Справа № 462/7935/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 листопада 2021 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Мруць І.С., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, ФОП, яка зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1

за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

В провадженні Залізничного районного суду м.Львова знаходиться справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ №694319 від 24.10.2021, ОСОБА_1 24.10.2021 о 13.30 год. у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться у м.Львів-Рудно по вул. Шептицького, 1, будучи власницею магазину не забезпечила на робочому місці наявність журналу про запис щодо КОВІД-19 та був відсутній тест про вакцинацію, чим порушила постанову КМУ №1236 від 09.12.2020 та п. 1.9.1.4 протоколу ТЕБ та НС №39 від 13.10.2021, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті, тому справу слід розглянути без її участі.

Дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення, вважаю, що адміністративну справу відносно ОСОБА_1 необхідно закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 44-3 КпАП України встановлена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Отже диспозиція вказаної норми є банкетною, тобто такою, що відсилає до норм іншого нормативно-правового акта, тому формулюючи суть правопорушення, вказівка на нормативний акт, вимоги якого порушені, є обов`язковою.

Закон України "Про захист населення від інфекційних хвороб" визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" визначено карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

За приписами ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовуюсь при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику ЄСПЛ у справах "Лучанінова проти України", "Малофєєва проти Росії", суд, повинен виходити з того, що, як і у кримінальному провадженні, суддя у цій справі має бути неупередженим і безстороннім та не вправі самостійно змінювати на шкоду особи формулювання адміністративного правопорушення. Відповідне формулювання слід вважити по суті викладенням обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у вчиненні якого має бути доведеною не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд, суддя також не має право самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Норма ч. 1 ст. 44-3 КпАП України потребує обов`язкової вказівки про конкретну заборону відповідного пункту (підпункту) нормативно-правового акту, яким установлюється правила карантину саме які порушила особа щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Необхідно зазначити, що п. 1.9.1.4 протоколу ТЕБ та НС №39 від 13.10.2021 встановлено, що керівники закладів несуть відповідальність за дотриманням маскового режиму, кількості відвідувачів та вакцинації працівників.

Проте, в порушення зазначених вимог законодавства в протоколі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 міститься посилання на п. 1.9.1.4 протоколу ТЕБ та НС №39 від 13.10.2021, яким не передбачено наявність журналу про запис щодо КОВІД-19 та тесту про вакцинацію, не зазначено, чи ОСОБА_1 є керівником закладу.

Тобто, при складанні протоколу серії ВАБ №694319 від 24.10.2021 року не вірно зазначена правова норма, яка містить конкретну заборону, що позбавляє можливості притягнути особу, відносно якої складений вказаний протокол до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленим законом.

Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 06.12.1988 зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

На підставі п. 1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Також судом береться до уваги, й те що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, враховуючи положення ч.1 ст. 247 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а тому з цих підстав провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись ст. ст. 22, 124, 283, 284 КУпАП, суд -

постановив:

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП провадженням закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову можна оскаржити до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: І.С. Мруць