Постанова

про об`єднання справ

26 листопада 2021 року

Суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя Галущенко Ю.А.. розглянувши матеріали судових справ про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 № 336/7841/21 провадження 3/336/3146/2021 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та № 336/7845/21 провадження 3/336/3148/2021 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, -

Встановила:

27.09.2021 року до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя надійшли матеріали про вчинення 15.09.2021 року ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та матеріали про вчинення ним же у той самий день адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, матеріали стосуються однієї події за участю ОСОБА_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддям від 27.09.2021 р.та протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.09.2021 р.,вказані справи передані на розгляд головуючому судді Галущенко Ю.А.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають порядок об`єднання справ про адміністративне правопорушення, які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою).

Проте, для забезпечення дотримання правил, передбачених ч. 2 ст. 36 КУпАП, необхідно вирішити питання розгляду адміністративних справ в одному провадженні, виходячи, зокрема, із визначення «одночасно». У цьому випадку доречно буде звернутися до практики Європейського Суду з прав людини, а через її призму-до аналогії закону.

Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ст.9 Конституції України,ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод.(далі - Конвенція).

Таким чином, з моменту ратифікації Конвенції Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), керуватись його рішеннями та при вирішенні будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю.

З наведеного витікає,що рішення суду буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення,які мають ознаки злочину»,залежно від ступеня їх суспільної небезпеки(рішення у справі «Лутц проти Німеччини»,»Отцюрк проти Німеччини»,»Девеєр проти Бельгії»,»Адольф проти Австрії» та інші),отже,адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб,а тому особа,яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі Надточій проти України»,п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Правопорушення,за які ОСОБА_1 притягується до відповідальності ( ст. 122-4 та ст.124 КУпАП) ,з урахуванням практики Європейського суду з прав людини («тест Енгеля») є видом відповідальності,який відповідно до цілей Конвенції вважається кримінальним.

Враховуючи наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення, зокрема, врегулювання порядку об`єднання справ в одне провадження, необхідно зробити висновок, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону - за правилами, закріпленими в КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими ст. 217 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 217 КПК України у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень.

З огляду на те, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні двох правопорушень, суд дійшов висновку про необхідність об`єднання справ щодо нього в одне провадження для спільного розгляду.

Керуючись ст. 36 КУпАП, ст. 334 КПК України, суддя-

Ухвалила:

Справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 № 336/7841/21 провадження 3/336/3146/2021 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та № 336/7845/21 провадження 3/336/3148/2021 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП- об`єднати в одне провадження для спільного розгляду під єдиним унікальним номером № 336/7841/21 провадження 3/336/3146/2021.

Постанова не оскаржується.

Суддя Ю.А.Галущенко