ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження№ 33/821/16/21 Справа № 707/2646/19 Головуючий у І інстанції Морозов В.В.
Категорія: ст. 124 КУпАПГоловуючий в апеляційній Ятченко М.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2021 р. м.Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду Ятченко М.О. за участі особи, щодо якої був складений протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Прядки В.М., Шемшура С.П. та його захисників - адвокатів Мартьянова В.І. та Новіка В.І., розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 - адвоката Новіка В.І. на постанову судді Черкаського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2020 року, якою щодо

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

заяву адвоката Новіка В.І. про відвід судді Морозова В.В. залишено без розгляду.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрите за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно постанови суду 21.12.2018 о 16 годині 00 хвилин, по Смілянському шосе ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Skoda, д.н.з. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем Citroen, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку, чим порушив вимоги п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням адвокат Новік В.І. в інтересах ОСОБА_2 звернувся із апеляційною скаргою в якій просив: скасувати постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП; провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що, на його думку, оскаржувана постанова Черкаського районного суду Черкаської області є незаконною та підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Так, в одній дорожньо-транспортній пригоді, сталось два контактування трьох транспортних засобів дві події (зіткнення і наїзд):

-(перша) зіткнення передньою частиною автомобіля SkodaSuреr B реєстраційний номер НОМЕР_3 (який виїхав на зустрічну смугу руху) з передньою частиною автомобіля CitroenВеrlingo д.н.з. НОМЕР_2 ;

-(друга) наїзд передньою правою частиною автомобіля SkodaОсtavia д.н.з. НОМЕР_1 в ліву сторону нерухомого автомобіля CitroenВеrlingo д.н.з. НОМЕР_2 (який був не рухомий після першого зіткнення до наїзду 5 с.).

По першій події (зіткнення): 24.12.2019 суддею Черкаського районного суду Черкаської області Суходольським О.М. відносно першого зіткнення між автомобілем «CitroenВеrlingo» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «SkodaSuреr B» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 прийнято рішення (справа №707/2645/19), яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

По другій події (наїзд) обґрунтування помилкового, на думку апелянта, прийнятого рішення судом першої інстанції.

По механізму розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди для встановлення причинно-наслідкового зв`язку із розвитком даної ДТП (другої події) - об`єктивно, необхідно було встановити чи мав водій автомобіля «SkodaОсtavia» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 можливість у даній дорожній обстановці уникнути наїзду (на стоячий автомобіль 5 с.) поперек проїзної частини вулиці Смілянської у м.Черкаси автомобіля «CitroenВеrlingo» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 або об`їхати безпечно його, так як в місці наїзду мається ширина проїзної частини - по дві смуги руху в кожному напрямку руху, а зазначені автомобілі рухались в попутному напрямку відносно один одного, в момент коли відбулось первинне зіткнення.

В матеріалах адміністративного провадження (справа №707/2646/19), наявний висновок автотехнічного дослідження № 01-12/19 від 11 грудня 2019 року, складений судовим експертом Шмиголь О.Г., який виконувався за заявою адвоката Прядки В.М., що діяв в інтересах ОСОБА_1 ..

У висновку експертного дослідження № 01-12/19 зазначено:

1. В дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП, водій автомобіля «SkodaОсtavia» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

2. В дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП, водій «SkodaОсtavia» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «CitroenВеrlingo» д.н.з. НОМЕР_2 шляхом застосування екстреного гальмування.

3. Дослідження, проведені по обставинам, зазначеним у заяві на проведення експертного дослідження від 03.12.2019, вказують на те, що в дорожній обстановці яка склалась на момент ДТП дії водія ОСОБА_1 не знаходяться в причинному зв`язку із зіткненням керованого ним автомобіля «SkodaОсtavia» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «CitroenВеrlingo» д.н.з. НОМЕР_2 .. Таким чином, висновок експертного дослідження № 01-12/19 від 11 грудня 2019 року, суперечить уже встановленим обставинам під час досудового слідства, в частині механізму розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди та виконаний експертом всупереч інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3505/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2011 року за № 1431/20169, в частині вимог розділу II (Права й обов`язки судового експерта) п. 4 (Судовому експерту забороняється), ч. 2, а саме:

- самостійно збирати матеріали, які підлягають дослідженню, а також вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені в наданих йому матеріалах неоднозначно.

Підтвердження вищевказаного знайшло своє місце у відсутності в матеріалах даного провадження самого клопотання адвоката Прядки В.М., що унеможливлює перевірку правильності вихідних даних наданих на дослідження експерту. Коли експерт отримав дане клопотання і які матеріали в їх кількості надавались на дослідження.

Тобто висновок експертного дослідження № 01-12/19 ґрунтується лише на показах і дослідженнях відносно водія ОСОБА_1 , окрім цього експерт ОСОБА_5 який виконував дане дослідження не був попереджений про кримінальну відповідальність, а тому даний висновок є неналежний і не допустимий доказ, враховуючи те, що він виконаний не за механізмом розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди, а на припущеннях.

У противагу вищевказаного дослідження, під час судового засідання представниками потерпілого було надана висновок експерта № 4/67Е-20 від 01.10.2020, який виконано судовим експертом Стерниш О.М. за матеріалами даної пригоди з усіма вихідними даними які було встановлено під час судового розслідування, де вказано:

1.У дорожній обстановці яка склалася на момент пригоди, водій автомобіля «SkodaОсtavia» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.3., 13.1 Правил дорожнього руху України.

2.Відстань, на якій повинен був знаходитись автомобіль «SkodaОсtavia» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 від автомобіля «CitroenВеrlingo» д.н.з. НОМЕР_2 , якщо від моменту зіткнення автомобіля «CitroenВеrlingo» д.н.з. НОМЕР_2 із зустрічним автомобілем «SkodaSuреr B» до моменту наїзду на нього автомобіля «SkodaОсtavia» д.н.з. НОМЕР_1 минув час 5 с., складає 97 м.

3.У момент виникнення перешкоди для руху, водій автомобіля «SkodaОсtavia» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути наїзду на нерухомий автомобіль «CitroenВеrlingo» д.н.з. НОМЕР_2 шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди.

Оскільки, водій автомобіля «SkodaОсtavia» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути наїзду на нерухомий автомобіль «CitroenВеrlingo» д.н.з. НОМЕР_2 шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди, тому вирішення питання щодо технічної можливості уникнути наїзду на нерухомий автомобіль «CitroenВеrlingo» д.н.з. НОМЕР_2 шляхом його об`їзду, з технічної точки зору втрачає сенс.

У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, у діях водія автомобіля «SkodaОсtavia» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку з наїздом на нерухомий автомобіль «CitroenВеrlingo» д.н.з. НОМЕР_2 , а у разі недотримання безпечної дистанції водієм автомобіля «SkodaОсtavia» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 при русі за автомобілем «CitroenВеrlingo» д.н.з. НОМЕР_2 , у діях водія автомобіля «SkodaОсtavia» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачається невідповідності вимогам 13.1 Правил дорожнього руху України, на виконання яких він перешкод технічного характеру, згідно наданих на дослідження матеріалів, не мав.

Тобто даний висновок експерта є об`єктивний, всебічний з тих причин, що дана судова експертиза проводилась по матеріалам даного провадження із встановленими об`єктивними вихідними даними під час судового розгляду де і було встановлено, що автомобіль «SkodaОсtavia» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 знаходився від автомобіля «CitroenВеrlingo» д.н.з. НОМЕР_2 , минув час 5 с. від моменту зіткнення автомобіля «CitroenВеrlingo» д.н.з. НОМЕР_2 із зустрічним автомобілем «SkodaSuреr B» до моменту наїзду на нього автомобіля «SkodaОсtavia» д.н.з. НОМЕР_1 , а не взято за основу припущення ОСОБА_1 , щодо того, що його автомобіль знаходився у цей момент на відстані 15-20 м.

На неодноразові клопотання представників потерпілого про призначення судової автотехнічної експертизи так і комісійної судової автотехнічної експертизи, суд першої інстанції безпідставно відмовляв, а на думку сторони потерпілих діяв упереджено, про що свідчать неодноразові відводи головуючому судді Морозову В.В..

Крім того, під час судового розгляду, потерпілий ОСОБА_2 вказав, що під час ДТП він отримав тілесні ушкодження. З місця пригоди був доставлений працівниками поліції до приймального відділення Третьої Черкаської міської лікарні швидкої допомоги де в подальшому проходив курс стаціонарного лікування, що підтверджується рапортом слідчого СУ ГУНП в Черкаській області Шепотіна В.В., а також дана інформація міститься у медичній довідці наданої ТЧЛШМД де зазначено, що ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритої травми грудної клітини, перелому ребер.

Пояснення відносно механізму розвитку даної ДТП у ОСОБА_2 , були відібрані після ДТП у лікарні під час надання йому медичної допомоги. Дані пояснення сам ОСОБА_2 написати сам не міг фізично, страждаючи від болю, а вони були записані в лікарні, з його слів, саме поліцейським роти № 1 БУПП в Черкаській області капралом поліції Вороновим М.С., в той момент коли потерпілий мучився від болю, а тому не міг у повному обсязі вказати всі обставини механізму розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди.

Уже під час судового розгляду адміністративного провадження в судовому засіданні під час його допиту в якості потерпілого було вказано час який пройшов від моменту першого зіткнення до другого наїзду, але чомусь не було надано даним показам оцінки та не досліджено відносно механізму розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди, натомість суд першої інстанції брав за основу експертне автотехнічне дослідження № 01-12/19 від 11 грудня 2019 року, яке було наявне в матеріалах до встановлення всіх обставин розвитку даної події.

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги як висновок експертного дослідження наданого адвокатом Прядкою В.М. відтак і експертизу наданою стороною потерпілого, оскільки вказав, що постановою ВСУ від 16.10.2019 у справі №163/1753/17 вказано, що виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка була учасником дорожнього руху.

Однак, суд необґрунтовано не взяв до уваги більш оновлену практику судів ВСУ, зокрема постанови ВСУ від 10.12.2019 у справі №729/2926/16-к та від 26.05.2020 у справі № 523/12810/15-к та вказав, що у цих справах наводиться інші обставини ДТП, а саме з пішоходом.

Суд неналежним чином дослідив обставини у цих справах, зокрема у постанові ВСУ від 26.05.2020 у справі № 523/12810/15-к має місце взаємодія кількох джерел підвищеної небезпеки, що свідчить про ідентичність обставинам справи з даною справою, яка розглядається.

В іншій же справі у постанові ВСУ від 10.12.2019 у справі №759/2926/16-к має місце взаємодія джерела підвищеної небезпеки та пішохода, однак це не виключає можливість застосування висновків у цій справі.

Зокрема постанови ВСУ від 10.12.2019 у справі №729/2926/16-к та від 26.05.2020 у справі № 523/12810/15-к суди вказали, що основним чинником, який визначає відповідальність водія у разі створення небезпеки під час дорожнього руху, залишається його можливість вчасно виявити цю небезпеку і здійснити відповідні заходи для її уникнення чи зменшення. Причина, через яку створена небезпека для руху, не має значення, якщо встановлено, що водій мав можливість її вчасно виявити. Таким чином, ВСУ вказав на необхідність дослідження у діях водія дотримання п. 12.3 ПДР. Крім того, суд не звернув уваги на те, що відповідно до висновку експерта № 4/67Е-20 від 01.10.2020, який виконано судовим експертом Стерниш О.М. вказано, що у діях ОСОБА_1 не лише вбачаються порушення п. 12.3, а і у разі недотримання безпечної дистанції водієм автомобіля SkodaОсtavia» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 при русі за автомобілем «CitroenВеrlingo» д.н.з. НОМЕР_2 , у діях водія автомобіля SkodaОсtavia» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачається невідповідності вимогам п. 13.1 Правил дорожнього руху України.

Тобто, якщо суд першої інстанції не взяв до уваги порушення у діях водія ОСОБА_1 п. 12.3. ПДР, то суд ніяким чином не обґрунтував чому не взяв до уваги наявність порушень ПДР у діях водія ОСОБА_1 , а саме п. 13.1 ПДР, щодо недотримання дистанції водієм, що перебувало у причинно-наслідковому зв`язку із виникненням ДТП.

Захисником ОСОБА_1 - адвокатом Прядкою В.М. подано відзив на апеляційну скаргу, яка за своєю суттю є запереченням на апеляційну скаргу. Адвокат Прядка В.М. просив відмовити у повному обсязі у задоволенні апеляційної скарги, вважаючи постанову місцевого суду стосовно ОСОБА_1 законною та обґрунтованою.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, заслухавши думки всіх учасників судового провадження, приходжу до висновку, що апеляційна скарга адвоката Новіка В.І. в інтересах ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст.ст.252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Між тим, на думку суду апеляційної інстанції, ці вимоги судом першої інстанції не дотримані. З матеріалів провадження вбачається, що суддя місцевого суду розглянув справу та закрив провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передчасно та без достатніх на те доказів.

Вважаю, що постанова місцевого суду від 28 жовтня 2020 року про закриття провадження щодо ОСОБА_1 за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП об`єктивно не переконлива, а без наявності висновків комісійної автотехнічної експертизи за вихідними даними наданими місцевим судом, неможливо дійти однозначних та беззаперечних висновків про можливу вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП.

Вважаю необхідним зазначити про те, що результати висновків експертів до уваги не приймаю, оскільки вони виготовлені за вихідними даними, які були надані сторонами у провадженні та які не підтверджено іншими об`єктивними даними, що містяться у матеріалах справи. Дані висновки експертів містять суб`єктивні дані, що надані сторонами у провадженні, а тому є обґрунтовані сумніви у їх достовірності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Так, відповідно до ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Суддя апеляційної інстанції вбачає неможливість встановлення винуватості ОСОБА_1 на підставі наявних у справі документів, оскільки вони є об`єктивно непереконливими та не доводять винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП поза розумним сумнівом.

Тому, вважаю, що доводи апеляційної скарги адвоката Новіка В.І. в інтересах ОСОБА_2 про порушення закону при розгляді адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 у суді першої інстанції, знайшли своє часткове підтвердження в суді апеляційної інстанції, а відтак свідчать про незаконність винесеної постанови місцевого суду, яка за таких обставин, не може залишатись в законній силі і підлягає до скасування, а провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП необхідно закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків, передбачених ст.38 КУпАП

З врахуванням того, що подія ДТП мала місце 21.12.2018, а на день розгляду провадження та винесення постанови - 15.01.2021 минуло понад 3 місяці та на теперішній час закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч.1 ст.38 КУпАП, то згідно з ч.7 ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.38, 247, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Новіка В.І. в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 , - скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі ст.38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Ятченко