КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 року

справа № 369/4217/21

провадження № 33/824/5062/2021

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Музичко С.Г., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - Липявки Ігоря Олександровича на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн, в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Не погоджуючись із постановою суду захисник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, з посиланням на те, що копію оскаржуваної постанови отримано скаржником 21.10.2021 року та апеляційну скаргу подано 28.10.2021 року.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що в протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні відомості щодо ідентифікації особи, яка притягується до відповідальності. Апелянт зазначає про те, що транспортним засобом він не керував, а керувала інша особа - ОСОБА_2 , що підтверджується поясненнями останнього.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 26 березня 2021 року о 01:55 год., водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «Audi A6», днз НОМЕР_1 , по вул. Рідна, 44 в с. Забуччя Бучанського (Києво-Святошинського) району Київської області, з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального газоаналізатору «Drager» та в закладі охорони здоров`я.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано пояснення свідків, які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, а також відеозапис із нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксовано вказану подію.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вирішуючи питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції, на підставі доказів, зокрема: протоколу про адміністративне правопорушення; відеозапису із нагрудної камери працівника поліції, дійшов обґрунтованого висновку про порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.5 ПДР України.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол не містить реквізитів документа за яким встановлено особу правопорушника, а тому на думку апелянта, до протоколу внесені дані про іншу особу, суд відхиляє, враховуючи, що протокол складено відносно ОСОБА_1 , яким підписано вказаний протокол. Крім того, з протоколу вбачається, що у правопорушника вилучено посвідчення водія, серія НОМЕР_2 , та надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Посилання апелянта на те, що автомобілем керувала інша особа не підтверджене належними доказами, спростовується наявними матеріалами справи та сприймається судом як намагання ухилитись від відповідальності.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Підстави для скасування постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року за доводами апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Липявки Ігоря Олександровича залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає

Суддя