Справа № 185/8793/21
Провадження № 3/185/2882/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Мельник Ю.А., розглядаючи матеріали інспектора СЮП Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Феодосія АРК, громадянки України, не працюючої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , -

у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.184 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 493107 від 24.09.2021 року, 16.09.2021 року гр. ОСОБА_1 ухилилася від виконання батьківських обов`язків щодо належного виховання, навчання та проживання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , який побив свого однокласника гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який отримав забій параорбітальної гематоми справа.

Гр. ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, належним чином була повідомлена про час та місце розгляду провадження.

Згідно ст.268 КУпАП явка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП не обов`язкова, а тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність гр. ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів.

В підтвердження винності гр. ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні суду були надані наступні письмові докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 493107 від 24.09.2021 року; копія рапорту на адресу начальника Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 16.09.2021 року; копія протоколу прийняття заяви ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення від 16.09.2021 року, письмові пояснення ОСОБА_5 від 16.09.2021 року, письмові пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 16.09.2021 року, письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 24.09.2021 року, письмові пояснення ОСОБА_7 від 21.09.2021 року, копія паспорту та РНОКПП ОСОБА_1 , копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 .

Суддя, розглянувши адміністративний матеріал, дослідивши докази по справі, дійшов наступного.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При цьому, як зазначено в ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1ст.184 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені статтею 150 Сімейного кодексу України. Зокрема, до таких обов`язків належать зобов`язання батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 12 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частиною 1 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, №789 встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

При цьому у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування.

Виходячи з наведеного, ухилення від виконання батьківських обов`язків (об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 184 КУпАП) може проявлятись у різних формах.

Аналізуючи вказані вище норми законодавства, можна дійти висновку, що адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП наступає у разі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо навчання, виховання дитини, фізичного, духовного та морального розвитку, а також щодо піклування про здоров`я дитини та забезпечення їй необхідних умови життя.

Проте, з протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів, доданих до нього, не вбачається обставин, на підставі яких інспектор поліції дійшов висновку, що дії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є наслідком ухилення його матері від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання сина.

Вказані обставини не дають підстав для висновку про наявність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У той же час, ч.3 ст.184 КУпАП окремо передбачає відповідальність батьків за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених ч.3 або ч.4 ст.173-4 цього Кодексу. А частина 4 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність батьків за вчинення неповнолітніми діянь, що містять ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, якщо вони не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

За таких обставин, оскільки дії неповнолітнього ОСОБА_2 мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 КК України, відповідальність за яке настає з шістнадцяти років, або дії неповнолітнього охоплюються нормами КУпАП, дії гр. ОСОБА_1 не охоплюються складом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, а можуть утворювати інший склад адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, та враховуючи, що суд розглядає справу у межах протоколу про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

З огляду на вимоги ч.2 ст.251 КУпАП, яка передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, суд не може в ході розгляду даної справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Карелін проти Росії» (20 вересня 2016 року, заява N 926/08), зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Крім того, згідно з ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Тобто, протокол про адміністративні правопорушення № 493107 серії ВАБ складений посадовою особою, з порушенням вимог ч.2 ст. ст.254 КУпАП.

За таких обставин приходжу до висновку про відсутність в діях гр. ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 184 ч.1 КУпАП.

Стаття 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, вважаю необхідним провадження у відношенні гр. ОСОБА_1 за ст.184 ч.1 КУпАП України закрити.

Керуючись ст.ст. 184 ч.1, 247, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративне провадження у відношенні ОСОБА_1 за ст.184 ч.1 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя Ю.А. Мельник