Справа № 338/1343/20
Провадження № 33/4808/65/21
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Шишко О. А.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС), ОСОБА_1 , на постанову судді Богородчанського районного суду від 23 грудня 2020 року, -

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,

визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 420 грн. судового збору.

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 22 листопада 2020 року о 20 год. 20 хв. на вул.Центральна в селі Монастирчани, Богородчанського району, Івано-Франківської області керував транспортним засобом марки "ВАЗ 2101" д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху (далі ПДР).

У своїй АС ОСОБА_1 покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, а висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя не дослідив доказів, не надав вірної правової оцінки відповідним обставинам справи.

Просить постанову судді Богородчанського районого суду від 23 грудня 2020 року року щодо нього скасувати .

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституцією України та ст. 268 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення і пояснив, що не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, 22 листопада 2020 року о 20 год 20 хв на вул.Центральна в селі Монастирчани, Богородчанського району, Івано-Франківської області він сидів в своїй машині близько години, розпиваючи алкогольні напої. До машини підійшли працівники поліції, які повідомили йому, що не горить ліва фара в його транспортному засобі. Під час спілкування та перевірки документів працівники поліції відчули у нього запах алкоголю та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, однак він відмовився, тоді працівники поліції запропонували їхати в медичний заклад, на що він погодився.

Згодом працівники поліції склали на нього адмінпротокол за ст.130 КУпАП.

Апелянт ствердив, що він не оспорює, що перебував в стані алкогольного сп`яніння, а оспорює сам факт керування транспортним засобом.

Показання свідка ОСОБА_2 дані ним в суді першої інстанції вважає неправдивими.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просить провадження в справі закрити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 який просить скасувати постанову, а провадження у справі закрити; перевіривши матеріали справи переглянувши відеозаписи з нагрудних знаків поліцейських, суд вважає, що АС слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

При розгляді даної справи, вказаних вимог закону суддя першої інстанції в повній мірі дотримався.

Відповідно до вимог п.2.9 а ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за дії, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП, настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При складенні протоколу, водію ОСОБА_1 роз`яснювалися його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що зафіксовано на бодікамеру працівників поліції.

Оцінюючи доводи, викладені в АС, апеляційний суд бере до уваги обставини справи та наявні докази, із урахуванням їх дослідження, вважає, що твердження ОСОБА_1 про його невинуватість, є неспроможними, позаяк вони не відповідають фактичним обставинам та повністю спростовуються сукупністю доказів, які були досліджені суддею місцевого суду та наведені в судовому рішені.

В результаті перевірки вищевказаних доводів не було встановлено порушень, передбаченого ст.266 КУпАП, а саме порядку проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №499912 від 22.11.2020 року, яким зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (а.с.1);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно, до якого ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (а.с.3);

- висновком КНП "Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради" від 22.11.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 22.11.2020 року о 20 год 30 хв перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.2);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які засвідчили, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (а.с.4-5);

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №252624 від 22.11.2020 року за порушення ч.1 ст.121 КУпАП (а.с.7);

-даними відеофіксації правопорушення, яке мало місце 22 листопада 2020 року, переглянутого в судовому засіданні (а.с.8).

Згідно статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

З переглянутого відеозапису видно, що працівники поліції пропонували пройти тест на сп`яніння на місці зупинки, на що водій відмовився.

На записі та у протоколі про адмінправопорушення також зафіксовано, як ОСОБА_1 не заперечив факту керування ним транспортним засобом та вживання алкоголю.

Крім того, доводи апелянта про те, що він в зазначений час в адмінпротоколі не керував транспортним засобом, спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_2 , який в суді першої інстанції ствердив, що 22.11.2020 року не керував автомобілем марки ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 .

Такі доводи апелянта, апеляційним судом розцінюються як спосіб уникнення відповідальності.

Апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції прийшов до правильного висновку, про те що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а його вина доводиться поза всяким розумним сумнівом.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Богородчанського районного суду від 23 грудня 2020 року року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Ю.Д. Шкрібляк