Справа № 463/9791/20 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 33/811/1725/20 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року м.Львів

Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Личаківського районного суду м.Львова від 09 листопада 2020 року,

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420,40 грн. судового збору у справі.

Згідно постанови судді ОСОБА_1 , 04 жовтня 2020 року о 16 год. 12 хв. на вул.Медової Печери, 23 у м.Львові, керуючи транспортним засобом марки «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , була затримана працівниками поліції в стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук), відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушила п.2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 покликається на те, що висновки суду першої інстанції про визнання її вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є передчасними, незаконними та необгрунтованими. Зазначає, що матеріали справи не містять належних, достатніх та допустимих доказів щодо наявності в її діях складу адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не були дотримані вимоги ст. 268 КУпАП, що є безумовною підставою для скасування судового рішення. Вказує, що місцевий суд не повідомивши її про дату розгляду справи, розглянув таку у її відсутності, чим позбавив права на захист.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, мотивуючи тим, що розгляд справи відбувся без її участі, а про згадану постанову їй стало відомо 12 листопада 2020 року, скасувати оскаржувану постанову та провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Справа тричі 23.12.2020, 13.01.2021 та 29.01.2021 призначалась до розгляду в приміщенні Львівського апеляційного суду, однак в черговий раз 29 січня 2021 року, ні правопорушник ОСОБА_1 ні її захисник - адвокат Білик П.Б. будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду, в судове засідання для участі в розгляді справи не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили, і клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило. У зв`язку з цим суд вважає, що наведена поведінка учасників процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи.

Відповідно ж до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка правопорушника та його захисника в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

А тому, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, та приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Пунктом 2.5 ПДР покладено на водіїв обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відтак, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів, зробив висновок про те, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння відмовилася.

Висновок судді одержаний внаслідок всебічного, повного та об`єктивного розгляду усіх обставин справи та підтверджується дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №420797 від 04 жовтня 2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер», відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, дослідженого в суді апеляційної інстанції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків та іншими матеріалами справи.

Як зазначено в протоколі, права та обов`язки згідно зі ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП ОСОБА_1 були роз`яснені.

Покликання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що постанова суду є незаконною та необгрунтованою, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, докази здобуті працівниками поліції згідно встановленого законом порядку і перевірені під час розгляду в суді апеляційної інстанції, в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, сумніву у їх достовірності, законності та належності у суду апеляційної інстанції не має.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню її вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

Що стосується доводів апелянта про закриття провадження у справі, то вважаю, що у діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому відсутні підстави для закриття провадження у даній справі.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, з огляду на викладене, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити правопорушнику ОСОБА_1 в задоволенні її апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції стосовно неї залишити без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Поновити правопорушнику ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Личаківського районного суду м.Львова від 09 листопада 2020 року.

Апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Личаківського районного суду м.Львова від 09 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік - без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.