Справа 362/4967/21
Провадження 3/362/2104/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2021 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М.,розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Фастівського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 154 КУпАП

встановив:

27.08.2021 близько 19:15 год. ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 , не забезпечив належного перебування його собаки породи «Німецька вівчарка», внаслідок чого тварина вкусила ОСОБА_2 , завдавши шкоди його здоров`ю.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєному визнав та пояснив, що того дня займався справами по господарству на території домоволодіння, собака перебувала поруч. Не заперечує, що, можливо, не зачинив хвіртку на подвір`ї і собака вибігла. Наголосив, що тварина неагресивна, тривалий час є улюбленцем їх сім`ї, раніше не траплялося таких випадків, а чому так сталося не розуміє. Повністю визнав себе винуватим у скоєнні цього правопорушення, наголосив, що пропонував потерпілому відшкодувати всі понесені витрати, однак той відмовився. Погоджується на стягнення, передбачене санкцією статті, просив суд не конфісковувати собаку пообіцяв, що буде більш ретельніше стежити за нею і не допустить схожого у майбутньому.

Потерпілий ОСОБА_2 пояснив суду, що того дня з дружиною прогулювалися, несподівано для нього з подвір`я вибігла собака на вкусила його за ногу. Він намагався захистити дружину, були крики. Майже одразу вибіг ОСОБА_1 , який відтягнув собаку, однак та вирвалась і знову вкусила його. Викликав працівників поліції. Не заперечив, що ОСОБА_1 пропонував допомогу і відшкодувати завдані збитки, проте він, ОСОБА_2 , перебував у шоковому стані і йому було не до розмов про це. Раніше на нього ніколи не нападали тварини і не кусали. Вважає собаку небезпечною та агресивною, просив суд або конфіскувати тварину, щоб її «усипили», або віддати її на виховання до спеціаліста.

Представник потерпілого адвокат Рябкова Т.Ю. (діє на підставі ордеру серія КС № 597620) підтримала позицію свого клієнта та пояснила, що з моменту оформлення матеріалів ОСОБА_1 не шукав шляхів врегулювання ситуації та не спромігся навіть вибачитись за вчинене, а тому наполягає на найсуворішому виді стягнення із обов`язковим накладенням додаткового стягнення у виді конфіскації тварини.

Допитаний в якості свідка працівник поліції ОСОБА_3 надала суду пояснення, що її не було на місці події, очевидцем не була, а лише оформляла адміністративні матеріали після їх передачі колегою. Щодо відсутності у матеріалах справи протоколу вилучення майна (тварини), що підлягає конфіскації за санкцією ч. 2 ст. 154 КУпАП, пояснила, що не знає чому такий документ не оформлено. При цьому зауважила, що приміщень для утримання тварин немає, а тому не знає яким чином має відбуватися вилучення тварини і подальше виконання рішення суду у разі накладення такого стягнення.

Крім особистих пояснень, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема: даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.08.2021, письмовими поясненнями ОСОБА_2 ОСОБА_1 , даними висновку спеціаліста № 185 і висновку КНП «ВБЛІЛ» ВМР віл 27.08.2021.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що в діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КпАП України.

Так, відповідно до п. 6г Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР Міністерство Житлово-комунального господарства УРСР Міністерство Сільського Господарства УРСР Міністерство охорони здоров`я УРСР від 17.06.80 власники собак, котів і хижих тварин зобов`язані тримати сторожових собак на прив`язі і спускати їх з прив`язі лише в закритих дворах, що виключають можливість втечі.

Призначаючи основне адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь вини, ставлення до скоєного та приходить до переконання про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч. 2 ст. 154 КУпАП у виді штрафу.

Що стосується визначеної в зазначеній нормі закону України про адміністративну відповідальність санкції у виді конфіскації тварини, суд виходить з такого.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, постанов судів у справах про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 26 цього ж Закону під час пред`явлення виконавчого документа до виконання подаються у разі виконання рішення про конфіскацію майна згідно з постановою суду, копія протоколу вилучення майна, що підлягає конфіскації, або довідка про відсутність такого майна.

Зважаючи на зазначені положення законодавства, до протоколу про адміністративне правопорушення має бути додано протокол вилучення майна (тварини), що підлягає конфіскації.

Однак суд констатує, що у випадку, що розглядається, до протоколу про адміністративне правопорушення доказів вилучення тварини не додано.

Відсутність відповідних документів перешкоджає виконанню судового рішення в частині конфіскації тварини.

Крім того, вилучення собаки у її господаря (конфіскація) позбавить її турботи, що можна розцінювати як жорстоке поводження з твариною.

При цьому суд зауважує, що перелік адміністративних стягнень не містить такого їх виду, як передача тварини на виховання до спеціаліста, на що вказував у судовому засіданні ОСОБА_2 , а тому суд, з огляду на суворе додержання законності при розгляді даної справи, не вправі таким чином вирішувати питання щодо накладення додаткового стягнення.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для накладення стягнення у виді конфіскації тварини.

У силу ст.40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 221, 283-284, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним за ч. 2 ст. 154 КУпАП України та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 (вісімдесят п`ять) гривень, без конфіскації тварини.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 454 гривні судового збору.

Штраф підлягає сплаті не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко