справа № 208/8239/20
№ провадження 3/208/240/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 лютого 2021 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Ізотов В.М., за участю секретаря судового засідання Вілкової Ю.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Редька С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за протоколом серії ДПР18 № 164727 від 29.11.2020 року відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого у ТОВ «ХЛІБЗАВОД № 3» на посаді начальника відділу збуту, за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

І. Обставини, встановлені під час розгляду справи.

29 листопада 2020 року приблизно о 04:15 годині у м. Кам`янське Дніпропетровської обл. по вул. Ніколенко, 6 водій ОСОБА_1 керував належним йому автомобілем «Nissan Almera» н.з. НОМЕР_2 та був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння нестійку ходу, запах алкоголю з порожнини рота, водій ОСОБА_1 відмовився надати посвідчення водія, внаслідок чого був затриманий та доставлений у приміщення Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області за адресою: м. Кам`янське, пр. Аношкіна, 7/42 де о 05:22 годині у присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовився від пропозиції поліцейського сектору реагування патрульної поліції ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням газоаналізатору «Drager» та у закладі охорони здоров`я, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ІІ. Позиція сторони захисту.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , провину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав, судді пояснив, що 29.11.2020 року приблизно о 04:00 год. керував належним йому автомобілем «Nissan», їхав з боку вул. Димитрова до вул. Ніколенко, перевозив знайомих та був зупинений поліцією, оскільки не помітив дорожній знак щодо одностороннього руху. З цим порушенням він погодився, однак поліцейські сказали, що оформлять ще протокол по ст. 130 КУпАП, хоча він не був у стані алкогольного сп`яніння, йому запропонували сісти у патрульний автомобіль та вони поїхали до відділку, він погоджувався пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням газоаналізатору «Drager», однак цей прилад йому не надали, крім того, він не відмовлявся від огляду у закладі охорони здоров`я.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Редько С.М., у письмових запереченнях та у судовому засіданні зазначив, що долучений поліцією відеозапис не містить доказів, що ОСОБА_1 фактично керував автомобілем, на місці зупинки автомобілю був відсутній газоаналізатор «Drager», ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду у закладі охорони здоров`я, протокол складався ще до прибуття свідків, після адміністративного затримання мав бути присутній адвокат з центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Крім того, захисником Редьком С.М. заявлено клопотання про передачу матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд трудовому колективу ТОВ «ХЛІБЗАВОД № 3», який письмово зобов`язався застосувати до працівника товариства ОСОБА_1 заходи громадського впливу.

ІІІ. Досліджені суддею докази та їх оцінка.

Суддя, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом і правосвідомістю, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена належними та допустимими у розумінні ст. 251 КУпАП доказами, а саме:

- протоколом серії ДПР18 № 164727 від 29.11.2020 року, доказове значення якого полягає у процесуальної фіксації адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови водія ОСОБА_1 від пропозиції поліцейського сектору реагування патрульної поліції ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням газоаналізатору «Drager» та у закладі охорони здоров`я, хоча в силу пункту 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- протоколом серії АА № 182245 від 29.11.2020 року про адміністративне затримання ОСОБА_1 о 04:50 год. у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з метою складання адміністративного протоколу. Матеріал про адміністративне затримання засвідчений підписами понятих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких, 29.11.2020 року о 04:45 год. вони були запрошені працівниками поліції бути понятими при пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням газоаналізатору «Drager» та у закладі охорони здоров`я, на що він неодноразово відмовився, також відмовився від підпису у протоколі, поводив себе зухвало, ображав поліцейських та понятих, посилався на свою безкарність;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеним за участю свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , згідно якого, у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння запах з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода, однак огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням газоаналізатору «Drager» не проводився;

- наданим суб`єктом складання протоколу відеозаписом адміністративної процедури відносно ОСОБА_1 , доказове значення якого полягає у наступному:

- запис «PICT0006», період часу 29.11.2020 року 04:39 04:54 год. ОСОБА_1 знаходиться у патрульному автомобілі, працівники поліції вказують на підозру щодо керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, зазначають, що у випадку відмови буде проведений його особистий огляд. ОСОБА_1 не заперечує підозру поліції, неодноразово відмовляється надати посвідчення водія, вмовляє поліцейських не складати протокол, оскільки це потягне для нього несприятливі наслідки. О 04:43 год. поліцейський починає оформляти протокол, ОСОБА_1 знову не надає посвідчення, не заперечує факт керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з ненаданням документів ОСОБА_1 запрошують до відділку, він пропонує поліції домовитись, демонструє мляву мову та сповільнену реакцію, випускає з рук особисті речі при вході у будівлю. О 04:51 год. поліцейський пропонує викласти на стіл наявні у ОСОБА_1 речі та документи, на що він надає гаманець з посвідченням водія та продовжує вмовляти не притягати його до відповідальності;

- запис «PICT0004», період часу 29.11.2020 року 05:09 05:24 год. поліцейський вказує ОСОБА_1 , що він затриманий, продовжує оформлювати матеріали протоколу, газоаналізатор «Drager» наявний у кадрі, вказує, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 не заперечує, продовжує вмовляти не притягати його до відповідальності та завуальовано пропонує домовитись. О 15:19 год. свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 реєструються у облікових документах відділку та о 05:22 год. у присутності вказаних свідків, наявного у кадрі газоаналізатору «Drager» ОСОБА_1 ігнорує пропозицію поліцейського сектору реагування патрульної поліції ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням газоаналізатору «Drager» та у закладі охорони здоров`я. З цього моменту склад інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є закінченим.

- запис «PICT0003», період часу 29.11.2020 року 05:24 05:32 год. ОСОБА_1 проігнорував пропозицію надати письмові пояснення по суті справи, свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заповнюють відповідні графи у матеріалах протоколів та письмових поясненнях, процесуальні дії щодо фіксації адміністративного правопорушення завершуються.

ІV. Правове регулювання виниклих правовідносин.

1. Релевантні нормативно-правові акти.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

2. Правова кваліфікація діяння особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Частина 1 статті 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

3. Чинність законодавства України про адміністративні правопорушення на момент вчинення правопорушення.

Підпунктом 1 пункту 117 Закону України № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2020, № 47, ст. 408) виключені підпункти 2-4, 7 пункту 1 розділу I Закону України № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (Відомості Верховної Ради України, 2019 р., № 17, ст. 71), тобто виключені зміни до ст. 130 КУпАП, які усували відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції та встановлювали її за керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

03 липня 2020 року Закон України № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» опублікований у офіційному виданні «Голос України», тобто набрали чинності норми, що виключили зміни у диспозиції ст. 130 КУпАП, повернувши її попередню редакцію, а саме - керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 1 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

На момент вчинення особою правопорушення 29.11.2020 року диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону України № 720-IX, що набрав чинності 03.07.2020 року, охоплювала окремий самостійний склад адміністративного правопорушення за кваліфікуючими ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно п. 1.3.1 розділу І статуту державного підприємства «Редакція газети «Голос України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 5 квітня 2011 року № 3173-VI, газета «Голос України» є державним друкованим засобом масової інформації, який офіційно оприлюднює та доводить до відома населення закони України та інші нормативно-правові акти, забезпечує інформаційну діяльність Верховної Ради України.

Чинна на момент вчинення адміністративного правопорушення редакція ч. 1 ст. 130 КУпАП офіційно оприлюднена в порядку ст. 94 Конституції України у державному друкованому засобі масової інформації газеті «Голос України», є загальнодоступною для ознайомлення та підлягає безумовному застосуванню.

Наявність чи відсутність тексту закону в інших джерелах, зокрема на веб-сайті Верховної Ради України, не впливає на його чинність.

За змістом ст. 68 Конституції України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

V. Оцінка фактажу, мотиви судді щодо сукупного доказового значення досліджених доказів та підстави прийняття окремих доказів.

1. Спростування аргументів захисту щодо послідовності процесуальних дій у часі.

Надаючи логіко-процесуальну оцінку доказовій базі суб`єкта складання протоколу, виходячи з досліджених доказів та системно тлумачачи релевантні нормативно-правові акти, суддя приходить до висновку, що наявні у матеріалах протоколу серії ДПР18 № 164727 від 29.11.2020 року докази хоч і містять певні недоліки, зокрема щодо часових позначок вчинення правопорушення, але не спотворюють фактичних обставин діяння винуватої особи та у своїй сукупності дозволяють судді повністю відтворити картину подій 29.11.2020 року періоду часу з 04:15 год. по 05:32 год.

Ключовим доказом, який усуває недоліки інших письмових доказів, доповнює прогалини при відтворенні означених подій, є відеозапис процесуальних дій поліції при оформленні адміністративного матеріалу.

Визначена у ст. 251 КУпАП законодавцем вимога до доказу «будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи».

Наведений відеозапис повністю відповідає цим критеріям, поза розумним сумнівом вказує, що 29.11.2020 року приблизно о 04:15 год. був зупинений водій з ознаками алкогольного сп`яніння, який відмовлявся надати посвідчення водія, не заперечував підозру поліції щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, його відмова надати документи була вмотивована лише несприятливими наслідками адміністративної відповідальності та який 05:22 год. у відділку поліції у присутності свідків проігнорував пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку.

Як випливає зі змісту ст. 266 КУпАП, істотна для кваліфікації правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП часова позначка обчислюється годинами, тому доказування даного правопорушення не вимагає фіксування процесуальних дій з точністю саме до конкретних хвилин/секунд.

Перелічені у розділі ІІІ цієї Постанови процесуальні дії проведенні у передбачений ст. 266 КУпАП двогодинний строк з моменту зупинки автомобілю під керуванням ОСОБА_1 29.11.2020 року о 04:15 год. до його фактичної відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння о 05:22 год.

За таких умов та очевидності дослідженої сукупної доказової бази, процесуальної поведінки винуватої особи, урахування суддею певних незначних недоліків протоколу, який за своєю правовою природою є способом процесуальної фіксації певного факту, обставини якого встановлюються та доповнюються іншими доказами, є правовим пуризмом на шкоду інтересам правопорядку та правосуддя.

Так, у постанові Верховного Суду від 26.03.2020 року у справі № 2а-475/09/1370 застосовані релевантні для цієї справи висновки та практика ЄСПЛ, за якими не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму. Рішення може бути скасоване лише для виправлення істотної помилки.

Пуризм у загальноприйнятому розумінні є надмірним прагненням до чистоти, переваги форми над змістом.

Правовий пуризм може мати як добровільний характер і виявлятися в діяльності окремих посадових осіб, так і бути вимушеним через санкціонування державою, яка обмежує реалізацію дискреційних повноважень суб`єктів правозастосування, недопущення відступу від правових приписів.

Процесуальні норми є вторинними порівняно з матеріальними, оскільки призначення перших полягає в забезпеченні реалізації других. Тобто характер, зміст і призначення процесуальних норм підпорядковані вимогам матеріальних норм і тому зумовлені ними та є похідними від них.

Не кожен дефект певного адміністративного акта, яким є й протокол про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Такий вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий».

При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.

Інакше кажучи, за принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування певного акта з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

2. Спростування аргументів захисту щодо порушення встановленого порядку адміністративного затримання.

За змістом ч. 1 ст. 260 КУпАП, зокрема, з метою встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, допускаються адміністративне затримання особи, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія.

Згідно ч. 3 ст. 261 КУпАП, органи (посадові особи), правомочні здійснювати адміністративне затримання, про кожний випадок адміністративного затримання осіб інформують у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, крім випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника.

З дослідженої доказової бази суб`єкта складання протоколу вбачається, що адміністративне затримання ОСОБА_1 було необхідним та здійснено з легітимною метою - встановлення особи та отримання підтвердження наявності у нього документа, що підтверджує право керування транспортним засобом, затриманню передували неодноразові попередження поліцейських та вимоги надати відповідний документ, які він проігнорував.

Участь захисника за виниклих правовідносин проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння регулюється спеціальною нормою ст. 266 КУпАП та не вимагає участі захисника, крім того, такий огляд обмежений преклюзивним двогодинним строком, що виключає можливість уповноважених суб`єктів чекати захисника за договором або дорученням центру БВПД.

Дотримання прав затриманого та належність застосованої до нього адміністративної процедури підтверджується дослідженим відеозаписом та підписами свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у протоколі серії АА № 182245 від 29.11.2020 року про адміністративне затримання ОСОБА_1 .

3. Встановлення моменту закінчення правопорушення та його форма, спростування аргументів захисту щодо необхідності проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

З відеозапису «PICT0004» вбачається, що 29.11.2020 року о 05:22 год. у присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , поліцейський ОСОБА_4 висловив ОСОБА_1 пропозицію:

- пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням газоаналізатору «Drager»;

- пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

29.11.2020 року о 05:22 год. ОСОБА_1 означену пропозицію поліцейського, висловлену у недвозначній формі, ясно та зрозуміло, проігнорував з ознаками зухвалості та затягування процедури, а саме зазначив, щоб вона була висловлена державною мовою, хоча поліцейський цю пропозицію цією мовою й висловив.

Вказане правильно кваліфіковано суб`єктом складання протоколу як ухилення ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку, тому о 05:22 год. склад інкримінованого йому правопорушення став закінченим.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Подальше висловлене ОСОБА_1 бажання проїхати у заклад охорони здоров`я не має юридичного значення з двох причин.

По-перше, таке бажання висловлено ним вже після вчинення 29.11.2020 року о 05:22 год. правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

По-друге, така процесуальна дія, як огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, проводиться за наявності підстав, передбачених ч. 3 ст. 266 КУпАП а саме, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не висловлював незгоду саме із проведенням огляду із застосуванням газоаналізатору «Drager» та вимагав більш точного огляду лікарем у медичному закладі, а ухилився взагалі від огляду на стан сп`яніння будь-якого виду.

4. Спростування інших аргументів захисту.

Посилання адвоката Редька С.М. щодо відсутності на відеозаписі доказів, що ОСОБА_1 фактично керував автомобілем, спростовуються показаннями самого ОСОБА_1 , наданими ним у судовому засіданні 11.01.2021 року, який вказав, що 29.11.2020 року приблизно о 04:00 год. керував належним йому автомобілем «Nissan», їхав з боку вул. Димитрова до вул. Ніколенко, перевозив знайомих та був зупинений поліцією, оскільки не помітив дорожній знак щодо одностороннього руху.

Посилання адвоката Редька С.М. щодо неналежної послідовності оформлення документів поліцейськими також не спростовують винуватість ОСОБА_1 та застосування до нього належної процедури.

Так, зі змісту відеозапису «PICT0006» дійсно вбачається, що після неодноразової відмови ОСОБА_1 надати поліцейським посвідчення водія вони почали оформлювати адміністративний протокол о 04:43 год., однак, фактично всі адміністративні матеріали були складені за участю свідків після відмови ОСОБА_1 о 05:22 год. пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку та відмови надати письмові пояснення по суті справи о 05:27 год.

5. Підстави прийняття як доказів письмових пояснень свідків.

Спеціальні норми, які застосовуються при оцінці доказів суддею у справах про адміністративні правопорушення ст. 251, 252 КУпАП не містять такого критерію оцінки доказів, як безпосередність. Притягнення винуватої особи до відповідальності не може бути поставлено під умову явки до суду осіб, до яких не може бути застосовано жодної процесуальної санкції за неявку до суду, на відміну від інших процесуальних законів (привід, штраф тощо).

Судом було зроблено все можливе для забезпечення явки свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до суду п`ять разів поспіль надсилались судові повістки до наближення граничного строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, таким чином, суддя має правові підстави прийняти як докази їх письмові пояснення щодо обставин інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які за своїм доказовим змістом повністю узгоджуються з іншими безпосередньо дослідженими суддею доказами. Крім того, на дослідженому суддею відеозаписі процесуальних дій присутні обидва свідки, які належним чином виконували свої обов`язки, тому у судді немає сумнівів щодо правдивості їх свідчень у письмових доказах.

6. Щодо клопотання захисника про передачу матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу.

Згідно ч. 1 ст. 21 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Захисником надане письмове клопотання директора ТОВ «ХЛІБЗАВОД № 3» ОСОБА_5 про передачу матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на розгляд трудового колективу товариства для застосування заходів громадського впливу.

Однак, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, є одним з найтяжчих та суспільно небезпечних адміністративних правопорушень.

Суворе адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, у тому числі тривале позбавлення права керувати транспортними засобами, імплементоване законодавцем з метою зменшення кількості ДТП з вини водіїв, що перебувають під дією алкоголю або психоактивних речовин та тягнуть за собою тяжкі наслідки, виховання водіїв у дусі дотримання вимог Правил дорожнього руху.

Заходи громадського впливу не будуть пропорційними характеру вчиненого правопорушення, превентивна та виховна мета Закону досягнута не буде без застосування адміністративного стягнення, тому клопотання захисника задоволенню не підлягає.

VІ. Прийняте у справі рішення.

Суддею досліджені та перевірені доказами обставини, які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також суддя зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків, зокрема, накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. З огляду на положення ст. 33 КУпАП, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не досліджуються.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Оскільки стягнення з правопорушника судового збору є додатковим негативним наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності, прямо пов`язаним із вчиненням ним адміністративного правопорушення, розмір судового збору має обраховуватись у розмірі, встановленому на дату вчинення правопорушення 29.11.2020 року, який у минулому році складав 420, 40 грн.

Керуючись ст. 33-35, 40-1, 130, 251, 252, 283-285 КУпАП, суддя -

постановив:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює грошовій сумі у розмірі 10 200 грн (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення правопорушнику постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягнути подвійний розмір штрафу, який становить 20 400 грн (двадцять тисяч чотириста гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420, 40 грн (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Суддя Ізотов В.М.