П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" січня 2021 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Іваніна Ю.В., при секретарі судових засідань Ірклієнко М.А., розглянувши матеріали справи, які надійшли з УПП у м.Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

за участю осіб, що беруть участь у провадженні

у справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Федорова Д.С.,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшли матеріали адміністративної справи зі складеним протоколом про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як убачається з даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 11.11.2020 року, серії БД, №095504, 11.11.2020 року, о 12.50 годині, по вулиці Кибальчича 3/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - «Фольксваген Гольф», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці, що не реагують на світло, неприродний колір обличчя, тремтіння пальців. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога водій відмовився у присутності двох свідків.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Федоров Д.С. подали суду письмові заперечення на протокол, в яких просили суд закрити провадження відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, пояснивши, що після зупинки транспортного засобу поліцейські, не встановлюючи будь-яких ознак сп`яніння запропонували йому проїхати до медичного закладу з метою проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Разом з тим, поліцейські зауважили, що ОСОБА_1 має повне право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, якщо не має на це часу, після чого склали протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 через 3 години самостійно звернувся на П.Запорожця, 20, де йому відмовили через відсутність направлення.

На думку захисника, відмова ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння була спровокована поліцейським, який повідомив йому про можливість відмовитися та в подальшому пройти огляд самостійно, хоча достовірно знав наслідки, передбачені санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене, просили суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника, вивчивши письмове клопотання та матеріали справи, долучені до протоколу, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з дослідженого судом протоколу про адміністративне правопорушення від 11.11.2020 року, серії БД, №032886, 11.11.2020 року, о 12.50 годині, по вулиці Кибальчича 3/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - «Фольксваген Гольф», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці, що не реагують на світло, неприродний колір обличчя, тремтіння пальців. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога водій відмовився у присутності двох свідків.

Дослідженим судом відеозаписом, долученим до протоколу, зафіксовано, що на пропозицію поліцейського пройти огляд з метою виявлення стану сп`яніння ОСОБА_1 погодився, зазначивши, що не вживав алкоголь, однак після того, як працівник поліції роз`яснює можливість та право відмовитися без роз`яснення відповідних наслідків, він відмовляється. На цьому запис, який триває близько хвилини, обривається.

Свідки у письмових поясненнях підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту на стан сп`яніння.

Оцінюючи докази, суд зауважує, що пояснення свідків є неконкретними і формальними, оскільки з їх змісту неможливо зрозуміти, ознаки якого стану сп`яніння були виявлені у ОСОБА_1 , і у який спосіб йому пропонували пройти огляд на стан сп`яніння.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, за змістом вказаної норми, поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про наявність у нього ознак сп`яніння, висловити чітку вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, і у разі незгоди водія його пройти, скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На переконання суду, відмова пройти огляд на стан сп`яніння була спровокована поліцейським, який повідомив ОСОБА_1 його право відмовитися від огляду, не роз`яснивши наслідки такої відмови, в той час, як поліцейському достовірно були відомі наслідки, передбачені санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначені дії створили у ОСОБА_1 враження стосовно правомірності його дій, чим спонукали відмовитися від проходження огляду у встановленому законом порядку і спровокували вчинення ним адміністративного правопорушення.

Вказані дії є неприпустимими для представника влади, оскільки поліцейський відповідно до покладених на нього завдань згідно з п.1 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію» першочергово здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортним засобом, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння' або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цим транспортним засобом.

Незастосування працівником поліції цього заходу забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення у сукупності із встановленими судом обставинами свідчить про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками сп`яніння, що потребувало його огляду і складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, який є недопустимим доказом.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення відсутні, а згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, оцінивши наведені захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи на підтвердження відсутності в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, долучені до нього письмові докази, письмові пояснення та клопотання захисника - адвоката Федорова Д.С., за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, серії БД №095504, від 11.11.2020 року, не підтверджені у судовому засіданні.

Згідно із п.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що факт порушення п. 2.5 Правил Дорожнього руху водієм ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 283, 284, 290, 291 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення у вигляді арешту, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.185-3 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня винесення.

Суддя Дніпровського районного суду

м. Києва Ю.В. Іваніна