Справа № 752/1287/21
Провадження №: 3/752/1754/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2021 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Києві матеріали адміністративної справи, що надійшли

відУправління патрульної поліції в м. Києві Державної патрульної служби
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП
відносноОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце реєстрації - АДРЕСА_1 місце проживання - АДРЕСА_2 ідентифікаційний код - не з`ясовано
за участю ОСОБА_1 (особисто), захисника Марківа Н.В. (адвокат)

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києві від Управління патрульної поліції в м. Києві Державної патрульної служби надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 14.11.2020 серії АА № 332567, в якому зазначено, що ОСОБА_1 14.11.2020 о 22:15 у АДРЕСА_3, будучи посадовою особою закладу громадського харчування - ресторану " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", а саме: директор вказаного закладу, здійснювала прийом відвідувачів, чим порушила вимоги п.п. 11 п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 44-3 КУпАП.

До вказаного протоколу приєднано письмові пояснення ОСОБА_1 .

У суді ОСОБА_1 свою провину не визнала та зазначила, що вона не є суб`єктом адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП.

Захисник усно клопотав перед судом про закриття провадження у справі з підстав відсутності складу адміністративне правопорушення, вказуючи на те, що протокол від 14.11.2020 не є належним доказом.

Уважно дослідивши наявні матеріали, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, співставивши пояснення, отримані у судовому засіданні з даними протоколу про адміністративне правопорушення та письмовими поясненнями, відібраними в ході фіксації правопорушення на місці, суддя вважає за належне задовольнити клопотання захисника про закриття провадження у справі, адже не вбачає складу адміністративного правопорушення в обставинах, за яких відносно ОСОБА_1 було складено протокол від 14.11.2020, так як всі обставини, у тому числі вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 44-3 КУпАП не є доведеною з дотриманням стандарту доказування "поза розумним сумнівом". Такі висновки мотивовані наступним.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

В силу Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 44-3 у редакції, станом на 14.11.2020 установлює адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Такі дії тягнуть за собою відповідальність у виді штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 11 п. 10 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" у редакції, яка діяла станом на 08.11.2020, установлювалася заборона на роботу після 22-ї та до 7-ї години суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), крім діяльності із здійснення адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

Аналіз приписів п.п. 11 п. вказаної постанови дає підстави вважати, що суб`єктів зазначеної заборони віднесено не будь-яких осіб, а лише суб`єктів господарювання, якими згідно з чинним законодавством, зокрема, Господарським кодексом України є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Фактичних даних на підтвердження того, що ОСОБА_1 є директором ресторану " ІНФОРМАЦІЯ_2 " та особою, відповідальною у закладі громадського харчування за дотримання правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами до протоколу від 14.11.2020 не приєднано.

Також відсутні документи, які б дозволити визначити хто саме і на якій підставі здійснював господарську діяльність у закладі ресторан " ІНФОРМАЦІЯ_2 ". До протоколу не приєднано документів на будь-якого господарюючого суб`єкта, який проводив господарську діяльність з надання послуг громадського харчування без організації дозвілля (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо).

У судовому засіданні були перевірені посилання захисника на те, що за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань директором Приватного підприємства "ГК "ІНФОРМАЦІЯ_2", яка орендує приміщення ресторану " ІНФОРМАЦІЯ_2 " за адресою: АДРЕСА_3 є не ОСОБА_1 , а інша особа - ОСОБА_2 .

Суддя враховує, що ОСОБА_1 у поясненнях, відібраних у неї 14.11.2020, не заперечила обставин того, що працює директором ресторану "ІНФОРМАЦІЯ_2" і у розрізі цих пояснень особи доцільним видається посилання на позицію, висловлену Касаційним адміністративним судом у складі Верховного суду у постанові від 08.07.2020 у справі № 177/525/17, де вказується вказав, що сам факт визнання особою вини у порушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє орган від доведення правомірності свого рішення.

Таким чином, у цій ситуації, на переконання судді, в матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушила чинні станом на 14.11.2020 правила щодо карантину людей та є суб`єктом адміністративної відповідальності.

Виходячи зі змісту ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який і є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення та його оформлення закріплені у ст. 256 КУпАП, де вказано, що у ньому зазначаються дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи; відомості про заподіяння матеріальної шкоди (у разі її наявності).

Дослідивши протокол від 14.11.2020, суддя дійшов висновку, що він відповідає вимогам, вміщеним у ст. 256 КУпАП, зокрема вимозі про необхідність вміщення у ньому інші відомостей, необхідних для вирішення справи.

Так, у протоколі у графі "до протоколу додається" міститься напис: "відео з боді камери № АА 00655". Цей напис дає підстави обґрунтовано вважати, що обставини, що слугували підставами для складання цього протоколу, могли бути зафільмовані нагрудними камерами уповноважених співробітників Управління патрульної поліції в м. Києві Державної патрульної служби.

Разом з тим, фактично запису з відеокамери № АА 00655 до протоколу, який надійшов до суду, не приєднано, він відсутній.

Також до суду не передано інших фактичних даних, які б дозволили достеменно визначити, що 14.11.2020 о 22:15 у АДРЕСА_3 ОСОБА_1 вчинила порушення правил щодо карантину людей, організовувала дозвілля у закладі громадського харчування, як-то показів свідків, технічних приладів та засобів фото- і відео спостереження тощо.

З огляду на наведене, протокол про адміністративне правопорушення від 14.11.2020 не може бути визнаний належним доказом у цій справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки не відповідає установленим вимогам за ст. 256 КУпАП та своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у судді. Таких доказів подано не було.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 9, 23, 44-3, 247, 268, 276, 277, 279, 280, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Бушеленко