Справа № 263/1285/21
Провадження № 3/263/750/2021
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Федоренко Тетяна Іванівна, розглянувши матеріали, які надійшли з відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , старшого навідника військової частини НОМЕР_2 , старший солдат, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1
за ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
Старший солдат ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її у військовій частині № НОМЕР_2 старшим навідником військової частини НОМЕР_2 з 15.02.2017 по цей час, яка на цей час виконує бойові завдання за призначенням в зоні проведення Операції Об`єднаних Сил в Донецькій області, діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення статутних обов`язків, 03.02.2021 року перебував у стані алкогольного сп`яніння на території військової комендатури м.Маріуполь в умовах особливого періоду, під час виконання службових обов`язків, а саме перевірки особового складу перед убуттям в пункт постійної дислокації, чим вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.
ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився. Суду надана заява, в якій ОСОБА_1 провину свою визнав, просив суворо не карати. Судове засідання просив провести без його участі, у зв`язку з тим, що постійно виконує завдання за призначенням в районі проведення Операції об`єднаних сил.
Адміністративна відповідальність за ч.3 ст.172-20 КУпАП передбачена за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в умовах особливого періоду.
Суд дослідивши письмові докази, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, яка підтверджується протоколом ДНК-2/0309 від 03.02.2021 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, тестом приладу Алконт-М № 00250 від 03.02.2021 року, результат 2,36 % проміле, поясненнями ОСОБА_1 , який не заперечує свого стану алокогольного сп`яніння 03.02.2021 року.
Будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України старший солдат ОСОБА_1 був зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; відповідно до вимог ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, старший солдат ОСОБА_1 мав додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.
Вимогами ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 р. №3543-ХІІ, передбачено поняття особливого періоду - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до ч.4 ст.З Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.
Згідно ст.1 Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.
Таким чином, відповідно до наведених правових норм, а також загальновідомих обставин іноземної агресії щодо України, дає підстави вважати, що проміжок між періодами проведення мобілізації дія стану особливого періоду не припиняється.
Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Дію особливого періоду на території України визначено постановою Вищого Адміністративного Суду України від 16.05.2015 р. справа №800/582/14, ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 13.04.2016 р. справа №336/7335/15-к.
Роз`яснення про дію особливого періоду міститься в листі Міністерства Оборони України від 01.10.2015 р. №322/2/8417. Зазначений особливий період розпочався з 17 березня 2014 року, коли було оприлюднений Указ Президента України від 17.03.2014 р. №303/2014 "Про часткову мобілізацію» і триває до тепер.
Скасування особливого періоду буде здійснено Указом Президента «Про демобілізацію» після стабілізації ситуації на Сході України.
На даний час військова частина НОМЕР_2 не переведена на організацію і штат мирного часу, та виконує завдання в умовах особливого періоду.
Відповідно до преамбули Закону України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24.03.1999 № 551 Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту. Стаття 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачає, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.
Стаття 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлює, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідно до Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверінетиту України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" з 30.04.2018 року АТО було переформатовано в ООС . Згідно ст. 9 вказаного закону військовослцжбовці, працівники правоохоронних органів та інші особи, які залучаються до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на час проведення таких заходів підпорядковуються Командувачу об`єднаних сил, рішення якого є обов`язковими до виконання. Втручання будь-яких осіб незалежно від посади в управління заходами із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях не допускається.
Виходячи з наведених вимог законодавства, на час складання протоколу відносно ОСОБА_1 про адмінінстративне правопорушення, останній, як військовосулжбовець військової частини НОМЕР_2 був залучений до складу сил і засобів ООС, наказу про його звільнення про виконання службових обов`язків та виходу із складу сил ООС суду не надано.
Враховуючи викладене суд вважає, що вина ОСОБА_1 доказана у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.172-20 КУпАП
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Враховуючи характер скоєного ОСОБА_1 правопорушення, ступінь його вини, особу порушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягався, відсутність обставини, що пом`якшують та або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд піддає ОСОБА_1 адміністративному стягненню у межах санкції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП у вигляді штрафу.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.
Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст.ст.40-1, 172-20 ч.3, 283 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3655 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн. Апеляційну скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення.
При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя Т.І.Федоренко