Справа № 163/1868/21
Провадження № 3/163/1014/21
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Шеремета С.А.

з участю секретаря Семенюк К.М.,

представника Волинської митниці Кунєвої З.Ю.,

захисника особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Рибченко Н.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши в приміщенні суду направлені Волинською митницею Держмитслужби матеріали справи за протоколом № 0309/20500/21 про притягнення до відповідальності за ст.472 МК України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , водія фірми «Шаль», РНОКПП НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , прямуючи 20.07.2021 року з Республіки Польща в Україну через митний пост "Ягодин" Волинської митниці водієм транспортного засобу марки "Рено" з напівпричепом "Шмітц", номерні знаки НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , яким в адресу, згідно поданих товарно-супровідних документів, міжнародного благодійного фонду "Друзі-Дітям Чорнобиля" переміщувався товар - гуманітарна допомога, загальною вагою 9600 кг та вартістю 8115 євро, не задекларував за встановленою формою 560 штук уростомічних мішків (6 найменувань) та 8 штук засобів для легкого видалення клейких матеріалів зі шкіри, загальною вартістю 58 780 гривень 62 копійки, що переміщувались в двох картонних коробках, які знаходились у відділенні для зберігання інструментів, запасних колес (палетниках) напівпричепа марки "Шмітц", номерний знак НОМЕР_3 , без ознак приховування і були виявлені під час митного контролю, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

Особа, що притягується до відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином судом повідомлявся про час та місце його проведення, свої права та інтереси доручив представляти захиснику Рибченко Н.В., на адресу суду надіслав письмові пояснення щодо суті правопорушення.

Захисник особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_2 не заперечила проти розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 , висловила свою правову позицію про відсутність в діях свого підзахисного складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, повністю підтримала свої письмові пояснення з наведених у них підстав, просила провадження в справі закрити.

Представник Волинської митниці під час розгляду протоколу заявила, що вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, просила накласти стягнення в межах санкції ч.1 ст.483 МК України, стягнути витрати митниці і судовий збір.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення повністю стверджена матеріалами справи: протоколом про порушення митних правил, актом про проведення митного огляду транспортного засобу, копією контрольного талону для проходження по "червоному коридору", митною декларацією та письмовими поясненнями ОСОБА_1 , товарно-супровідними документами на переміщуваний товар - гуманітарна допомога, службовою запискою інспектора митниці, висновком експерта.

Твердження захисника про відсутність в діях її підзахисного складу правопорушення, оскільки виявлений митницею товар був задекларованим в його письмовій декларації, є безпідставним.

Згідно із ч.1 ст.374 МК України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент … 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Отже, не підлягають декларуванню товари, які переміщуються в ручній поклажі або в супроводжуваному багажі.

Пунктами 34, 52, 55, 63 ст.4 МК України визначено, що несупроводжуваний багаж товари, що відправляються їх власниками-громадянами з оформленням багажних або інших перевізних документів та переміщуються через митний кордон України окремо від цих громадян; ручна поклажа товари, що належать громадянам і переміщуються через митний кордон України разом з цими громадянами або уповноваженими ними особами без оформлення багажних чи інших перевізних документів; супроводжуваний багаж товари, що належать громадянам і переміщуються через митний кордон України у багажних відділеннях транспортних засобів, якими прямують ці громадяни, з оформленням багажних або інших перевізних документів; уповноважена особа (представник) особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого декларантом, наділена правом вчиняти дії, пов`язані з проведенням митних формальностей, щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта.

Як встановлено під час розгляду протоколу, ОСОБА_1 переміщував не власні товари, а передані йому для перевезення в Україну як безкоштовну гуманітарну допомогу, зокрема для хворого ОСОБА_3 . При цьому відправник не надав йому жодних доручень на вчинення дій, пов`язаних з виконання митних формальностей.

За таких обставин підстави для віднесення вилучених за цим протоколом товарів до ручної поклажі чи супроводжуваного багажу самого ОСОБА_1 відсутні.

Через це ці товари підлягали декларуванню в повному обсязі, що ОСОБА_1 при заповненні митної декларації не зробив.

Наданий захисником лист фонду "Хоф Шлютер", в якому вартість товарів зазначена орієнтовно в 300 євро судом не приймається до уваги, оскільки така вартість вказана приблизно зі слів ОСОБА_4 та жодними документами не підтверджена, а на момент перетину кордону підтверджуючі документи щодо вартості утостомічних мішків та засобу для видалення клею були відсутні.

Отже, зазначеними доказами достатньо повно доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст.472 МК України правопорушення.

Щодо відповідальності ОСОБА_1 вбачаються підстави для такого висновку.

Він вперше притягується до відповідальності за порушення митних правил і щиро кається у вчиненому, про що свідчать письмові пояснення останнього, в яких ОСОБА_1 вказав, що виявлені уростомісні мішки та засіб для легкого видалення клейких матеріалів зі шкіри переміщував для хворого ОСОБА_3 як гуманітарну допомогу, наміру порушувати митні правила не мав.

По справі достовірно встановлено, що уростомічні мішки та засіб для легкого видалення клейких матеріалів зі шкіри ввозились від Благодійного фонду "Хоф Шлютер" як гуманітарна допомога для хворих та малозабезпечених громадян України, а безпосередньо для ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є інвалідом з дитинства з діагнозом МСЕК - вада розвитку сечової системи. Причиною передання цих засобів з Німеччини є низький рівень матеріального забезпечення сім`ї хворого.

Вищевказані обставини підтверджуються медичною документації щодо стану здоров`я ОСОБА_6 , пояснювальною запискою матері хворого - ОСОБА_7 , яка була допитана в судовому засіданні в якості свідка та надала аналогічні змісту вказаної пояснювальної записки пояснення, підтвердженням та листом фонду "Хоф Шлютер" про безкоштовне передання товарів хворому ОСОБА_8 .

Статтею 23 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.ст.33-35 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання про стягнення необхідно враховувати співрозмірність шкоди, завданої державним та суспільним інтересам, і шкоди, завданої особі. Суд повинен проаналізувати, чи дотримано органами влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном, тобто, чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника. Крім того, Суд звертає увагу, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

Аналіз доказів і встановлених фактичних обставин справи (мотиви вчиненого правопорушення; асортимент, кількість і вартість предметів порушення митних правил; сукупність пом`якшуючих відповідальність обставин та відомостей про особу винного, а також те, що вилучені товари були призначені хворому - інваліду з дитинства) свідчать про те, що від дій ОСОБА_1 шкідливі для держави наслідки не настали.

З огляду на зазначені обставини, зокрема те що ОСОБА_1 вперше притягується до відповідальності за порушення митних правил, умислу вчиняти правопорушення не мав, а вилучені товари переміщував хворому як благодійний подарунок та враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, вбачаються підстави для висновку, що накладення стягнення у вигляді штрафу і конфіскації товарів, що передбачено санкцією ст.472 МК України як безальтернативне стягнення, в даному випадку буде порушенням положень ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки буде непропорційним, не відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника і буде очевидно неспіврозмірним практичній ролі "правопорушення та відповідальності".

Отже, вчинені ОСОБА_1 дії є малозначними, а накладення на нього стягнення не відповідатиме суспільній шкідливості вчиненого.

Згідно зі ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, уповноважений розглядати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Таким чином, встановлено підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Тимчасово вилучені в цій справі в порядку ст.511 МК України товари слід повернути особі, якій вони призначались.

Понесені по справі витрати на зберігання товарів відшкодуванню не підлягають згідно із ст.520 МК України, судовий збір не справляється на підставі ст.401 КУпАП.

Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, на підставі ст.22 КУпАП від адміністративної відповідальності за вчинення цього правопорушення звільнити та обмежитись усним зауваженням.

Провадження в справі закрити.

Вилучений за цим протоколом товар - «уростомічні мішки та засіб для легкого видалення клейких матеріалів зі шкіри», що вилучені за протоколом № 0309/20500/21 повернути власнику, законному володільцю для найшвидшої доставки адресату інваліду з дитинства ОСОБА_9 .

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Повний текст постанови виготовлено 30 листопада 2021 року.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області С.А.Шеремета