КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/876/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 21 вересня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову судді скасувати та направити матеріали до Управління патрульної поліції в м.Києві для належного оформлення.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначає, що копію постанови він отримав по пошті лише 11.12.2020 року, а тому був позбавлений можливості вчасно звернутися з апеляційною скаргою.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Симоненка Д.Є., які підтримали клопотання та просили поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду протягом 10 діб з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляла клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03).

Також, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»).

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, її розгляд дійсно відбувся без участі ОСОБА_1 та його захисника, проте в матеріалах справи наявна розписка захисника Литвишко Ю.А., із якої вбачається, що йому було відомо про час та місце судового розгляду (а.с.13 т.1).

01 жовтня 2020 року захисник Литвишко Ю.А. подав до місцевого суду письмову заяву ОСОБА_1 про направлення копії оскаржуваної постанови від 21.09.2020 року на поштову адресу останнього (а.с.17 т.1). Із поданої заяви вбачається, що станом на 01.10.2020 року ОСОБА_1 та його захиснику стало відомо про прийняте судом рішення, проте апеляційна скарга була подана ним лише 18.12.2020 року, тобто після сплину встановленого строку на апеляційне оскарження.

Законних підстав для визнання наведеної апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважною суд апеляційної інстанції не вбачає, а тому в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 21 вересня 2020 року відмовляє.

З цих підстав апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 вересня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз