ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/64/21 Доповідач - Лекан І.Є.
Категорія - ч.1 ст. 44-3 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю апелянта ОСОБА_1 , адвоката Білецького М.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 грудня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого частиною 1 статті 44-3 КУпАП та призначено йому стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень (сімнадцять тисяч) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 (сорок) коп.

Згідно з даною постановою, 20.11.2020 року близько 12 год. 55 хв. в м.Кременець по вул.Вишнівецька,111 ОСОБА_1 здійснював регулярне перевезення пасажирським автобусом ПАЗ 32054, номерний знак НОМЕР_1 на міжміському маршруті «Кременець-Ланівці» у кількості більше ніж кількість місць для сидіння, що передбачене технічною характеристикою транспортного засобу, визначене в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а саме перевозив 38 пасажирів, а в реєстраційних документах на вказаному автобусі та технічною характеристикою передбачено 23 місця для сидіння з водієм, чим порушив п.п 9 п.10 постанови КМУ від 22.07.2020 (в редакції із внесеними змінами постановою КМУ від 11.11.2020 року №1100).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 грудня 2020 року, і на підставі ст.22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням та закрити провадження у справі відносно нього за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Вказує, що вперше притягується до адміністративної відповідальності і його діями не спричинено значної шкоди, не завдано значних збитків державі та/або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам.

Посилається на те, що працює водієм автотранспортних засобів та здійснює перевезення пасажирів і отримує мінімальну заробітну плату, має скрутне матеріальне становище.

Зазначає, що на його утриманні перебуває сім`я, дитина та батьки пенсійного віку, єдиним джерелом доходу є його заробітна плата, тому, просить звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі ст.22 КУпАП.

Вважає, що застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети.

Окрім того, апелянт зазначає, що вини не визнає та вважає, що п.10 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року втратив чинність на підставі Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року, тому його не може бути притягнуто до відповідальності.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта ОСОБА_1 , адвоката Білецького М.Й., які підтримали подану апеляцію, просять її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, суд вірно послався на протокол про адміністративне правопорушення від 20 листопада 2020 року серії ГП №135600, згідно з яким, поліцейським зафіксовано той факт, що 20.11.2020 року близько 12 год. 55 хв. в м.Кременець по вул.Вишнівецька,111 ОСОБА_1 здійснював регулярне перевезення пасажирським автобусом ПАЗ 32054, номерний знак НОМЕР_1 на міжміському маршруті «Кременець-Ланівці» у кількості більше ніж кількість місць для сидіння, що передбачене технічною характеристикою транспортного засобу, визначене в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а саме перевозив 38 пасажирів, а в реєстраційних документах на вказаному автобусі та технічною характеристикою передбачено 23 місця для сидіння з водієм, чим порушив п.п 9 п.10 постанови КМУ від 22.07.2020 (в редакції із внесеними змінами постановою КМУ від 11.11.2020 року №1100).

Окрім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП підтверджується дослідженими в суді першої інстанції фототаблицями та відеозаписом з місця події, відповідно до яких зафіксовано те, що в транспортному засобі кількість пасажирів значно перевищувала кількість місць для сидіння, передбаченою технічною характеристикою транспортного засобу, пасажири стояли вздовж проходу та між сидіннями.

Частиною 1 статті 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно гігієнічних, санітарно протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція даної статті є бланкетною, оскільки відсилає до вищевказаного Закону, який містить ряд статей та визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.

Згідно з вимогами підпункту 9 пункту 10 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» із внесеними змінами відповідно постановою КМУ № 712 від 12.08.2020 року, №1100 від 11.11.2020 року, на території України на період дії карантину забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 , як водія, який здійснював перевезення пасажирів по міжміському маршруті «Кременець-Ланівці» у більшій кількості, ніж кількість місць для сидіння, які визначено в реєстраційних документах на даний транспортний засіб, наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбачені ч.1 ст.44-3 КУпАП, тобто порушення правил щодо карантину людей, санітарно гігієнічних, санітарно протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Крім цього, у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю, посилаючись на те, що вперше притягується до адміністративної відповідальності, на його утриманні дитина та батьки пенсійного віку, він отримує мінімальну заробітну плату, має скрутне матеріальне становище.

Відповідно до вимог ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Очевидно, що це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої суспільної шкоди та не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам чи безпосередньо громадянина.

Звільнення від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП є правом, а не обов`язком суду і застосовується лише в сукупності усіх з`ясованих фактів, що дозволяють вирішити питання про доцільність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Як встановлено, ч.1 ст.44-3 КУпАП передбачено покарання за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - у виді штрафу у розмірі від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи те, що об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони здоров`я населення, а об`єктивна сторона виражається в ухиленні (порушенні) особи від правил, передбачених Законом України Про захист населення від інфекційних хвороб, іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, такі дії завдають шкоди як державним (суспільним) інтересам, так і інтересам громадян.

Таким чином, враховуючи усі обставини справи, характер вчиненого правопорушення, а саме те, що ОСОБА_1 всупереч вимогам п.п 9 п.10 постанови КМУ від 22.07.2020 (в редакції із внесеними змінами постановою КМУ від 11.11.2020 року №1100) здійснював перевезення пасажирів по міжміському маршруті «Кременець-Ланівці» у більшій кількості, ніж кількість місць для сидіння, які визначено в реєстраційних документах на даний транспортний засіб, суспільну небезпеку вказаних дій у період карантину в країні, вид та розмір стягнення, яке законодавцем передбачено за вказані дії, особу правопорушника і те, що ОСОБА_1 не визнав своєї вини - немає підстав для звільнення його від адміністративної відповідальності в порядку, визначеному ст.22 КУпАП.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що п.10 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року втратив чинність на підставі Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року, оскільки останнім нормативним актом доповнено попередній нормативний акт та не вказано про виключення з нього п.10.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування, як про це просить апелянт - немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, - п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 грудня 2020 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: