуліганський мотив дій особи, а тому це потребує з`ясування і конкретизації у кожній справі, яка вирішується судом.

Мотивом хуліганства є неповага до суспільства, однак причини вчинення таких дії можуть бути різні.

Тобто з об`єктивної сторони хуліганство, незалежно від виду відповідальності, характеризується порушенням громадського порядку та має бути вчинено в громадському місці, а з суб`єктивної умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства.

Велика Палата Верховного Суду в своїй Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 288/1158/16к зазначила: «За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства».

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 не вчиняла хуліганських дій, перелік яких визначено диспозицією ст. 173 КУпАП, та не доведено того, що вона порушувала громадський порядок і спокій громадян, чи вчиняла інші подібні дії. Неприязні стосунки між особою, яка притягується до адміністративної відповідальності та ОСОБА_1 існують з протягом тривалого часу, а відтак особисті спонукання ОСОБА_2 на вчинення конфлікту з потерпілою не можуть кваліфікуватись, як дрібне хуліганство.

Відповідно до фактичних обставин цієї справи, встановлених на підставі безпосередньо сприйнятих суддею доказів, зокрема письмових пояснень ОСОБА_2 та пояснень потерпілої ОСОБА_1 , між ними виник конфлікт, який був зумовлений особистими неприязними відносинами та який триває вже більше шести років.

Зазначене дає підстави для висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 мотиву неповаги до суспільства (хуліганського мотиву), що є обов`язковою юридичною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Відтак, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_2 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, змінювати чи уточнювати суть порушення, яке вказано у протоколі, не можу перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В силу ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський Суд з прав людини у справі «Кобець проти України» 14 лютого 2008 року зазначив, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП в діях ОСОБА_2 , у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення щодо неї підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 173, статтями 7, 221, 245, 247, 251, 252, 280, 283285, 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

СуддяО. Я. Герчаківська