П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2021 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Касьян А.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , захисника останнього - адвоката Харченка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ),

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

15.11.2020 о 08:35 ОСОБА_1 керував автомобілем марки Хюндай Акцент (д.н.з. НОМЕР_1 ) по просп. Мінському, 20а у м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродньо блідий колір обличчя, поведінка, що не відповідала обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому порядку водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив проти керування ним автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння та пояснив, що того дня вранці він, перебуваючи в салоні нерухомого автомобіля, разом із пасажиром, котрий сидів на задньому сидінні салону автомобіля та якого він віз до ЖК «Міністерський», й зупинився біля лісу на прохання пасажира сходити в туалет, сиділи та шуткували. У цей момент він побачив працівника поліції, який, підійшовши до його автомобіля, наказав вийти. Він, ОСОБА_1 , вийшовши з транспортного засобу, побачив на місці багато працівників поліції, та почав шуткувати. Потім приїхав екіпаж патрульної поліції, поліцейський запропонував йому поїхати до лікаря-нарколога для проходження огляду у встановленому порядку на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, від чого він, ОСОБА_1 , відмовився, оскільки на той момент він не являвся водієм транспортного засобу, а також тому, що не знав куди його повезуть та боявся за себе. При цьому зазначив, що не пам`ятає чи відмовлявся він у присутності свідків від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, повідомив, що в якості свідків на місці були бабуся та дідусь. Давати будь-які пояснення на місці події він відмовився на підставі ст. 63 Конституції.

Адвокат Харченко С.В. звернувся до суду з клопотанням, в якому, посилаючись на порушення, допущенні працівниками поліції в ході фіксування відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом, просив визнати докази у справі недопустимими та закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу.

В судовому засіданні у своїх поясненнях особа, яка склала протокол, - інспектор роти №2 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старший лейтенант поліції ОСОБА_4., будучи попередженим про необхідність надання правдивих пояснень з приводу обставин складання ним протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , повідомив наступне.

Так, поліцейський зазначив, що дійсно 15.11.2020 у зазначений в протоколі час, перебуваючи на чергуванні та патрулюючи містом, його наряд отримав виклик, зі змісту якого вбачалось, що працівниками спецпідрозділу поліції було зупинено транспортний засіб, у водія якого були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а тому з метою перевірки обставин ймовірного перебування водія у стані наркотичного сп`яніння, та подальшого реагування відповідно до наданих повноважень, виникла необхідність прибути на місце для перевірки цих обставин.

Прибувши на місце події, з огляду на наявність обґрунтованих підстав про ймовірне перебування водія ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, останньому було запропоновано слідувати разом з ними до закладу охорони здоров`я для огляду на стан такого сп`яніння. Крім того, йому було повідомлено, що він може відмовитись від такого огляду в присутності двох свідків та роз`яснено наслідки такої відмови, на що ОСОБА_1 відповів, що він не вбачає сенсу проходити такий огляд. Після цього, ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, що було зафіксовано на бодікамеру.

При цьому ОСОБА_4 повідомив, що ОСОБА_1 не оспорював та не заперечував факт керування ним транспортним засобом.

В судовому засіданні у своїх поясненнях свідок ОСОБА_3 , будучи попередженим про необхідність надання правдивих пояснень з приводу обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , підтвердив обставини, викладені ним у поясненнях, які були оформлені працівниками поліції на бланку та те, що ОСОБА_1 у його присутності та у присутності ще одного свідка відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я і він таку відмову засвідчив своїми підписами у цих поясненнях та у протоколі про адміністративне правопорушення. Факту керування ОСОБА_1 автомобілем він не бачив, оскільки був запрошений працівниками поліції лише під час фіксування відмови від огляду. На запитання захисника, чи пропонували водієві пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, свідок пояснив, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі. Щодо виявлених працівниками поліції у водія ознак наркотичного сп?яніння свідок ОСОБА_3 зазначив, він не має відповідних медичних знань з приводу встановлення ознак наркотичного сп`яніння, а тому з цього приводу нічого зазначити не може, засвідчив лише факт відмови водія від запропонованого інспекторами поліції проходження огляду.

Будучи неодноразово повідомленим у встановленому законом порядку, інший свідок ОСОБА_2 в судове засідання не прибув у зв`язку з довготривалим відрядженням за межі міста Києва та Київської області.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на таке.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством (далі - Правила).

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статей 245, 251, 252, 280, 283 цього Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пункт 1.3 Правил передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 Правил встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, пункт 2.5 Правил зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За невиконання вимог пункту 2.5 Правил передбачено адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП.

В рішенні Європейського суду з прав людини у складі його Великої палати по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно норм, встановлених законами держави Україна.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, що містяться у справі про адміністративне правопорушення, зокрема:

- даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №422900 в якому зазначено про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а також про його відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому порядку у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , протокол сумніву у суду не викликає, оскільки складений відповідно до вимог статей 254, 256 КУпАП.

При цьому, протокол не містить будь-яких пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з приводу незгоди з його змістом, як і не містить жодних заяв, зауважень, заперечень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення, в тому числі і щодо ознаки об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, а саме - керування транспортним засобом. Даних про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції матеріали справи не містять;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що вони були свідками при фіксуванні відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння у встановленому порядку у закладі охорони здоров`я;

- відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського №АА00290, з якого вбачається, що ОСОБА_1 у присутності вищевказаних свідків відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому порядку.

Відповідно до частини 4 статті 256 КУпАП при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу а також ст. 63 Конституції України, про що робиться відмітка у протоколі.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейським законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вимоги частини 2 статті 251, статей 256, 2652, 266, 268 КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженого наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, поліцейським дотримано.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння - виражене тремтіння пальців рук, неприродньо блідий колір обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, виявлені працівниками поліції 15.11.2020 у ОСОБА_1 в розумінні п. 4 розділу 1, п. 12 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується належними та допустимими доказами у справі, які повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

При цьому, судовий розгляд справ про адміністративні правопорушення проводиться відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким не передбачено визнання доказів, що містяться у матеріалах справи недопустимими, про що клопотала сторона захисту.

Таким чином, наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, суд розцінює як обраний ним спосіб захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, оскільки такі твердження повністю спростовуються встановленому в ході судового розгляду, та доказами, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

При призначенні стягнення правопорушнику суд, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують і пом`якшують відповідальність.

З огляду на викладене, враховуючи, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не містить альтернативного адміністративного стягнення, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, наведений у ст. 5 вказаного Закону.

Керуючись статтями 33, 40-1, 130, 221, 276-280, 283-287 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя А.В. Касьян