КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/851/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Сучкова О.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 26 жовтня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 26 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням судді, захисник Сучков О.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що матеріали справи не містять доказів щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом в установлений судом місце та час.

Просить також врахувати, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, а огляд на стан сп`яніння був проведений працівниками поліції з порушенням вимог ст.266 КУпАП.

За наслідками апеляційного розгляду просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Сучков О.С., будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання, не з`явились, про поважність причин неявки не повідомили. З цих підстав розгляд апеляційної скарги та перевірка її доводів проводиться на підставі матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 02 вересня 2020 року о 04 год. 05 хв. керував транспортним засобом «Мазда» д.н.з. НОМЕР_1 на перетині вулиць Дніпровська набережна та Здолбунівська в місті Києві в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а ПДР України.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення та дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.9а Правил дорожнього руху України, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування свого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПРД суд послався на наявні в матеріалах справи докази, а саме на протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №122834 від 02.09.2020 року, дані проведеного освідування із застосуванням приладу «Alcotest 6820, №ARHK0539», яким встановлено наявність у ОСОБА_1 алкоголю в кількості 0,34% проміле та результати якого відображені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких проводилось освідування ОСОБА_1 , дані відеореєстратора з нагрудної камери працівника поліції.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Зокрема, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила. Також протокол містить підпис ОСОБА_1 про те, що йому було роз`яснено його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

До протоколу додано акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів, в якому наявний підпис останнього у відповідний графі «з результатами згоден» (а.с.3, т.1).

Згідно чеку тестування на алкоголь за допомогою приладу «Alcotest6820, №ARHK 0539», проведеного 02.09.2020 о 04 год. 23 хв., у ОСОБА_1 виявлено наявність алкоголю в кількості 0, 34% проміле.

Із дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки. Під час спілкування з працівниками поліції останній не заперечував, що він є водієм даного транспортного засобу.

Таким чином, всупереч доводам апелянта, винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України підтверджується належними, достатніми та допустимими доказами, на які суд послався у своєму рішенні. На противагу цим доказам, судом не може прийматися до уваги як доказ невинуватості ОСОБА_1 та обставина, що він не був відсторонений від керування транспортним засобом працівниками патрульної поліції, оскільки це не впливає на правильність прийнятого судом рішення.

З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначає апелянт.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу захисника Сучкова О.С. - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 26 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Сучкова О.С. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз