ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 277/899/21

провадження № 3/0285/2808/21

02 грудня 2021 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О.,

з участю секретаря Клечковської М. М.,

особи, відносно якої складено протокол, ОСОБА_1 ,

його захисника Федорова В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний матеріал, який надійшов

від Ємільчинського районного суду Житомирської області

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 , не працює,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

З адміністративного протоколу слідує, що ОСОБА_1 06.08.2021 о 17 год. 45 хв. в с. Курчицька Гута, Новоград-Волинського району, Житомирської області, по вул. Заводській, керував мопедом Хонда Діо, з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до встановленого законом порядку, відмовився.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав. Не заперечив ту обставину, що керував мопедом і відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, однак він не був п`яним, керував не на проїзній частині, а на ґрунтовій дорозі, поза межами населеного пункту, зокрема в лісі, а працівники поліції, в свою чергу, не запропонували йому їхати до медичної установи для проходження огляду.

Захисник зазначив, що працівниками поліції було порушено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння, не роз`яснено ОСОБА_1 його прав, а сам протокол складався без його участі.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

У практиці Європейського Суду з прав людини (далі Суд) існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

В судовому засіданні були досліджені матеріали справи, надані поліцією, зокрема письмові докази та відеозапис з нагрудної бодікамери. Так, останній повністю спростовує відомості, зазначені у протоколі, з якого вбачається, що ОСОБА_2 керував мопедом з такими ознаками алкогольного сп`яніння: запах з порожнини рота, нестійка хода, виражене тремтіння пальців рук. З відеозапису останніх двох з цих ознак не вбачається. Окрім того, поліцейським пропонувався ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, однак в якому порядку, який саме огляд і де саме, невідомо.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан такого сп`яніння та оформлення результатів такого огляду. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків, або в закладі охорони здоров`я.

Результати огляду на стан сп`яніння водія, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, про що зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення.

На відеозаписі жодної згадки про огляд з використанням спеціальних технічних засобів немає і в наданому суду протоколі також про це нічого не зазначено. Однак сам акт огляду до справи долучений, проте у протоколі такі відомості відсутні.

Повертаючись до процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, заслуговує на увагу той факт, що поліцейським, в порушення вимог зазначеної вище інструкції, після відмови водія на проходження огляду на стан сп`яніння на місці не було направлено його до найближчого закладу охорони здоров`я, як того вимагають положення постанови Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду».

Чи пропонувався взагалі ОСОБА_1 такий огляд в медичній установі, матеріали справи не містять. Натомість на запитання останнього, які наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейський відповів, що йому нічого не буде.

Надана постанова поліцейського про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.ст.121,126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу свідчить лише про керування ним мопедом без посвідчення водія, полісу страхування та без шолома, що ним і так не заперечувалось в судовому засіданні. Однак зазначене не може бути безумовною підставою для притягнення його до відповідальності за ст.130 КУпАП.

За таких обставин, посилання працівника поліції в протоколі на відмову ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до встановленого законом порядку, є передчасними та непереконливими, а остаточно факт допущення ним порушення ч.1 ст.130 КУпАП не є доведеним, що позбавляє суд можливості всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати усі обставини справи та прийняти законне та обґрунтоване кінцеве рішення по даній справі.

При наявності певної неповноти чи суперечностей, суд не може взяти на себе функцію сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи. Зазначене становитиме порушення вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини у справах «Малофеєва проти Росії» та «Карелін проти Росії».

Докази надані на підтвердження вини ОСОБА_3 викликають розумні сумніви, наявність яких не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

В судовому засіданні також встановлено, що всупереч вимогам ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 складався без його участі, що є грубим порушенням чинного законодавства, і підтверджується відсутністю його пояснень, підписів, в результаті чого не було дотримано вимог щодо роз`яснення його прав і обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП, про що в протоколі робиться відповідна відмітка, яка також відсутня.

Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи всі обставини справи, вважаю, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження в справі підлягає закриттю.

В підсилення своєї правової позиці, звертаю увагу на практику Європейського Суду з прав людини, який у своєму рішенні по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» наголошував, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин. Обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, статтями 280, 283, 284, 285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя О.О.Літвин