Провадження № 33/824/701/2021 Доповідач у 2 інстанції Семенцов Ю.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 січня 2021 року Київ

Суддя Київського апеляційного суду Семенцов Ю.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 07.10.2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисячдвісті) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом серії ДПР18 № 102861 від 26.07.2020 року, «26 липня 2020 року о 06 год. 00 хв. у м. Києві по вул. Павла Тичини водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, порушення мови, виражене почервоніння обличчя. Від медичного огляду для встановлення стану сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП».

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.10.2020 року накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 07.10.2020 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки його письмовим запереченням. Вказує, що він не керував автомобілем в той момент, коли з`явились працівники поліції, вважає, що суд першої інстанції знехтував принципом неупередженості і прийняв рішення без дослідження всіх доказів у справі.

У своїй апеляційній скарзі апелянт також просить поновити строк на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи поважність причин пропуску тим, що в судове засідання його не викликали, судових повісток він не отримував, згоду на СМС інформування не надавав. Зазначає, що в судовому засіданні він присутнім не був, копія постанови на його адресу не направлялась,про оскаржуване рішення дізнався 27.10.2020 року в реєстрі судових рішень. Вказані причини пропуску строку вважає поважними.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк для апеляційного оскарження постанови місцевого суду.

Враховуючи доводи апелянта про причини пропуску строку на оскарження постанови, апеляційний суд визнає їх поважними, а тому клопотання ОСОБА_1 - особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 07.10.2020 року підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про час та місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається із матеріалів справи, розгляд справи, який неодноразово відкладався, відбувся 07.10.2020 року у відсутності ОСОБА_1 - особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Право ОСОБА_1 - особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, бути присутнім під час розгляду справи в суді, було поновлене апеляційним судом. Вказана особа належним чином викликана в судове засідання до апеляційного суду і скористалась правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, всупереч вимог вказаних правових норм, місцевий суд не з`ясував всі обставини справи, не надав належної оцінки та не перевірив відомостей зазначених ОСОБА_1 у його письмових запереченнях.

В обґрунтування підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; DVD-R диск з відеозаписом із нагрудних боді-камер.

Але апеляційний суд не може погодитися з висновком місцевого суду, який не відповідає фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

За приписами п. 2.5 ПДР України лише водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм є також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідальність за статтею 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ПостановиПленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Працівник поліції Шипирінський В.В. в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що 26.07.2020 року на гарячу лінію 102 надійшов виклик, що особа, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керує транспортним засобом, тому він, разом із своїм напарником виїхав на вказаний виклик. Особу, яка повідомила про вказану подію, не вдалось встановити., керування транспортним засобом ОСОБА_1 не бачив.

Допитаний в судовому засіданні під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 пояснив, що ввечері 25.07.2020 року він поставив авто на паркову біля будинку, де проживає, і нікуди вже не виїжджав, після чого разом зі своїми друзями проводили час то вдома, то біля авто, випивали пиво, слухали гучно музику, що можливо і стало причиною приїзду працівників поліції, які одразу почали складати щодо нього протокол, при цьому він пояснював, що не керував транспортним засобом, однак працівники поліції не звертали уваги на його пояснення та склали щодо нього протокол, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З відеозапису, наявного в матеріалах справи, не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції та відмовиася як водій від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, лише зазначено, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, будь які докази, які б вказували на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, почервоніння обличчя) та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять.

Зазначені обставини не були повно з`ясовані місцевим судом, що призвело до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та був зупинений працівниками поліції під час керування автомобілем марки «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_1 , тобто не доведено його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у поза розумний сумнів, а тому постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 07.10.2020 року щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 07.10.2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.В.Семенцов