КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 та його захисника Харченка С.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Харченка С.В. на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 25.07.2020 року, о 03 год. 20 хв. на вул. Генерала Алмазова, 2 в м. Києві, ОСОБА_1 керував автомобілем «РЕНО» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, який від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову захисник Харченко С.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 25.09.2020 року, а провадження в справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки в порушення вимог ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП, під час розгляду даної справи суд неповно з`ясував усі фактичні обставини, не дослідив і не дав належної оцінки наявним у справі доказам, формально підійшов до вивчення обставин справи що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними і допустимими доказами.

При цьому зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції під час керування, що є обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.Апелянт стверджує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а складений стосовно нього протоколі про адміністративне правопорушення від 25.07.2020 року не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не сформульовано, який саме огляд та у який спосіб він має пройти на вимогу поліцейського (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров`я), тобто в цьому протоколі не чітко викладено суть вчиненого адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим водій не має можливості надати однозначну відповідь на таку вимогу поліцейського.

Також апелянт вказує, що згідно протоколу у ОСОБА_1 не було виявлено жодної ознаки наркотичного сп`яніння, передбаченої Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затвердженої спільним наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року). Крім того, в протоколі не зазначено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, а також те, що він відмовився від проходження такого огляду, що на думку апелянта вказує на порушення працівниками поліції порядку проведення його огляду на стан сп`яніння, передбаченого вищезазначеною Інструкцієюта ст. 266 КУпАП.

Також зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчитьпро порушення процедури проведення огляду і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, а також відсутні дані про його відсторонення від керування автомобілем, що в сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

Апелянт вважає, що оскільки протокол про адміністративне правопорушення від 25.07.2020 року стосовно ОСОБА_1 був складений без дотримання вимог діючого законодавства, а наявні в матеріалах справи письмові пояснення свідків суперечать даним цього протоколу, що ставить під сумнів достовірність пояснень цих свідків, складений стосовно ОСОБА_1 протокол та інші докази, на якій суддя послався в оскаржуваному рішенні, не можуть бути визнані належними і допустимими доказами його вини у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Харченка С.В. на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та доводи викладені в апеляційній скарзі його захисника, апеляційний суд вважає, що підстави для її задоволення відсутні, виходячи з наступного.

Так, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинення правопорушення та прийняв рішення, зміст якого відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ним п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №429177 від 25.07.2020 року (а.с. 1) складеним стосовно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що останній керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці), при цьому пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; письмовими поясненнями цих свідків, які засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 2); поясненнями ОСОБА_1 у складеному стосовно нього протоколі, який зобов`язався залишити автомобіль на місці зупинки та не керувати транспортними засобами протягом 24 годин (а.с. 1), що підтверджує факт його відсторонення від керування транспортним засобом, а також даними відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівника поліції (а.с. 3), які повністю підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким дана належна правова оцінка, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 , який стверджував, що не керував транспортним засобом, а тому у поліцейських не було законних підстав для проведення його огляду на стан сп`яніння, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, які об`єктивно узгоджуються між собою і з достатньою повнотою підтверджують факт порушення останнім вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України та спростовують доводи апеляційної скарги його захисника про відсутність події даного адміністративного правопорушення.

Як вбачається з наявного у справі відеозапису з нагрудної камери працівника поліції (а.с. 3), поліцейський в присутності свідків пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та роз`яснив останньому наслідки відмови від проходження огляду, однак останній відмовився проїхати до медичного закладу для проведення його огляду. Крім того, згідно даних цього відеозапису, перебуваючи на місці події поліцейський повідомив свідкам, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем «РЕНО» д.н.з. НОМЕР_1 та був зупинений за порушення правил дорожнього руху, при цьому ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом, а лише вказав, що відмовляється проїхати до медичного закладу для проведення його огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Апеляційні доводи про порушення поліцейським процедури проведення огляду на стан сп`яніння, передбаченої статтею 266 КУпАП, оскільки у складеному відносно нього протоколі про адміністративне правопорушення, не зазначено, який саме огляд і в який спосіб водій має пройти на вимогу поліцейського (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров`я) та не вказано, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів і водій відмовився від проходження такого огляду, апеляційний суд вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки за приписами пункту 1 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів проводиться поліцейським лише за наявності у водіїв ознак алкогольного сп`яніння, в той час, як пунктом 12 цього розділу передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Таким чином, згідно з вимогами вказаної Інструкції, огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно в закладі охорони здоров`я і не може бути проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу.

Доводи апеляційної скарги захисника про порушення поліцейським встановлених вимог при складання матеріалів про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, який не вказав у складеному стосовно ОСОБА_1 протоколі від якого саме огляду відмовився водій (на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння) та не відсторонив водія від керування транспортним засобом, апеляційний суд вважає необґрунтованими і не приймає їх до уваги, оскільки зі змісту зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення від 25.07.2020 року вбачається, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем «РЕНО» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, на що вказували відповідні ознаки такого стану, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, який відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків та був відсторонений від керування транспортним засобом, про що свідчать особисті пояснення ОСОБА_1 у складеному стосовно нього протоколі, в яких останній зобов`язався залишити автомобіль на місці зупинки та не керувати транспортними засобами протягом 24 годин.

Крім того, за змістом положень Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому згідно п.п. 3, 4 Розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже всупереч тверджень апелянта, ознаки наркотичного сп`яніння, які зазначені поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за своїм змістом повністю відповідають ознакам, передбаченим п.п. 3, 4 Розділу І Інструкції, а тому вимога поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я була висунута водію ОСОБА_1 на законних підставах, оскільки поліцейський, як посадова особа на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п. 3, 4 Розділу І Інструкції.

Також апеляційний суд вважає безпідставними і посилання захисника на відсутність в матеріалах справи направлення водія на огляд до медичного закладу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, оскільки як вбачається з матеріалів справи, що також підтверджується даними відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції (а.с. 3), водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тому останній не направлявся поліцейським до відповідного закладу охорони здоров`я для проведення такого огляду.

Апеляційні посилання захисника на ту обставину, що письмові пояснення свідків складені останніми не власноруч, які суперечать змісту протоколу складеного стосовно ОСОБА_1 , внаслідок чого цей протокол та письмові пояснення свідків не можна вважати належними і допустимими доказами, суд апеляційної інстанції вважає надуманими, оскільки письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повністю узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення від 25.07.2020 року, щодо відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративні правопорушення (а.с. 1), ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд даної справи Печерським районним судом м. Києва, що останній засвідчив своїм підписом у відповідній графі цього протоколу.

За викладеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього рухуУкраїни та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Печерського районного суду м. Києва від 25.09.2020 року стосовно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Харченка С.В., подану в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова

Справа: №757/35476/20-п; Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Провадження: №33/824/665/2021

Головуючий у І інстанції - Константінова К.Е.

Головуючий в апеляційній інстанції - Сілкова І.М.