ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/497/21 Справа № 697/1400/21 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий по І інстанції Євтушенко Б.В. Доповідач в апеляційній інстанції Ятченко М. О.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2021 року м.Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Ятченко М.О., з участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Хорошун Оксани Володимирівни розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Хорошун Оксани Володимирівни на постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 жовтня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп.,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 04.07.2021 р. об 11 год. 55 хв. на а/д Миронівка-Канів-Софіївка, 48 км. керував транспортним засобом «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №155827 від 04.07.2021 р.

Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її незаконною, ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, представник ОСОБА_1 Хорошун О.В. подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27.10.2021 р. відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрити за ч.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційні вимоги ОСОБА_2 мотивувала тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду, хоча в поясненнях ОСОБА_1 та свідків, доданих до протоколу не зазначено про те, що останньому пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, як і не зазначено це на відеозаписі, який долучений працівниками поліції на підтвердження складання протоколу, чим порушено вимоги ч.3 ст.266 КУпАП, якою врегульований порядок проведення огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Крім того, вказує, що в протоколі не зазначено жодної ознаки алкогольного сп`яніння, які працівником поліції нібито виявлено у ОСОБА_1 , а свідки зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення не з`явилися за викликом до суду, так як відповідно до поштових конвертів, адресати були відсутні за вказаними адресами. Також зазначає, що у протоколі не вказано за допомогою якого технічного засобу пропонувалося ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, і не було долучено відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції, які здійснювали оформлення матеріалів.

Апелянт вважає, що працівниками поліції було грубо порушено вимоги ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. №1452/735, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 р. №1103, що свідчить про те, що такий огляд на стан сп`яніння, проведений працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу, є недійсним. Однак, суд першої інстанції не звернув увагу на дані порушення та в супереч вимогам ч.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини упереджено з обвинувальним ухилом притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, чим допустив неповноту щодо всебічного встановлення фактичних обставин.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Хорошун О.В., які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити, вивчивши матеріали провадження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Хорошун О.В. не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку

посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 та його представника адвоката Хорошун О.В. про недоведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №155827 від 04.07.2021 р; письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснили, що вони були свідками при тому, як працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння і він при цьому відмовився, в подальшому вказаними свідками на адресу суду були направлені заяви в яких вони підтримали свої письмові пояснення надані інспектору поліції 04.07.2021 р.

Також судом першої інстанції, для повного, об`єктивного розгляду справи та прийняття законного рішення були допитані свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Так, старший лейтенант поліції ОСОБА_5 пояснив, що у ОСОБА_1 були явні ознаки алкогольного сп`яніння, і він в присутності двох свідків, про що є відеозапис, відмовився від запропонованого огляду на стан сп`яніння при цьому посвідчення водія не пред`явив, хоча мав його при собі.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні показали, що ОСОБА_1 працівники поліції пропонували пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу трубки, однак він відмовився, також свідок ОСОБА_6 зазначив, що останній відмовивмся пройти огляд на стан сп`яніння і в медичному закладі.

Доводи ОСОБА_1 та його представника адвоката Хорошун О.В. про те, що судом не з`ясовані обставини адміністративного правопорушення є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20 травня 2010 року).

Згідно сукупності досліджених судом доказів, які узгоджуються між собою, судом вірно встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмови від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, що становить самостійний склад адміністративного правопорушення за вказаною статтею.

Таким чином, фактичні обставини щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП судом першої інстанції встановлені цілком вірно.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд дійшов висновку про правильність встановлення уповноваженою посадовою особою факту відмови ОСОБА_1 - особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що стало підставою для складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Будь-які докази відсутності вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і правопорушником суду апеляційної інстанції не надані.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена зібраними та перевіреними по справі доказами, яким дана належна юридична оцінка, та які узгоджуються між собою та у своєму взаємозв`язку і у своїй сукупності повністю доводять вину ОСОБА_1 .

Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника є розмірним до вчиненого і справедливим.

Враховуючи обставини справи, вважаю, що постанова судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_1 є законною та обгрунтованою, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Хорошун Оксани Володимирівни залишити без задоволення, а постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Ятченко