Справа № 594/87/21
Провадження № 3/594/72/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м.Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Губіш О.А., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Когут О.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, що надійшли від виконуючого обов`язки начальника відділення поліції №1 (м.Борщів) Чортківського відділу поліції ГУНП України в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, фізичної особи-підприємця,

за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №717393 від 13 січня 2021 року, слідує, що 13 січня 2021 року о 15 год. 16 хв. ОСОБА_1 в м.Борщеві по вул.Підвальна в магазині «Будівельні матеріали», здійснював торгівлю, чим порушив вимоги п.п.4 п.3 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020, та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав та пояснив, що у час та місці вказаному у протоколі, дійсно знаходився у своєму магазині, однак будь-якої торгівлі у магазині не здійснював. До магазину прибув лише для того, щоб взяти відповідні документи для подачі звітів, а також для того, що до нього зателефонувала працівник газопостачальної організації, яка хотіла зняти показник газового лічильника і ми з нею домовились про конкретну годину. Коли вона перебувала у приміщенні, то зайшов якийсь чоловік, щось його запитав, однак повідомив йому, що не працює і вони вийшли. Надалі до нього зайшла його онучка і вони з нею спілкувались. Саме в цей час до приміщення зайшли працівник поліції, яким повідомив, що це є його онука, проте такі його пояснення до уваги не були взяті, натомість поліцейським було складено на нього протокол про адміністративне правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Когут О.В. вказав, що в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 є продавцем магазину «Будівельні матеріали», однак доказів того, що він оформлений продавцем до протоколу не додано. Крім того зазначено, що правопорушення мало місце по вул.Підвальна у м.Борщеві в магазині «Будівельні матеріали», проте дана обставина також не відповідає дійсності, оскільки відповідно до договору купівлі-продажу від 06.02.2001 року, дружина ОСОБА_1 ОСОБА_2 купила нежиле приміщення по АДРЕСА_2 , де обладнала магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », таким чином у протоколі невірно вказано адресу та назву приміщення. З наданого відеозапису вбачається, що працівниками поліції не було зафіксовано факт проведення ОСОБА_1 торгівлі, про що зазначено у протоколі. Окрім того працівники поліції, зафіксувавши осіб, які виходили із приміщення, не встановили їхні особи, не опитали їх на предмет знаходження у приміщенні та з якою метою, а тому поліцейськими не надано жодного доказу порушення карантинних норм. Надалі відеозапис було перервано і продовжено лише через пів години. Таким чином цей відеозапис є вибірковим. Надалі до ОСОБА_1 зайшла його онука, де вони спілкувались і саме в цей час до приміщення зайшли працівники поліції, яким ОСОБА_1 повідомив, що це є його онука, проте вони і в неї не брали пояснень.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника адвоката Когут О.В., дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.44-3 КУпАП, відповідальність за цією статтею настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Зазначена норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Пунктом 1 постанови КМУ №1236 від 09 грудня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб Кабінет Міністрів України, установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Відповідно до п.п.4 п.3 вказаної постанови, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 2 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин 8 січня 2021 р. до 00 годин 00 хвилин 25 січня 2021 р. на території України забороняється: приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення.

Слід зазначити, що викладена в протоколі суть адміністративного правопорушення не відповідає обмежувальному припису, викладеному у п.п.4 п.3 постанови КМУ № 1236.

Крім того, доказів того, що ОСОБА_1 здійснював приймання відвідувачів у магазині, матеріали справи не містять. Із переглянутого в судовому засіданні відео встановлено, що з магазину виходять чоловік з жінкою, проте останні не допитані працівниками поліції як свідки і їхні пояснення не додані до протоколу.

Працівниками поліції також не зафіксовано здійснення ОСОБА_1 торгівлі. Відвідувачка, яка знаходилася в магазині в той час, коли зайшли працівники поліції та на яку ОСОБА_1 вказав, що то його онука, працівниками поліції також не встановлена, пояснення в неї не відібрані.

Крім того, до протоколу не додано доказів того, що ОСОБА_1 є продавцем у зазначеному магазині.

Також, у протоколі неправильно зазначено адресу та назву приміщення, де ОСОБА_1 здійснював торгівлю, оскільки із наданого ним договору купівлі-продажу від 06.02.2001 року, його дружина ОСОБА_2 купила нежиле приміщення по АДРЕСА_2 , де обладнала магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 »

Частиною 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст.251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що не має належних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає до закриття у відповідності до п.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КК України.

Керуючись ст.245, п.1 ст.247, ст.ст. 251-252, 266, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суддя: