П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 року м. Львів.

Суддя Галицького районного суду м. Львова Юрків О.Р.,

за участі представника Галицької митниці Держмитслужби Дунаса М.О., представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Завади Т.Р., розглянувши справу про адміністративне правопорушення ,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛАН», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий 16.02.1996 року Красногвардійським РВУМВС України в Дніпропетровській області,

за ч.1 ст. 483 МК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про порушення митних правил №1996/20900/20, 29.09.2020 року в зону митного контролю пункту пропуску "Рава-Руська-Хребенне" митного поста "Рава-Руська" Галицької митниці Держмитслужби в`їхав транспортний засіб реєстраційний номер НОМЕР_2 / НОМЕР_3 з товаром: «тафтингове покриття для підлоги (штучна трава) вагою 15645,8 кг., та запчастини вагою 11,2 кг», який прямував з Республіки Польща в Україну смугою руху «червоний коридор» в режимі імпорт.

Як підставу для переміщення товару, водієм фірми перевізника до митного контролю подано наступні документи:

-CARNET TIR YX82887526;

-міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) №477677 від 24.09.2020 року;

-рахунок-фактура (Invoice) № від 24.09.2020 року;

-пакувальний лист (Packing List) № від 24.09.2020 року;

-Сертифікат про походження товарів EUR.1 № А3208571 від 23.09.2020 року.

Відповідно до поданих документів, відправником виступає компанія «DRC Products Corporation» (D-44268, Dortmund, Germany), продавцем компанія «Interproject L.P.»(2n Floor, College House, 17 King Edwards Road, London HA4 7AE, England), одержувачем ТОВ "БЕЛАН" (49106, м. Дніпро, бул. Слави, буд. 27А, кв. 49, ). Вартість переміщуваного товару «Тафтингове покриття для підлоги (штучна трава) вагою 15645,8 кг.» заявлена у товаросупровідних документах становить 48959,64 Євро, що згідно курсу Національного банку України відповідає сумі 1617509 грн., а вартість товару «запчастини вагою 11,2 кг.» заявлена у товаросупровідних документах становить 700,65 Євро, що згідно курсу Національного банку України відповідає сумі 23147 грн. 79 коп.

Як підставу для переміщення зазначеного вище товару через митний кордон України керівником ТОВ "БЕЛАН" ОСОБА_1 подано попередню митну декларацію типу ЇМ ЕЕ №UA110000/2020/929953.

З метою перевірки зазначеної зовнішньоекономічної операції, на письмовий запит №7.4/20-01/14/24989 від 29.09.2020 Галицької митниці Держмитслужби до компанії «S.F.T. GONDRA Freres» (Service Douane Aerogare de fret 59817 LESQUIN Cedex) отримано відповідь (вх. митниці №34737/7.4-20 від 29.09.2020 року Галицька митниця Держмитслужби) якою надіслано копії товаросупровідних дoкyмeнтiв (CMR №477676 від 23.09.2020 року, рахунок-фактура (Invoice) № від 24.09.2020 року, пакувальний лист (Воп de Livrasion) 15330/13763 від 23.09.200, митна декларація OpaHui'i (MRN № 20FRD746)) які були підставою для експорту товару з території Євросоюзу.

Відповідно до отриманих документів, відправником товару виступає компанія «FieldTurf Tarkett SAS» (91 rue de Chateaubriand, 62260 Auchel, France), отримувачем - «BELAN LTD» (49 office bul. Slavy 27, 49106 Dnepropetrovsk, Ukrainia), а вартість товару «Тафтингове покриття для підлоги (штучна трава) вагою 15645,8 кг.» становить 58006,53 Євро, що згідно курсу Національного банку України відповідає сумі 1916396 грн. 54 коп. Крім цього, у отриманій копії рахунку-фактури (Invoice) № від 23.09.2020, платником зазначено українську компанію отримувача «BELAN LTD».

Таким чином, у ході перевірки встановлено, що керівником компанії ТОВ "БЕЛАН" ОСОБА_1 , як підставу для переміщення товару ««Тафтингове покриття для підлоги (штучна трава) вагою 15645,8 кг.» через митний кордон України подано попередню митну декларацію типу ЇМ ЕЕ №UA110000/2020/929953, підставою для оформлення якої були-документи що містять завідомо неправдиві відомості щодо відправника, продавця, ціни та вартості товару.

Від надання письмових пояснень керівник компанії ТОВ "БЕЛАН" ОСОБА_1 відмовилась.

Дії органом митниці кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Завада Т.Р., під час розгляду справи факт вчинення правопорушення заперечив, з мотивів, наведених у письмових запереченнях та просить звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Представник Галицької митниці Держмитслужби в судовому засіданні зазначив, що у діях Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛАН» ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 483 МК України. На правопорушника слід накласти стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 483 МК України у виді штрафу в розмірі вартості вилучених товарів з їх конфіскацією.

Заслухавши думку представника Галицької митниці Держмитслужби, представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.1 Митного кодексу України (надалі - МК України), законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

У відповідності до ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України визначено, що державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Відповідно до статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи МК чи іншими законами

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.280 КУпАП зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає за необхідне згідно зі ст. 487 МК України, застосувати норми Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

При цьому, за змістом ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи суддя повинен перевірити правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказав, що термін «кримінальне правопорушення», що міститься у ст.2 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), має автономне значення і охоплює суворі за своїми наслідками види адміністративних стягнень, до яких належать адміністративний арешт та значні адміністративні штрафи, які фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції, а справи щодо їх застосування в силу суворості таких санкцій за суттю є кримінальними (пункти 82, 83 Рішення у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 8 червня 1976 року, пункт 55 Рішення у справі «Гурепка проти України» від 6 вересня 2005 року, пункт 38 Рішення у справі «Менаріні проти Італії» від 27 вересня 2011 року).

Відповідно до ст. 495 МК України протокол про порушення митних правил є джерелом доказів у справі.

Протокол про порушення митних правил є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Частиною першою статті 483 МК України передбачено відповідальність особи за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару, згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

У цьому розумінні переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю може бути вчинено одним із способів, перелічених у ст. 483 МК України.

Згідно ч.1 ст. 483 МК України, відповідальність настає, зокрема, за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Суб`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто особа, яка його вчинила, усвідомлювала обставини і характер незаконного переміщення нею товарів через митний кордон України, та бажала перемістити їх з порушенням установленого порядку.

Згідно протоколу про порушення митних правил від 06 жовтня 2020 року № 1996/20900/20, ОСОБА_1 вчинила дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо відправника, продавця, ціни та вартості товару необхідні для визначення його митної вартості.

Однак ні протоколом про порушення митних правил 1996/20900/20 від 06 жовтня 2020 року, ні будь-якими іншими доказами не підтверджується, що ОСОБА_1 вчинила наведені в протоколі дії.

У відповідності до ч. 2 ст. 459 Митного кодексу України, суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Статтею 335 МК України визначено, які документи, декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, надають органу доходів і зборів в паперовій або електронній формі .

Пунктом 8 ст. 4 МК України передбачено, що декларант це особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Відповідно до п. 3.8 Додатку ІІ до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур від 26 червня 1999 року, до якої приєдналася Україна, декларант несе в повному обсязі відповідальність перед митною службою за достовірність даних, представлених ним у декларації, що знайшло своє відображення і в ч.ч. 4, 5 ст. 266 МК України. Якими регламентовано, що відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант у разі самостійного декларування товарів, а у разі декларування особою, уповноваженою на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, ця особа несе таку саму відповідальність, що й декларант.

В судовому засіданні встановлено, що відправником товару виступає компанія «DRC Products Corporation» (D-44268, Dortmund, Germany), продавцем компанія «InterprojectL.P.»(2naFloor, CollegeHouse, 17 KingEdwardsRoad, LondonHA4 7AE, England).

При цьому, товар придбаний на підставі контракту № 01-08/08 від 08.08.2016 року, копія якого наявна в матеріалах справи.

ТОВ «БЕЛАН» не укладало та не підписувало жодних контрактів (угод, договорів) на поставку товару, що є предметом митного правопорушення із компанією «FieldTurf Tarkett SAS» (91 rue de Chateaubriand, 62260 Auchel, France).

Більше того, докази підробки, незаконності отримання товаросупровідних документів, поданих до митного контролю в Україні відсутні, адже вказані документи недійсними у встановленому законом порядку не визнавались

Разом з цим, як вбачається з СMR №477676 від 23.09.2020 року, рахунок-фактура (Invoice) № від 24.09.2020 року, пакувальний лист(ВоndeLivrasion) 15330/13763 від 23.09.2020 року, митна декларація Франції (MRN№ 20FRD746), які на думку митного органу були підставою для експорту товару з території Євросоюзу, на таких відсутні обов`язкові реквізити електронного документа, зокрема електронний підпис, або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Угод між ТОВ «БЕЛАН» та компанією «FieldTurf Tarkett SAS» (91 rue de Chateaubriand, 62260 Auchel, France) з приводу імпортованого товару не укладалося, а тому ОСОБА_1 невідоме походження документів, що надані такою компанією.

Також відсутні підстави стверджувати, що електронна адреса « » належить компанії «FieldTurf Tarkett SAS», а тому наявні обґрунтовані сумніви в достовірності листа компанії «FieldTurf Tarkett SAS» (91 rue de Chateaubriand, 62260 Auchel, France), згідно з яким було надано відповідні документи.

Таким чином, працівниками Галицької митниці Держмитслужби при оформленні матеріалів про порушення митних правил не були дотримані вимоги закону про всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, оскільки наявні в матеріалах справи документи не мають жодної юридичної сили, так як не відповідають вимогам Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а працівниками митниці не була проведена належна перевірка відповідних інвойсів, а також не було отримано належних даних щодо вартості товару від компанії.

Надані Галицькою митницею Держмитслужби документи на підтвердження факту продажу транспортного засобу не можна вважати належними та допустимими, оскільки на таких відсутні обов`язкові реквізити електронного документа, зокрема електронний підпис, або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Долучені до матеріалів справи докази винуватості особи не можуть бути покладені в основу її обвинувачення, оскільки не відповідають вимогам Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Згідно зі ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 495 МК України та статтями 251, 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність адміністративного правопорушення винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Посадова особа, яка здійснює провадження оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У відповідності до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 483 МК України, дане правопорушення характеризується діями, спрямованими на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Судом встановлено, що документи, що подавалися митному органу при митному оформленні товару, як підстави для переміщення товарів, не є підробленими, одержаними незаконним шляхом, або такими, що містять неправдиві відомості.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

В діях ОСОБА_1 не вбачається умисел чи необережність, що вказує на відсутність суб`єктивної сторони правопорушення і свідчить про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008р., доказування, зокрема, мас випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з протоколом про порушення митних правил №1996/20900/20, як підставу для переміщення зазначеного товару через митний кордон України керівником ТОВ "БЕЛАН" ОСОБА_1 подано попередню митну декларацію типу IM ЕЕ №UA110000/2020/929953.

Згідно класифікатора типів декларацій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1011 від 20.09.2012 року, декларація із літерним кодом напрямку переміщення «ІМ» та літерним кодом типу декларації «ЕЕ» є попередньою митною декларацією з обсягом даних, необхідним для пропуску товарів через митний кордон України та доставлення до митного органу призначення.

Таким чином, митна декларацію IM ЕЕ №UA110000/2020/929953, на підставі якої відповідний товар в`їхав на митну територію України відноситься до попередньої митної декларації з обсягом даних, необхідним для пропуску товарів через митний кордон України та доставлення до митного органу призначення.

Представник особи, що притягується до адміністративної відповідальності пояснив суду, що в даному випадку, митним органом призначення є Київська митниця Держмитслужби, оскільки саме там повинно було здійснене митне оформлення вилученого товару.

При цьому, відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 259 МК України, попередня митна декларація (інший документ, що може використовуватися замість митної декларації відповідно до статті 94 цього Кодексу) подається до ввезення в Україну товарів, транспортних засобів комерційного призначення (у тому числі з метою транзиту) або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту пропуску через державний кордон України. Попередня митна декларація подається декларантом або уповноваженою ним особою митному органу, в зоні діяльності якого товари, транспортні засоби комерційного призначення будуть пред`явлені для митного оформлення, з метою проведення аналізу ризиків та прискорення виконання митних формальностей.

Відтак, з наведеного випливає, що на підставі попередньої декларації не нараховуються митні платежі, не оплачується мито, а така подається для пропуску через державний кордон України товарів та їх доставки до митного органу призначення для здійснення митного оформлення.

Відповідно до ч. 7 ст. 259 МК України, при поданні попередньої митної декларації відповідальність декларанта або уповноваженої ним особи за достовірність відомостей, наведених в цій декларації, настає з моменту: випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму без пред`явлення їх митному органу, яким оформлена така попередня митна декларація; або випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму після пред`явлення їх митному органу, яким оформлена така попередня митна декларація, але без проведення митного огляду цим митним органом; або надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, яким оформлена така попередня митна декларація, інформації про проведення митного огляду пред`явлених товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Відповідно до п. 5.1. Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 651 від 30.05.2012 року, у разі прийняття митним органом рішення про випуск відповідно до заявленого митного режиму товарів, транспортних засобів комерційного призначення за такою попередньою митною декларацією декларанту повертаються також аркуш з позначенням "3/8" ЄАД, відповідні йому додаткові аркуші і доповнення з проставленими в них відбитками особистої номерної печатки.

Відповідно до ч. 6 ст. 256 МК України, при виявленні порушення митних правил митний орган здійснює випуск товарів до завершення розгляду справи про таке порушення за умови, що такі товари не підлягають конфіскації і не будуть потрібні надалі у процесі провадження у справі як докази; декларант сплачує всі митні платежі або забезпечує їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.

В матеріалах справи відсутні докази випуску товарів після пред`явлення їх митному органу, оскільки такі були тимчасово вилучені митницею на підставі статті 511 МК України, про що зроблено відповідний запис у Протоколі, а також відсутні докази надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, яким оформлена така попередня митна декларація, інформації про проведення митного огляду пред`явлених товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митне оформлення товару здійснюється в митному органі призначення, а декларант вправі змінювати відповідні відомості до звичайної митної декларації, оскільки на підставі попередньої митної декларації у особи не виникає обов`язку щодо сплати митних платежів.

Згідно ч. 7 ст. 259 МК України, декларант не може нести відповідальність за достовірність відомостей, наведених в попередній декларації, оскільки така відповідальність настає з моменту настання обставин, викладених в ч. 7 ст. 259 МК України обставин.

Відтак, в даному випадку в діях ОСОБА_1 відсутній склад порушення митних правил, оскільки відповідальність особи виключається в силу вимог ч. 7 ст. 259 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 487 Митного Кодексу України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 1 частиною 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.4 ст.129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Таким чином, суд прийшов до беззаперечного переконання, що обставини, які викладені в протоколі від 06 жовтня 2020 року № 1996/20900/20, не відображають всіх ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, при цьому суд позбавлений права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження у справі підлягає закриттю, а товар, вилучений згідно з протоколом слід повернути компанії ««Interproject L.P.» (2n Floor, College House, 17 King Edwards Road, London HA4 7AE, England), оскільки в судовому засіданні встановлено, що ця компанія є продавцем товару та відповідно власником товару.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, ст.ст.198, 222, 255, 257, 335, 483, 528 МК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил від 06 жовтня 2020 року № 1996/20900/20: тафтингове покриття для підлоги (штучна трава) вагою 15645,8 кг та запчастини вагою 11,2 кг - повернути компанії «Interproject L.P.».

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти діб з дня винесення постанови через Галицький районний суд м. Львова.

Суддя О.Р.Юрків.