Справа № 541/2184/20
Номер провадження3/541/7/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі судді Куцин В. М., з участю секретаря судових засідань Євдокимової Н.Ю., з участю особи що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника, особи що притягається до адміністративної відповідальності адвоката Акрітова К.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді Полтавської області матеріали, що надійшли з Миргородського відділу поліції ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, рнокпп не встановлено,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

06 листопада 2020 року о 02 год. 17 хв. в м. Миргород по вул. Миргородських Дивізій водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить огляд на стан сп`яніння, який зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу "ДРАГЕР" в присутності двох свідків. ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Станом на день вчинення цього правопорушення, ч. 1 ст. 130 КУпАП діяла в редакції, згідно з якою відповідальність за цією статтею була передбачена за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, ст. 130 КУпАП з 01 липня 2020 року згідно Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року зазнала змін та передбачала відповідальність за керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинені особами, які не мають права керування річковими, морськими або маломірними суднами.

В той же час, згідно з Законом України від 17 червня 2020 р. № 720-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03 липня 2020 р. були внесені зміни до закону №2617-VIII. Підпунктом 117 розділу 1 Закону № 720-IX у розділі 1 Закону України «Про внесення змін до деяких актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (Закон № 2617 - VIII) у пункті 1; підпункти 2-4,7 виключено.

Саме підпункт 4 пункту 1 і запроваджував нову редакцію ст. 130 КУпАП, яка вступала в силу з 01 липня 2020 р. і не передбачала адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, у пункті 2 розділу 1 Закону № 2617-VIII виключено підпункти 127, 128, 131, 149, 171, 207. Саме підпунктом 171 доповнювався КК України статтею 286-1 Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з 03 липня 2020 р. з часу набрання чинності Закону України № 720-IX кримінальна відповідальність за ст. 286-1 КК України відсутня, оскільки відбувалась декриміналізація цього суспільно небезпечного діяння.

Натомість існує адміністративна відповідальність з 03 липня 2020 р. за ст. 130 КУпАП в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII.

Таким чином, на теперішній час, в тому числі і станом на 06 листопада 2020 року, тобто на дату вчинення правопорушення, стаття 130 КУпАП діяла і діє в тій редакції, що діяла і до 01 липня 2020 року.

З огляду на викладене ОСОБА_1 , згідно з ч. 1 ст. 8 КУпАП України повинен нести відповідальність за законом, який діяв на час вчинення адміністративного правопорушення, тобто за ч. 1 ст. 130 КУпАП України, в редакції, що діяла до 01 липня 2020 року.

Крім того, згідно з роз`яснень від 20 липня 2020 року Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності, з 03 липня 2020 року ст. 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII та згідно роз`яснень від 04 грудня 2020 року Апарату Верховної Ради України у зв`язку з тим, що набрання чинності Закону України № 2617-VІІІ відбулося на два дні раніше, ніж набрав чинності Закон України №720-ІХ, внесення змін з дотриманням прийомів законопроектної техніки відповідно до положень п. 2 Тимчасової Схеми внесення документів до бази даних нормативно- правової інформації «Законодавство України», затвердженої розпорядженням Керівника Апарату Верховної Ради України №15 від 06.02.2020, стало неможливим.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в скоєнні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що він із ОСОБА_2 відпочивали в гаражі. Пізніше до них приїхав ОСОБА_3 щоб відремонтувати зчеплення на автомобілі. Після того, як відремонтували вони вирішили перевірити його роботу та проїхатися на відремонтованому автомобілі. За кермом автомобіля був ОСОБА_3 , він не керував транспортним засобом, а лише знаходячись на сидінні водія після ремонту автомобіля проводив «тестування» роботи зчеплення автомобіля, яким керував власник автомобіля ОСОБА_4 , який сидів у нього на колінах. Вони зупинилися на автозаправці і в цей час підійшли працівники поліції. Засоромившись обстановки ОСОБА_4 перемістився на переднє сидіння пасажира. Він розуміючи наслідки виявлення його на сидінні водія намагався сісти на сидіння пасажира де знаходився ОСОБА_4 і в цей час підійшли працівники поліції. Просив закрити провадження по справі, оскільки він не керував автомобілем, йому не були поліцейським роз`яснені права та не вручалася копія протоколу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що 06.11.2020 року транспортний засіб ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 рухався невпевнено, різко виїхав з парковки, під час руху маневрував та не зупинявся на вимогу працівників поліції. Коли автомобіль зупинився на АЗС працівники поліції підійшли до автомобіля і виявили, що ОСОБА_1 сидів на місці водія і намагався перелізти на пасажирське сидіння на якому сидів пасажир. ОСОБА_1 не заперечував, що вживав алкогольні напої, але заперечував факт керування транспортним засобом, стверджував, що автомобіль належить пасажиру, який сидів спереду на місці пасажира і саме цей пасажир керував автомобілем.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що разом з ОСОБА_1 відпочивали в гаражі. Пізніше до них приїхав ОСОБА_3 і вони допомагали йому відремонтувати зчеплення на автомобілі. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 поїхали на автомобілі перевірити роботу зчеплення. ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, за кермом був ОСОБА_3 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 06.11.2020 року ремонтував зчеплення на автомобілі разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . ОСОБА_3 стверджує, що в той день він керував автомобілем. Коли на АЗС їх зупинили працівники поліції ОСОБА_1 сидів на сидінні водія, щоб перевірити зчеплення, а він сидів у нього на колінах. Коли до автомобіля підійшли працівники поліції він засоромився, що сидить на колінах у ОСОБА_1 і пересів на місце пасажира.

Свідок ОСОБА_6 стверджувала, що вона була пасажиром автомобіля і бачила що ОСОБА_1 сидячи разом з ОСОБА_4 на сидінні водія не тримався за кермо та не перемикав передач.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що насправді осінню близько 23 години вони з дружиною вигулювали собаку та на запрошення ОСОБА_1 сіли в автомобіль за кермом якого знаходився ОСОБА_8 а на його колінах сидів ОСОБА_4 . Коли на автозаправочній станції автомобіль зупинили працівники поліції ОСОБА_4 пересів на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_8 залишився на сидінні водія.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, допитавши свідків та вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За положеннями ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 130 КУпАП особа підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з п. 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пунктів 2-5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку. Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до листа Українського медичного центру сертифікації МОЗ України №45 від 18.01.2018, виріб медичний Drager Alkotest 6510 був зареєстрований в Україні згідно Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 09.11.2004 № 1497, що підтверджується наявністю даних у архіві щодо свідоцтва про державну реєстрацію №7261/2007 від 10.02.2010, термін дії до 10.02.2015.

01.07.2015 введений в дію Технічний регламент щодо медичних виробів, затверджений Постановою КМУ від 02.10.2013 №753, згідно якого введення в обіг та/або в експлуатацію медичних виробів дозволяється після підтвердження відповідності їх вимогам цього ТР, а Постанова КМУ №1497 втратила чинність. Реєстр медичної техніки та виробів медичного призначення згідно ТР не ведеться.

Використання медичних виробів «Газоаналізатори Drager Alkotest 6510», виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина, які були завезені та реалізовані на територію України та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10.02.2010 по 10.02.2015 є можливим, а закінчення терміну дії свідоцтва означало припинення можливості їх ввезення та введення в експлуатацію, але не впливало на вироби, які вже були введені в експлуатацію, використовувались у практиці.

Відповідно до Технічного регламенту, оцінку відповідності проходить медична техніка, яка вводиться в обіг / експлуатацію. Газоаналізатор Drager Alkotest 6510», відповідає затвердженому типу, був зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і отримав «сертифікат відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу» (термін дії свідоцтва - 10.07.2007 по 11.05.2010). На підставі цього, газоаналізатор Drager Alkotest 6510» з 10.07.2007 по 11.05.2010 було дозволено ввозити на митну територію України та вводити їх в експлуатацію (початок використання). Закінчення терміну дії цих документів не впливає на техніку, яка вже використовується. Таким чином, газоаналізатори «Драгер», які були завезені і реалізовані на території України і введені в експлуатацію протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його в реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення з 10.07.2007 по 11.05.2010 використовувати можливо, за умови дотримання вимог щодо перевірки (калібрування).

Як випливає зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру в присутності двох свідків.

В якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до суду надано роздруківку результату тестування ОСОБА_1 на алкоголь від 06.11.2020 року, зробленого на приладі газоаналізаторі Alcotest 6810 Drager № ARCC - 0209 (а.с. 2), який показав резульатат 1,37 промілле. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки № 12-01/6839 від 01.10.2020 року, чинного до 01.10.2021 за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки газоаналізатор Alcotest 6810 Drager № ARCC 0209, виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013 (а.с. 3).

Вищевказані обставини підтверджуються також письмовими поясненнями від 06.11.2020 року свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с. 5, 6), відповідно до яких в їх присутності ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на газоаналізаторі Alcotest 6810 Drager, який показав результат 1,37 промілле.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Чинне законодавство, в тому числі й Правила дорожнього руху, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 244871 від 06.11.2020 року, результатом тестування на стан сп`яніння від 06.11.2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 06.11.2020 року, поясненнями свідків допитаних в судовому засіданні. Аналізуючи свідчення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 допитаних судом суд приходить до висновку, що останні не спростували обставини викладені в протоколі, що ОСОБА_1 06.11.2020 року о 02 годині 17 хв. на вулиці Миргородських дивізій в м. Миргород керував транспортним засобом, тобто виконував технічні дії водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі.При цьому суд критично оцінює свідчення свідка ОСОБА_6 , оскільки знаходячись в нічний час в салоні автомобіля на задньому сидінні об`єктивно неможливо бачити які дії вчиняє особа що знаходиться за кермом автомобіля та враховуючи, що свідчення останньої спростовуються поясненням свідка ОСОБА_7 про те що свідками вказаних подій вони були близько 23 години, в той час як порушення яке інкримінується ОСОБА_1 мало місце о 02 год. 17 хв.

Суд вважає без підставними твердження захисту, що при складенні протоколу ОСОБА_1 не були роз`яснені права та не була вручена копія протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки вони спростовуються змістом протоколу який містить підписи ОСОБА_1 щодо роз`яснення йому прав та обов`язків передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Разом з тим суд вважає обґрунтованими твердження захисту про визнання недопустимим доказом відеозапису подій 06.11.2020 року, диск із яким доданий до протоколу про адміністративне правопорушення працівниками Національної поліції, оскільки відеозйомка з використанням портативних відеореєстраторів та відеореєстраторів працівниками поліції велася не безперервно в супереч вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 р. за № 28/32999.

Зважаючи на вищевикладене, надаючи оцінку доказам, долученим до матеріалів справи, та дослідженим в ході судового розгляду суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній в супереч вимог п. 2.9а ПДР керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, вина його доведена в судовому засіданні, отже, він повинен нести відповідальність передбачену законом.

Відповідно до довідки поліцейського СРПП № 3 Миргородського ВП ГУНП в Полтаській обасті старшого сержанта поліції Вячеслава Попович громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 07.07.2016 року.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який до адміністративної відповідальності притягається вперше, вважаю, що його необхідно піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Відповідно ст. 40-1 КУпАП у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, особою на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. В зв`язку з вищенаведеним на вимогу п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з правопорушника ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 % розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить на день розгляду справи 454 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 40-1, 130 ч.1, 221, 268, 283,291, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду В. М. Куцин