Cправа № 646/7814/20
Провадження № 3/646/170/2021
ПОСТАНОВА

Іменем України

29.01.21 року м.Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м.Харкова Блага І.С.,

за участі секретаря Матвійчук В.В.,

прокурора Андрієвської Н.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 ,

її захисника адвоката Статівки О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м.Новгород-Волинський Житомирської області, яка працює секретарем судового засідання судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду, зареєстрована у АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в :

23.12.2020р. до Червонозаводського районного суду м.Харкова надійшов протокол №589 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відносно ОСОБА_1 , за частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Вказаний протокол складено 12.10.2020р. старшим оперуповноваженим в ОВС УСР в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Байрачним В.І.

Як зазначено у вищевказаному протоколі, ОСОБА_1 , будучи відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» державним службовцем, будучи на посаді секретаря судового засідання, є суб`єктом, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) суб`єктом декларування, примітки до статті 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушення, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону, несвоєчасно подала без поважних причин декларацію особи за 2019 рік, а саме 03.06.2020р., чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Місцем вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП, є місце роботи ОСОБА_1 за адресою: м.Харків, майдан Г. Небесної Сотні, 36. Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є 03.06.2020р., тобто дата несвоєчасного подання декларації після звільнення.

В судовому засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не визнала себе винуватою у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, пояснивши, що у неї не було жодного умислу на приховування свого майнового стану та на неподання щорічної декларації за 2019 рік. Більш того, до 03.06.2020р. вона була впевнена, що належним чином виконала свій обов`язок з декларування, оскільки 25.02.2020р. подала декларацію за 2019 рік кандидата на посаду секретаря судового засідання під час проходження конкурсу на цю посаду у Харківському апеляційному суді. До цього вона не працювала на державній службі та не обіймала жодну з посад, які передбачені ст.3 Закону України «Про запобігання корупції». Лише 03.06.2020р. начальник відділу кадрового забезпечення Харківського апеляційного суду повідомила її разом та інших працівників апарату цього суду, які були прийняті на роботу у 2020 році, про те, що вони повинні були окрім декларації кандидата на певну посаду також подати щорічну декларацію за 2019 рік до 01.06.2020р. Тому вона одразу після цього повідомлення подала таку декларацію. При цьому відомості щодо її майнового стану у декларації щорічній за 2019 рік є ідентичними відомостям, зазначеним у декларації кандидата на посаду секретаря судового засідання за 2019 рік. До 03.06.2020р. ніхто з працівників кадрової служби суду не надавав їй будь-яких роз`яснень з питань декларування. 12.10.2020р., коли вона перебувала на роботі, їй зателефонували з незнайомого номеру та, представившись працівником поліції, повідомили про наявність матеріалу відносно неї у зв`язку з несвоєчасним поданням декларації. Того ж дня до неї на роботу завітав працівник поліції, який вручив їй вже готовий протокол, не з`ясовуючи причин пропуску нею строку подання щорічної декларації та не пропонуючи надати з цього питання пояснення.

Захисник в судовому засіданні пояснив, що відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, а також наявність поважних причин, у зв`язку з якими ОСОБА_1 не подала щорічну декларацію за 2019 рік, виключає наявність складу цього порушення та її відповідальність за це порушення. Захисник вважає, що орган Національної поліції не мав права проводити перевірку обставин несвоєчасного подання декларації, оскільки це відноситься до повноважень Національного агентства з питань запобігання корупції. А орган Національної поліції має повноваження лише зі складання протоколів за результатами такої перевірки НАЗК.

Крім того, захисник подав до суду клопотання про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а також про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 50'000 грн. та витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 30'000 грн. В судовому засіданні захисник уточнив клопотання в частині підстав закриття провадження у справі, зазначивши, що такою підставою є не відсутність події та складу адміністративного правопорушення, а лише відсутність складу адміністративного правопорушення. Клопотання обгрунтовано тим, що у діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, оскільки у неї взагалі був відсутній умисел на несвоєчасне декларування своїх доходів за 2019 рік. Це є обставиною, яка виключає провадження у справі, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Так, у лютому 2020 року ОСОБА_1 приймала участь у конкурсі за зайняття вакантної посади секретаря судового засідання судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду та 25.02.2020р. подала декларацію (уточнену) кандидата на посаду особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік в порядку, встановленому Законом України «Про запобігання корупції». Наказом від 27.02.2020р. її, як переможця конкурсу, було призначено на посаду секретаря судового засідання судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду з 02.03.2020р. з іспитовим строком на 1 місяць до 02.04.2020р. Лише 03.06.2020р., пропрацювавши в суді тільки 3 місяці, ОСОБА_1 дізналася від начальника відділу кадрового забезпечення та державної служби Харківського апеляційного суду про те, що окрім декларації за 2019 рік, яка була подана нею як кандидатом на цю посаду, вона зобов`язана була до 01.06.2020р. подати також щорічну декларацію, вже працюючи на посаді секретаря судового засідання. При цьому всупереч вимогам наказу агентства України з питань державної служби «Про затвердження Типового положення про службу управління персоналом державного органу» від 03.03.2016р. ніякої роз`яснювальної роботи з цього питання, а також організаційних заходів для своєчасного подання державними службовцями відомостей про майно, доходи і витрати, зобов`язання фінансового характеру за минулий рік серед працівників суду не проводилося. В той же час протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять доказів про наявність в діях ОСОБА_1 умислу на несвоєчасне подання декларації. Крім того, додані до протоколу документи не є допустимими доказами, оскільки не засвідчені належним чином. Також відсутність події та склад адміністративного правопорушення підтверджується тим, що у протоколі зазначено дату вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, - 03.06.2020р., тобто дату несвоєчасного подання декларації після звільнення. Крім того, датою виявлення відповідного факту є не дата складання протоколу як момент з`ясування всіх необхідних даних і надання пояснення, а 03.06.2020р., тобто день опублікуванні ОСОБА_1 на офіційному веб-сайті НАЗК щорічної декларації за 2019 рік, коли ця декларація опинилася у публічному доступі. Тобто протокол стосовно ОСОБА_1 був направлений до суду вже після закінчення шестимісячного строку, протягом якого на особу може бути накладене адміністративне стягнення. Крім того, в порушення вимог ст.254 КУпАП протокол був складений не протягом 24 годин після виявлення факту, яке сталося 03.06.2020р., а через 118 днів, а тому не може бути розглянутий в суді. Примірник протоколу, вручений ОСОБА_1 , містить виправлення та в ньому невірно зазначена адреса її реєстрації та проживання, а також не надано доказів на підтвердження того, що місцем вчинення правопорушення є місце роботи ОСОБА_1 за адресою: м.Харків, майдан Героїв Небесної Сотні, 36. Окрім цього Рішенням КСУ від 27.10.2020 №13-р/2020 було визнано неконституційною статтю 65 Закону України «Про запобігання корупції», а отже тим самим скасовано норму статті 172-6 КУпАП. Тобто хоча норма ст.172-6 КУпАП не визнавалася Конституційним Судом України неконституційною, але є такою, що не підлягає застосуванню, у тому числі, виходячи з принципу правової визначеності, та правилу тлумачення вирішення колізій у законодавстві на користь особи.

Крім того, захисник вважає, що незаконними діями службових осіб Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, які полягають у складанні незаконного протоколу стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП та незаконного безпідставного звинувачення у вчиненні корупційного правопорушення, їй було завдано моральної (немайнової) шкоди у розмірі 50'000 грн.

На підставі договору про надання правової допомоги (адвокатських послуг) №15/01-21-2 від 15.01.2021р. згідно з Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» за участь у цій справі з метою захисту її прав ОСОБА_1 сплатила своєму захиснику адвокату Статівці О.Є. гонорар у готівковій формі у розмір 30'000 грн., які, на переконання захисника, підлягають відшкодуванню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Статівка О.О. підтримала клопотання свого захисника.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти клопотання захисника, посилаючись на те, що матеріалами справи підтверджується вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. Причини, у зв`язку з якими ОСОБА_1 не подала вчасно щорічну декларацію за 2019 рік, є неповажними. Так, працюючи на посаді державного службовця, особа повинна знати свої обов`язки, у тому числі, пов`язані з декларуванням, встановлені законом. Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, є формальним, а отже не вимагає настання будь-яких наслідків для кваліфікації дій особи за цією нормою. Саме Управління стратегічних розслідувань як орган Національної поліції є державним органом, уповноваженим на виявлення фактів несвоєчасного подання декларації осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування, та подальше з`ясування відповідних обставин та складання протоколів про адміністративне правопорушення за такими фактами. Датою виявлення такого факту є дата, коли цей уповноважений орган, зібравши відповідні відомості, пересвідчився у наявності у діях особи складу адміністративного правопорушення, тобто дата складання протоколу. Тому строк накладення адміністративного стягнення ще не закінчився. Та обставина, що ОСОБА_1 зазначила у протоколі, що вона надасть пояснення в суді, свідчить про те, що працівник поліції, який склав відносно неї протокол за несвоєчасне подання декларації, пропонував надати їй пояснення з цього факту. Отже підстав для закриття провадження у справі немає, а у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, за що на неї має бути накладене адміністративне стягнення згідно з законом.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Приписами статті 280 КУпАП визначено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити у судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Під час судового розгляду справи встановлено наступні фактичні обставини.

Наказом керівника апарату Харківського апеляційного суду №05-10/17-ос від 27.02.2020р. ОСОБА_1 призначена на посаду секретаря судового засідання судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду з 02 березня 2020 року на час перебування основного працівника ОСОБА_2 у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трьох рокі до дати фактичного виходу на роботу, як переможця конкурсу, із встановленням випробування строком на 1 місяць до 02 квітня 2020 року.

Згідно з п.1.3, п.1.7, п.4.1 Посадової інструкції секретаря судового засідання Харківського апеляційного суду (палата з розгляду кримінальних справ), яка затверджена 03.10.2018р. т.в.о. керівника апарату Харківського апеляційного суду О.А.Савченко та з якою ОСОБА_1 ознайомлена 02.03.2020р., секретар судового засідання займає посаду державної служби апарату Харківського апеляційного суду категорії «В», правовий статус якої визначається Законом України «Про державну службу», та у своїй роботі керується, у тому числі, Законом України «Про запобігання корупції», і несе відповідальність відповідно до Кодексу законів про працю України, Законів України «Про державну службу», «Про запобігання корупції» за порушення трудової дисципліни, неякісне або несвоєчасне виконання посадових завдань та обов`язків, бездіяльність або недобросовісне використання наданих йому прав, порушення норм етики поведінки державного службовця та обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Частина 6 статті 155 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, що правовий статус працівників апарату суду визначається Законом України "Про державну службу" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до положень статті 6 Закону України «Про державну службу» такі посади відносяться до категорії «В» (пункт 3 частини 2 цієї статті).

Крім того, згідно зі Схемою посадових окладів із визначенням коефіцієнтів для державних службовців судів, органів та установ системи правосуддя з урахуванням категорій, підкатегорій та рівнів державних органів, яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 24.05.2017 р. №358, посада секретаря судового засідання є посадою державної служби, яка відноситься до категорії «В».

Підпунктом «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що державні службовці є особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Абзацем 15 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корурпції» надано визначення суб`єктів декларування як осіб, які зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

17.03.2020р. набрав чинності Закон України від 17.03.2020р. №530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Пунктом 11 цього закону було доповнено Розділ ХІІІ Прикінцеві положення Закону України "Про запобігання корупції» пунктом 2-1 такого змісту:

"2-1. Встановити, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до статті 45 цього Закону подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 1 червня.

Суб`єкти декларування, які у період до 1 червня 2020 року не мали можливості подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачену абзацом першим частини другої статті 45 цього Закону, або повідомлення про суттєві зміни у майновому стані відповідно до статті 52 цього Закону у зв`язку із встановленням на території їх проживання карантинно-обмежувальних заходів, звільняються від відповідальності за несвоєчасне подання такої декларації чи повідомлення у зазначений період".»

Таким чином, з 02.03.2020р. ОСОБА_1 займає посаду, яка відноситься до категорії посад державної служби «В», є суб`єктом декларування та була зобов`язана подати декларацію за 2019 рік до 01 червня 2020 року.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП встановлено, що несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

16.07.2020р. до Національного агентства з питань запобігання корупції за вхідним номером 05/37937/20 надійшло повідомлення №05-36/56/2020 від 15.06.2020р. про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, складене начальником відділу кадрового забезпечення та державної служби Харківського апеляційного суду Синітович С.В. Це повідомлення стосувалося факту несвоєчасного подання секретарем судового засідання судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду ОСОБА_1 щорічної за 2019 рік декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

В Єдиному державному реєстрі декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, міститься інформація про те, що у 2020 році ОСОБА_1 подала такі декларації:

- 05.02.2020р. декларація кандидата на посаду секретаря судового засідання судової палати з розгляду цивільних справ Харківського апеляційного суду,

- 25.02.2020р. - декларація кандидата на посаду секретаря судового засідання судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду,

- 25.02.2020р. виправлена декларація кандидата на посаду секретаря судового засідання судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду,

- 03.06.2020р. щорічна декларація секретаря судового засідання судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду.

В матеріалах справи міститься родрукована послідовність дій користувача Єдиного державного реєстру декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які вчинила ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_1 , за період з 01.01.2020р. по 16.08.2020р. З цієї послідовності вбачається, що всі дії з заповнення щорічної декларації за 2019 рік були вчиненні ОСОБА_1 03.06.2020р. Ця декларація була подана 03.06.2020р. о 10 год. 56 хв.

Ці обставини ОСОБА_1 не оспорювала.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях (зокрема, у справі «Корнєв та Карпенко проти України») зазначав, що провадження у справах про адміністративні правопорушення з урахуванням серйозності наслідків для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є тотожнім по своїй суті кримінальному переслідуванню особи. Тому у таких провадженнях мають бути дотримані всі гарантії прав, як і у кримінальних провадженнях.

Так, одним з основоположних принципів кримінального провадження щодо особи (а отже, і провадження у справі про адміністративне правопорушення) є принцип презумпції невинуватості, який гарантований статтею 62 Конституції України та статтею 17 КПК України.

Згідно з цим принципом особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевказане правило, цей правовий принцип має бути дотриманий під час провадження у справах про адміністративне правопорушення.

Дослідивши обставини справи та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у неї умислу на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Так, суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, в матеріалах справи не міститься достовірних, допустимих, належних та достатніх доказів на підтвердження наявності у діях ОСОБА_1 умислу (прямого чи непрямого).

Навпаки, суд вважає розумним поясненням того, що ОСОБА_1 пропустила строк подання щорічної декларації за 2019 рік, оскільки до того, як була прийнята на посаду секретаря судових засідань судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду, не працювала на посадах, передбачених ст.3 Закону України «Про запобігання корупції». На момент закінчення встановленого законом строку подання щорічної декларації за 2019 рік вона пропрацювала на посаді державної служби лише 3 місяці. Крім того вона була зареєстрована у системі декларування на сайті НАЗК лише 31.01.2020р. та до лютого 2020 року не подавала відповідних декларацій. Відомості про її майновий стан за 2019 рік у щорічній декларації від 03.06.2020р. є тотожніми з відомостями у її виправленій декларації кандидата на посаду секретаря судового засідання за 2019 рік, яка подавалася нею під час проходження конкурсу на цю посаду 25.02.2020р.

Отже поза всяким розумним сумнівом встановлено, що у ОСОБА_1 не було причин для приховування її майнового стану за 2019 рік та, відповідно, для умисного пропуску строку для декларування.

При цьому матеріали справи цих обставин не спростовують, а суд вважає необхідним підкреслити, що ОСОБА_1 у будь-якому разі не повинна доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім того, з урахуванням вищезазначеного правила, сформованого практикою ЄСПЛ, правова природа протоколу про адміністративне правопорушення є такою ж, як і правова природа обвинувального акту. Отже, зазначаючи обставини вчинення адміністративного правопорушення, уповноважений орган фактично висуває обвинувачення особі у вчиненні певного суспільно-небезпеченого діяння. Тому обставини, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть допускати припущень, двозначності чи різних тлумачень.

В той же час, у протоколі відносно ОСОБА_1 зазначено, що датою вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, є 03.06.2020р., тобто дата несвоєчасного подання декларації після звільнення.

Але ж декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік та декларація такої особи після звільнення є різними правовими актами з різними правовими підставами.

Що стосуються інших доводів учасників провадження у справі, то суд зазначає наступне.

У протоколі зазначено, що датою виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є момент з`ясування всіх необхідних даних і надання пояснення, оскільки лише після їх отримання можливо встановити всі необхідні ознаки складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, - дата складання цього протоколу.

Разом з тим, суд не може погодитися з таким твердженням про дату виявлення правопорушення, а також не може погодитися з позицію захисника щодо цього питання та його доводів щодо розмежування повноважень з виявлення правопорушень, подальшим з`ясуванням обставин та складанням протоколу.

Так, факт виявлення адміністративного правопорушення не є тотожнім факту складання протоколу. Це різні юридичні факти: виявлення факту адміністративного правопорушення це отримання органом, уповноваженим на складання відповідного протоколу, відомостей про вчинення такого правопорушення та особу, яка його вчинила. В той час як складання протоколу про адміністративне правопорушення є процесуальним наслідком факту виявлення, - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень , які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення.

Тобто момент виявлення адміністративного правопорушення та його фіксування в результаті заходів, проведених уповноваженим органом (посадовою особою), спрямованих на встановлення обставин справи про адміністративне правопорушення, є двома різними юридичними фактами.

Такі правові висновки містяться у Постановах Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 10.07.2020р. у справі №420/647/19 та від 14.08.2018р. у справі №166/46/17.

18.10.2019р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення ефективності інституційного механізму запобігання корупції» від 02.12.2012р. №140-ІХ.

Цим законом було внесено зміни, зокрема, до пункту 1 частини 1 статті 255 КУпАП щодо розмежування повноважень відповідних уповноважених посадових осіб на складання протоколів у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 172-6 КУпАП.

Отже, з 18.10.2019р. протоколи у таких справах, за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, мають право складати уповноважені особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

На момент направлення повідомлення від 15.06.2020р., виявлення факту правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, перелік службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, було визначено приміткою до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» в редакції, яка була чинна до 30.12.2020р., коли набрав чинності Закон України від 15.10.2020р. №1079-ІХ «Про внесення змін до Закону України "Про запобігання корупції" щодо відновлення інституційного механізму запобігання корупції».

І державні службовці, посади яких відносяться до категорії «В», не входили до переліку таких службових осіб (як і не входять до переліку, визначеного приміткою до статті 51-3 зазначеного закону в редакції, яка є чинною з 30.12.2020р.).

Тобто датою виявлення факту несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, державними службовцями, посади яких відносяться до категорії «В», є дата, коли про це стало відомо відповідному органу внутрішніх справ (Національної поліції), а не дата складання протоколу.

Суд двічі направляв до НАЗК та відповідного управління Національної поліції запити про надання інформація про дату надходження до Національної поліції відомостей, на підставі яких було складено протокол відносно ОСОБА_1 , але відповіді не отримав.

Суд звертає увагу, що протокол складено 12.10.2020р., а запитувані 14.09.2020р. Управлінням стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України документи щодо ОСОБА_1 надійшли з Харківського апеляційного суду 28.09.2020р. Крім того, ОСОБА_1 не надавала уповноваженій посадовій особі УСР, яка складала протокол, будь-яких пояснень щодо факту несвоєчасного подання декларації, зазначивши у самому протоколі, що надасть пояснення в суді.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення надійшов до Червонозаводського районного суду м.Харкова лише 23.12.2020р., тобто через два с половиною місяці після його складання,- в порушення вимог ч.2 ст.257 КУпАП.

Так, положеннями ч.2 ст.257 КУпАП встановлено, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, разом з іншими матеріалами у триденний строк з моменту його складення надсилається до місцевого загального суду за місцем вчинення такого правопорушення.

Згідно зі ст.221 та ч.1 ст.276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.172-6 КУпАП, розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами.

В матеріалах справи міститься супровідний лист від 15.10.2020р., яким УСР у Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України направляв протокол відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП до Харківського апеляційного суду для визначення підсудності в порядку ч.3 ст.257 КУпАП, а також листа від 21.11.2020р., яким цей орган направляв зазначений протокол до Касаційного кримінального суду Верховного Суду для вирішення аналогічного питання.

Разом з тим об`єктивних правових підстав для звернення органу Національної поліції до Харківського апеляційного суду та Касаційного кримінального суду Верховного суду з питанням про визначення підсудності не було.

Так, частиною 3 статті 257 КУпАП передбачено, що у разі вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, службовою особою, яка працює в апараті суду, протокол разом з іншими матеріалами надсилаються до суду вищої інстанції для визначення підсудності.

«Місцем вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, є місце її роботи у Харківському апеляційному суді за адресою: м.Харків, майдан Героїв Небесної Сотні, 36», - як це зазначено у протоколі. Це відноситься до територіальної юрисдикції Червонозаводського районного суду м.Харкова. ОСОБА_1 не є працівником апарату цього районного суду.

Отже, не було законних підстав для надіслання протоколу відносно неї до Харківського апеляційного суду, а також до Касаційного кримінального суду Верховного суду для вирішення питання в порядку ч.3 ст.257 КУпАП.

Що стосується доводів захисника про неможливість розгляду судом протоколу про адміністративне правопорушення, який складений з порушенням строку, встановленого ст.254 КУпАП, то суд зазначає, що таких наслідків КУпАП не передбачає.

Стосовно доводів ОСОБА_1 про те, що їй ніхто з працівників кадрової служби Харківського апеляційного суду не роз`яснював, що вона окрім декларації кандидата на посаду секретаря судового засідання за 2019 рік повинна подати щорічну декларацію, а також посилань її захисника на Типове положення про службу управління персоналом державного органу, яке затверджене Наказом Державного агентства України з питань державної служби від 03.03.2016р. №47, то цей нормативний акт регулює інші правові відносини, аніж ті, що виникають з підстав обов`язку державних службовців подавати декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування згідно з Законом України «Про запобігання корупції».

Так, відповідно до підпункту 37 пункту 2 статті 1 Розділу ІІ цього Положення служба управління персоналом здійснює організаційні заходи щодо своєчасного подання державними службовцями відомостей про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік до служби управління персоналу, якщо ці функції не покладені на інші підрозділи.

Щодо доводів захисника про неналежне оформлення матеріалів, доданих до протоколу, зокрема, відсутність їх засвідчення уповноваженою особою, то матеріали справи містять вищезазначену роздруківку дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та скриншоту сторінки офіційного веб-порталу НАЗК цього реєстру. Проте під час розгляду справи ОСОБА_1 не заперечувала обставин, які стосуються часу та змісту дій у реєстрі.

Що стосується доводів захисника про те, що визнанням неконституційною статті 65 Закону України «Про корупцію» рішенням Конституційного Суду України від 27.10.2020р. №13-р/20 як підстави для відсутності відповідальності за відповідне адміністративне правопорушення, було фактично скасовано правову норму статті 172-6 КУпАП, то такі висновки є помилковими. Так, закон не передбачає такого правового наслідку у випадку визнання неконституційності іншої правової норми, крім того правова норма статті 172-6 КУпАП не була предметом розгляду КСУ у вищевказаній справі.

Стосовно клопотання захисника про стягнення на користь ОСОБА_1 грошових сум у відшкодування моральної шкоди та витрат на оплату правової (правничої) допомоги, що суд не може вийти за межі розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішити ці питання у цьому провадженні. Таких повноважень при розгляді справ про адміністративні правопорушення суд не має. За наявності підстав, передбачених законом, це може бути предметом судового розгляду у іншому виді судочинства.

Виходячи з викладеного, керуючи ст.ст. 247, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Частково задовольнити клопотання захисника.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиню 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В решті клопотання відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.С.Блага