Провадження № 33/824/79 /2021 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Горобівського І.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 29 червня 2020 року о 00 годин 05 хвилин керував автомобілем «Рено» номерний знак НОМЕР_1 по вул. Героїв Війни, 16/18, у м. Києві в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився з використанням приладу «Драгер», результат тесту 1,3 проміле, чим порушив п. 2.9 а) ПДР України.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Так, апелянтом указано про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений не на місці зупинки транспортного засобу, а в іншому місці, що свідчить про його незаконність та недійсність результатів. Крім того ОСОБА_1 також указав, що огляд його на стан сп`яніння був проведений працівниками поліції спеціальним технічним приладом Drager «Alcotest 6820», який не дозволений до застосування Міністерством охорони здоров`я України та Держспоживстандартом, а відтак, на переконання апелянта, його показання не можуть вважатися допустимими доказами. Також указав, що останнє калібрування даного приладу відбулося 03 грудня 2019 року, тобто з порушенням регламентованого 6 місячного строку калібрування. Звернуто увагу апелянтом також і на неточності в температурному значенні в роздруківці з даного приладу. Поряд з цим, ОСОБА_1 зазначив про те, що роздруківка з приладу Drager «Alcotest 6820» та Акт огляду є неналежними та недопустимими доказами його вини у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, оскільки в даній роздруківці не вказано номер та дату протоколу про адміністративне правопорушення, до якого додана ця роздруківка, також графа «тестування на алкоголь до протоколу» є незаповненою. Звернув апелянт увагу також і на ряд неточностей допущених працівниками поліції при заповненні протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить, на його переконання, про недопустимість протоколу про адміністративне правопорушення в якості належного доказу його вини. Разом з тим, апелянт наголосив, що поза увагою судді місцевого суду залишилась та обставина, що письмові пояснення свідків не були власноручно написані. Вважав, що письмові пояснення свідків не можуть бути взяті до уваги, якщо вони не були надані в судовому засіданні. Відеозапис з нагрудної камери працівника поліції апелянт також вважав недопустимим доказом з огляду на його фрагментарність. Просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили апеляційну скаргу задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння стверджуються наступними доказами:

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до якого при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу у нього виявлено алкоголь 1,36 проміле;

роздруківкою з приладу Драгер, відповідно до якої результат тесту становить 1,36 проміле;

відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксовано обставини огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння;

розпискою ОСОБА_2 про отримання ним на зберігання транспортного засобу «Рено Кенго», номерний знак НОМЕР_1 ;

іншими доказами.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на неповноту та необ`єктивність розгляду справи судом першої інстанції спростовуються зібраними у справі доказами.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього не відповідає вимогам законодавства є безпідставними.

Так, з переглянутого відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, у останніх виникла підозра щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим працівниками поліції було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він дав свою згоду. З вказаного відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт вживання ним алкогольних напоїв, при цьому пояснив, що він випив два літра пива. В матеріалах справи наявна роздруківка з приладу Драгер, відповідно до якої, за результатами огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту становить 1,36 проміле. Також, як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, результат огляду становить 1,36 проміле. З вказаним результатом ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його підпис у вказаному акті огляду. При цьому, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 29.06.2020 року щодо ОСОБА_1 , в ньому міститься посилання як на акт огляду так і на роздруківку приладу Драгер, які були долучені до вказаного протоколу.

Крім того, з вказаного відеозапису вбачається, що при проведенні огляду ОСОБА_1 за допомогою приладу Драгер, ним не заявлялось клопотання про надання йому Сертифікату на прилад «Драгер» та свідоцтва про повірку засобу Драгер, які надаються поліцейським на вимогу особи, щодо якої проводиться огляд (п.5 р.2 Інструкції про прядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/73). Також працівниками поліції після проведення огляду ОСОБА_1 було оголошено результати вказаного огляду, а саме наявність алкоголю 1,36 проміле та надано як ОСОБА_1 так і свідкам для огляду прилад Драгер із зафіксованими на ньому результатами огляду. Будь - яких зауважень чи заперечень щодо отриманих результатів ОСОБА_1 не висловлював.

Таким чином дії працівників поліції в даній ситуації є такими, які відповідають вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України №1376 від 06.11.2015р.

Крім того, суд звертає увагу, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є належним та допустимим доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винності ОСОБА_1 у його вчиненні.

Не ґрунтуються на матеріалах справи доводи апеляційної скарги, які стосуються свідків, що були задіяні у ході фіксації адміністративного правопорушення.

Так, із зазначеного вище відеозапису вбачається, що у ході фіксації вчиненого адміністративного правопорушення були присутні свідки, ці свідки засвідчили згоду ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та його згоду з результатами такого огляду та надали письмові пояснення, які знаходяться у матеріалах адміністративної справи. Суд звертає увагу на те, що за своїм змістом письмові пояснення свідків відповідають фактичним обставинам події, об`єктивно зафіксованим на згаданому вище відеозаписі. У зв`язку із цим пояснення свідків визнаються судом належними та допустимими доказами.

Крім того, нормами КУпАП не передбачено необхідності безпосереднього допиту свідків у судовому засіданні. У даному випадку, із урахуванням наявного у матеріалах справи відеозапису, суддя місцевого суду обґрунтовано прийшов до висновку про дослідження письмових пояснень цих свідків, сутність яких повністю узгоджується із даними, встановленими за допомогою відеозапису із нагрудної камери поліцейського. Будь яких суперечностей між фактичними даними, встановленими із пояснень свідків та фактичними даними, встановленими із інших доказів, в тому числі і із зазначеного відеозапису, у ході розгляду справи не встановлено.

Також суд вважає безпідставним посилання ОСОБА_1 як на підставу для визнання проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння незаконним на те, що огляд було проведено не на місці зупинки транспортного засобу.

Так, за змістом ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Суд вважає, що у ході розгляду цієї справи у суді першої інстанції із належною повнотою були доведені як подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП так і вина ОСОБА_1 у його вчиненні. При цьому місце проведення такого огляду не має правового значення для вирішення питання наявності чи відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно пояснень ОСОБА_1 та його захисника, які були надані в суді апеляційної інстанції, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено на 300 метрів далі від місця зупинки транспортного засобу.

Також судом першої інстанції була надана належна оцінка доводам ОСОБА_1 та його захисника щодо неможливості використання приладу Драгер у зв`язку з тим, що сертифікат відповідності закінчив свою дію в 2017р. та що прилад був несправний, оскільки невірно визначив температуру повітря. Висновки суду в цій частині грунтуються на вимогах закону та є належним чином мотивованими.

Наведені ОСОБА_1 і його захисником аргументи та надані докази не спростовують висновків, зроблених суддею у постанові від 16.09.2020 року, не указують на незаконність цієї постанови та на необхідність її скасування. У зв`язку із викладеним суд приходить до висновку, що підстав для скасування чи зміни постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 не встановлено, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька