ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/3243/21

провадження у справі 3/0285/2156/21

18 листопада 2021 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О.,

з участю секретаря Клечковської М. М.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Радзивіла В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний матеріал, який надійшов

від Новоград-Волинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , який працює водієм СТОВ МиРославель-Агро

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 13.06.2021 о 22 год. 47 хв. в с. Колодянка Новоград-Волинського району Житомирської області по вул. Центральній керував мотоциклом Альфа 110, без реєстраційного номеру, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан якого, відповідно до встановленого законом порядку, відмовився.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що не керував мотоциклом. Не заперечив, що був того дня п`яний, однак вів мотоцикл в руках, а вину визнав під час складання протоколу тому, що злякався поліцейських. Останні також цього дня наклали на нього штраф у розмірі 3400 грн. за керування мотоциклом без посвідчення водія, без шолому, без полісу страхування, який він сплатив.

Адвокат підтримав позицію свого підзахисного, зазначив, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_2 мотоциклом та факту зупинення його транспортного засобу. Окрім того, йому не було роз`яснено право на захист.

Свідок ОСОБА_3 , допитана за клопотанням захисника, пояснила суду, що бачила у зазначений у протоколі день, час та місці, як її односельчанин ОСОБА_2 вів мотоцикл у руках, при цьому двигун не був увімкнений, за кермом він не був.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху України (далі ПДР), згідно з п.1.9 яких особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, підлягають оглядові на стан сп`яніння. Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду», у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Після набрання чинності у лютому 2021 року Закону про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, працівникам поліції дозволяється проводити огляд на стан сп`яніння без свідків у разі застосування технічних засобів відеозапису.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 002143 від 13.06.2021, при складанні якого ОСОБА_2 власноручно зазначив, що вину визнає;

відеозаписом з фіксацією на ньому відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. З останнього також слідує, що ОСОБА_2 не висловлював свої заперечення з приводу керування мотоциклом, при цьому пропонував поліцейським домовитись вирішити справу без оформлення матеріалів.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом №1395 Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 та Законом України «Про національну поліцію» передбачено право поліцейських використовувати технічні засоби та технічні прилади для виявлення та фіксації порушень ПДР, дані яких використовувати при складанні адміністративних матеріалів.

Як вбачається з матеріалів справи, працівник поліції мав усі підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки певні ознаки, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, свідчили, що останній може перебувати в стані сп`яніння, а також керував транспортним засобом.

Згідно із п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання захисника на процедурні порушення при складанні адміністративного протоколу не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Покази свідка ОСОБА_3 спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому до уваги не беруться, наявні підстави вважати, що вони дані нею з метою уникнення її знайомого ОСОБА_2 від відповідальності.

Порушень поліцейським принципів правомірної адміністративної поведінки під час складання адміністративного протоколу встановлено не було.

Протокол складений у відповідності до вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію».

Принагідно зазначити, що протягом усього часу оформлення адміністративних матеріалів, ОСОБА_1 жодну незгоду з правопорушенням не висловлював, про допит свідків не заявляв.

Будь-яких сумнівів щодо належності та допустимості доказів не знаходжу.

В підсилення своєї правової позиції, звертаю увагу на практику Європейського Суду з прав людини, який у своєму рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» наголошував, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки водіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Дослідивши адміністративний матеріал, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 є ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не встановлено.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення розцінюється, як спосіб уникнути відповідальності за вчинене.

Адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 ,за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, створює загрозу життю та здоров`ю, як собі, так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху, а тому відсутні підстави для незастосування щодо нього адміністративного стягнення.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, беру до уваги характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до категорії підвищеної суспільної небезпечності; всі обставини справи в їх сукупності; особу ОСОБА_1 та вважаю, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде необхідним для його виправлення та достатнім для виконання завдань КУпАП.

Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

З особи, на яку накладено адміністративне стягнення, також належить стягнути судовий збір, що становить 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 33-35, 38, 40-1, 130, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя О. О. Літвин