Справа № 466/9317/20
ПОСТАНОВА

іменем України

«21» січня 2021 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Кавацюк В.І., за участі адвоката Петришин В.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого водієм маршрутного таксі в АТП №1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,

у с т а н о в и в :

26 листопада 2020 року на розгляд Шевченківського районного суду м. Львова надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії АА № 151650, який було складено 14 листопада 2020 року інспектором взводу 2 роти 4 батальйону 4 УПП у Львівській області ДПП Гавенко Н.Я. зазначено, що 14 листопада 2020 року о 17:35 год. м. Львів, пр. В. Чорновола 67 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «МАЗ203069» д.н.з. НОМЕР_1 рейс 47А «Санта-Барбара -

Рясне-2» здійснив перевезення пасажирів в кількості 45 чоловік при дозволених 31 сидячих, чим порушив умови карантину згідно абзацу 1 п. 11 постанови КМУ №712 від 12.08.2020р., чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

На розгляд справи в суді 17 грудня 2020 року та 21 січня 2021 року гр. ОСОБА_1 не з`явився, його захисник Петришин В.М. подав на адресу суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Оглянувши матеріалами справи, відеоматеріалами, приходжу до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 44-3 КУпАП, порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, а судове рішення згідно закону повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами

(ст. 251 КУпАП).

Проте, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання протоколу не було дотримано вимог КУпАП та не зібрано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 151650 від 14.11.2020 року не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Не всі реквізити (графи) протоколу заповнені належним чином, що є порушенням п. 6 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України №1376 від 06.11.2015 року.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України №1376 від 06.11.2015 року, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

У постанові Кабінету Міністрів України №712 від 12.08.2020 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 24 квітня 2020 р. № 331 і від 22 липня 2020 р. № 641» відсутній пункт 11 та не передбачено заборон щодо кількісного перевезення пасажирів громадським транспортном.

Таким чином, у протоколі не вказано нормативний акт, який передбачає відповідальність за інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення, що є порушенням ст. 256 КУпАП та п. 9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

Згідно підпункту 9 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції постанови КМУ від 11 листопада 2020 року N 1100 (чинній на день складення протоколу), на території України на період дії карантину забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

У протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

До матеріалів справи не долучено відомостей про технічні характеристики транспортного засобу, і реєстраційні документи на цей транспортний засіб, на підставі яких можна зробити висновок про дозволену для перевезення кількість пасажирів.

До матеріалів справи не долучено доказів на підтвердження здійснення перевезення у режимі маршрутного таксі, оскільки постановою Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року заборонено здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі. Тому підлягає доказуванню в якому режимі здійснюється перевезення.

У статті 35 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування може здійснюватися у режимах: звичайному, експресному, маршрутного таксі.

Не надано доказів того, на кого і яким нормативно-правовим актом покладено обов`язок організації та контролю кількості пасажирів в транспортному засобі (автобусі) чи доказів, що саме в обов`язки ОСОБА_1 як водія входить контроль кількості пасажирів.

ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративної відповідальності за інкриміноване йому правопорушення, зважаючи на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів на, зокрема, надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів автобусами.

Автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка (ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Таким чином, поняття "водій" та "перевізник" в силу закону не є тотожними.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, останній складено саме щодо водія ОСОБА_1 . Документів, які б свідчили про те, що вказана особа одночасно є і перевізником, і водієм, до матеріалів справи не надано.

Посадові обов`язки ОСОБА_1 визначені у посадовій інструкції водія автотранспортних засобів, яка затверджена 12.09.2019 року директором

ЛК АТП №1, а також обов`язки водія визначені п. 147 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМ України від 18.02.1997 р. № 176 (надалі Правила), і в цих документах не передбачено здійснення контролю за кількістю пасажирів, відповідно, цей контроль мали би організувати суб`єкт держава, як суб`єкт, який встановлює правопорядок., який організував та надає послуги перевезення пасажирів, або держава, як суб`єкт, який встановлює правопорядок.

Згідно пп. 5 п. 148 Правил, водій автобуса лише має право не допускати до поїздки пасажира, якщо в салоні відсутні вільні місця (крім випадків, коли в пасажира є квиток на місце в салоні).

Іншими словами, встановивши заборону щодо перевезення пасажирів у кількості, яка перевищує кількість місць для сидіння законодавець не встановив механізму реалізації цієї заборони. Право водія не допускати до поїздки пасажирів не може порівнюватись з його обов`язком і не реалізація цього права не може вважатись порушенням карантинних обмежень.

Разом з цим, положення постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року передбачає на період карантину не заборону керування пасажирським автобусом (що здійснює водій ОСОБА_1 ), а заборону здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом (що здійснює суб`єкт господарювання - перевізник).

Наведені факти свідчать про неналежність доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але і оформлені у такий спосіб, який викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, які могли нести формальний характер з метою притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Сам факт складання протоколу не може бути достатнім доказом вчинення правопорушення за відсутності інших належних доказів і не звільняє уповноважену на складання протоколу особу від обов`язку збирання доказів у спосіб визначений Законом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3КУпАП, а тому, беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.44-3 КУпАП, що згідно п.1ст. 247 КУпАП є обставиною, яка виключає провадження по справі.

Враховуючи вищенаведене, провадження по справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 9, п. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ознаками ст. 44-3 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя В. І. Кавацюк