Справа № 203/3565/21
Провадження № 3/175/2106/21
Постанова

Іменем України

26 листопада 2021 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Реброва С.О.

при секретареві Нагорічній Р.М.

за участю:

прокурора Мануйленка І.М.

особи яка притягується ОСОБА_1

розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення -

встановив:

На розгляд Дніпропетровського районного суду надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного корупційного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З матеріалів протоколу вбачається, що ОСОБА_1 , будучи звільненим у 2020 році з посади начальника відділу процесуального керівництва досудових розслідувань, яке здійснюється слідчим територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, що поширює свою діяльність на Дніпропетровську область, управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, що поширює свою діяльність на Дніпропетровську область, та слідчих регіональної прокуратури прокуратури Дніпропетровської області, будучи суб`єктом декларування відповідно до ст. 1 Закону «Про запобігання корупції» та згідно з п.п. «а», «в» п.2 ч.1 ст. 3, абзацу другого ч.2 ст. 45 Закону суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст.45 даного Закону, пункту 2, підпункту 3 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 3 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 №959/290089, несвоєчасно подав декларацію після звільнення 01.04.2021 року, тобто за межами встановленого законом терміну для подання декларації.

ОСОБА_1 будучи суб`єктом, який припинив у 2020 році виконання функцій держави, зобов`язаний був подати декларацію, особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2020 рік до 01.04.2021 року.

Декларацію за 2020 рік він подав до реєстру 01.04.2021 року о 18 год. 20 хв., вибравши тип декларації «після звільнення».

При перегляді послідовності дій користувача Реєстру, які вчинив ОСОБА_1 за період 01.01.2021 - 31.03.2021 року встановлено, що він не заходив в «особистий кабінет» та відповідно дій з метою створення та подачі декларації не здійснював.

Відповідно до відомостей Реєстру встановлено, що ОСОБА_1 зареєструвався у реєстрі 07.10.2016 року, подав 7 декларацій та повідомлень про суттєві зміни у 2016-2020 роках.

Оскільки ОСОБА_1 не вперше подавав декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, йому відома послідовність дій необхідних для заповнення та подання документів до Реєстру.

Таким чином, ОСОБА_1 не вжив заходів для подання декларації у встановлений законодавством строк, де вказаними діями вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП, а саме, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував свою провину. Звернув увагу суду на те, що його належним чином не повідомляли та не викликали для ознайомлення з протоколом. Заявив клопотання про визнання протоколу від 25.08.2021 року складеного головним спеціалістом НАЗК ОСОБА_2 недопустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення, оскільки він складений із порушенням вимог адміністративного та антикорупційного законодавства і закрити адміністративне провадження у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Пояснив, що 01 грудня 2020 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі №160/5928/20 його було поновлено на посаді начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

21 квітня 2021 року Третім апеляційним адміністративним судом було частково змінено рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року у справі №160/5928/20 та поновлено його на посаді, рівнозначній посаді начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві з 15.05.2020 року.

Враховуючи рішення судів першої та другої інстанції, якими його було поновлено на рівнозначній посаді прокурора, що він займав до дати звільнення (15.05.2020 року), у нього виникли сумніви щодо типу та строків декларації, яку він повинен заповнювати та подавати до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

31 березня 2021 року, в день подання декларації, виникли додаткові складнощі, які не залежали від нього, проте були усунуті в найкоротший термін, та вже 01 квітня 2021 року ним було подано відповідну декларацію.

31 березня 2021 року у нього закінчився строк дії електронного цифрового підпису. Проте, отримання нового ЕЦП було ускладнено перебоями в роботі мережі Інтернет, та тимчасовим призупиненням доступу у зв`язку з технічними складнощами надавача послуги. Після відновлення доступу до мережі Інтернет та формування нового ЕЦП, в нього були порушені налаштування на комп`ютері та він був змушений звертатись до технічної підтримки НАЗК для вирішення даного питання та налагодження роботи комп`ютеру та відновлення доступу до сайту НАЗК. В подальшому було встановлено, що доступ до сайту НАЗК був неможливим у зв`язку з різними вказівками показників часу, на його комп`ютері та на налаштуваннях сайту НАЗК.

01 квітня 2021 року, відразу після відновлення доступу до сайту НАЗК, ним було подано декларацію, про що міститься відмітка в особистому кабінеті (01 квітня 2021 року 0 18 годині 20 хвилин). Таким чином, строк несвоєчасного подання декларації до НАЗК складає менше однієї доби (24 годин).

Крім того, додаткового зазначив, що письмові пояснення надані начебто ним на адресу управління проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя НАЗК від 10.08.2021 року не відповідають дійсності, він їх не направляв, а наявний підпис на них підроблений. Ним спрямована заява до ДБР про притягнення до кримінальної відповідальності особи за цими фактами.

Прокурор в судовому засіданні зауважив, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП без порушень законодавства та підстав для закриття не вбачає, тому як законодавець надав три місяці для складання декларації та посилання ОСОБА_1 на поважність пропуску строку просив не приймати до уваги. Просив визнати його винуватим, та притягнути до відповідальності в межах санкції статті та призначити покарання у вигляді мінімального штрафу.

Заслухавши думку прокурора, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, що полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

На підставі цієї норми судом не приймаються доводи правопорушника щодо спливу строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Також, ОСОБА_1 в ході судового розгляду пояснив, що він був викликаний до НАЗК шляхом направлення повідомлення в месенджері WhatsApp, де він відповів також через мессенджер, що на дату запрошення не може з`явитись, так як перебуває на відпочинку за межами міста і вказав дату свого повернення після якої він зможе з`явитись і надати свої пояснення. Представник НАЗК попросив через мессенджер направити заяву про це, що він і зробив, направивши заяву через мессенджер, яка не була ним підписана, так як виготовлена за допомогою електронних пристроїв. Незважаючи на його заяву, представник НАЗК склав протокол до якого додав роздруківку заяви з підписом, який очевидно не є його підписом і не міг бути на документі, який він виготовив електронним способом і відправив через мессенджер. Отже вважає, що при складанні протоколу представник НАЗК не дотримався вимог КУпАП в частині надання йому можливості подати свої пояснення та ознайомитись з протоколом.

Судом приймались заходи для виклику в судове засідання головного спеціаліста НАЗК ОСОБА_2 , який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, але враховуючи, що сторони повторно не наполягали на його виклику суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у його відсутність.

Абзацом другим частини другої статті 45 Закону визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Декларація після звільнення - декларація, яка подається відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держали або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону. Така декларація охоплює звітній рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені,пожежі,землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агента з питань запобігання корупції, витребування відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

З листа Вищого спеціалізованого суду України №223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язанні з корупцією» вбачається, що за наявності поважних причин на неподання декларації відповідальність за ч.1 ст.172-6 КУпАП виключається (під поважними причинами зокрема є і технічні збої офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції). Крім того суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання декларації суб`єкта без поважних причини, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 мав намір подати е-декларацію але не вчинив всі дії, щоб її подати до Реєстру у строк передбачений законодавством, без поважних причин.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом, який припинив у 2020 році виконання функцій держави, зобов`язаний був подати декларацію, особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2020 рік до 01.04.2021 року.

Додатково ОСОБА_1 зазначає, що його було поновлено на посаді за рішенням суду. Проте, вказані рішення судів першої та другої інстанції набрали законної сили в квітні 2021 року, тобто після спливу строку відведеного законом для подання декларації.

Таким чином пояснення ОСОБА_1 не можуть бути враховані в частині наявності поважних причин для несвоєчасного подання декларації.

Поважних причин, які б перешкодили 01.01.2021 по 31.03.2021 року ОСОБА_1 вчасно подати декларацію за минулий рік не встановлено, а зі змісту протоколу вбачається: «Відповідно до відомостей Реєстру встановлено, що ОСОБА_1 зареєструвався у реєстрі 07.10.2016 року, подав 7 декларацій та повідомлень про суттєві зміни у 2016-2020 роках.

Оскільки ОСОБА_1 не вперше подавав декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, йому відома послідовність дій необхідних для заповнення та подання документів до Реєстру.».

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 будучи суб`єктом декларування, несвоєчасно подав декларацію після звільнення, що є порушенням вимог абзацу другого частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Такі дії ОСОБА_1 суд розцінює, як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що передбачено ч.2ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», а отже згідно із Законом України «Про запобігання корупції», мають всі ознаки правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення, враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а тому, суд бере до уваги, що гр. ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності. Обтяжуючих відповідальність обставин судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне накласти на гр. ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП особа, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачує судовий збір у розмірі, визначеному п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з ч.4 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, прийнятими у справах про адміністративні правопорушення, та за рішеннями, прийнятими у кримінальних провадженнях, стягувачем виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.

У зв`язку з наведеним з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 454 гривні 00 копійок.

Керуючись ст.ст. 33, 38, ч.1 ст.172-6, 245, 252 КУпАП, суд -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень). Одержувач УДК у Дніпровському районі /21081100/ ОКПО 37976087 Банк одержувача Казначейство України ЕАП Р/рахунок UA0004079 Код платежу (КЕКД) 21081100.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 гривні 00 копійок. (отримувач: ГУК у Дн-кій обл/ОТГсмтСлобож/22030101, код отримувача за банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), рахунок отримувача UA00004457, «00» Без деталізації за відомчою ознакою).

Відповідно до положень ст.ст. 307 - 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу не пізніше як через 15 днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подається до апеляційного суду через місцевий суд.

Суддя С.О. Ребров

Строк пред`явлення постанови до виконання: протягом трьох місяців.

Постанова набирає законної сили ________________ року