ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2021 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання у м. Києві матеріали адміністративної справи, що надійшли

відГолосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
відносно ОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання та реєстрації - АДРЕСА_1
за участю ОСОБА_1 , захисника Мельника А.І.

ВСТАНОВИВ:

06.09.2021 уповноваженою особою Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 334387 (надалі по тексту - протокол від 06.09.2021) відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в якому зазначено, що 29.07.2021 за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 (батько) вчиняв відносно сина ОСОБА_1 домашнє насильство в сім`ї економічного характеру.

До вказаного протоколу приєднано другий примірник, який мав бути вручений ОСОБА_1 (батьку), лист начальник Служби у справах дітей та сім`ї № 100/09-2458 від 02.08.2021, копія заяви ОСОБА_2 від 29.07.2021.

27.10.2021 під час розгляду справи по суті ОСОБА_1 заперечив свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, надав усні пояснення, за змістом яких повідомив, що економічного насилля до сина не чинив. До сина установлена опіка через стан його здоров`я і опікуном якого він є. Також зазначив, що до відділку Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві для складання протоколу про адміністративне правопорушення його не запрошували, про наявність такого протоколі і його складання необізнаний. ОСОБА_1 посилався на недоведеність його вини у вчиненні економічного насильства відносно сина.

За твердженнями ОСОБА_1 (батька) сином він опікується належним чином, робить все необхідне і те, що в його силах, пр когти, отримані в якості соціальної допомоги на його від держави постійно звітує.

Захисник ОСОБА_1 (батька) - адвокат Мельник А.І. клопотав перед судом про закриття провадження у справі з огляду на недоведеність події та складу адміністративного правопорушення та недотримання процедури оформлення адміністративного матеріалу, адже ОСОБА_1 (батька) у відділок поліції не викликали, додому до нього співробітники поліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення не приходили, пояснення не відбирали, права та обв`язки не роз`яснювали, примірник протоколу не вручали.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, вивчивши матеріали, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення суд (суддя) не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Суб`єктом правопорушення є особа, якій виповнилося 16 років, і яка вчинила насильство до одного із членів своєї сім`ї.

Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначає домашнє насильство як діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (ст. 1).

У ході розгляду цієї справи судом (суддею) враховується, що домашнє насильство характеризується такими ознаками як умисність (з наміром досягнення бажаного результату), спричинення шкоди, порушення прав і свобод людини значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, а тому, у разі відсутності хоча б однієї із ознак, дії особи не можна розцінювати як насильство.

Як вказувалося вище, до протоколу від 06.09.2021 приєднано заяву ОСОБА_2 на ім`я в.о. начальника Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, в якій викладено обставини неналежного ставлення батька ОСОБА_1 до його молодшого брата ОСОБА_1 , над яким за рішенням суду встановлено опіку і опікуном якого є їх батько та приклади вчинення домашнього насильства економічного характеру.

А також наявний лист Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 02.08.2021 № 100/09-2458 на ім`я начальника Голосіївського управління поліції Головного управління поліції у м. Києві стосовно звернення ОСОБА_2 та за для вжиття необхідних заходів реагування в межах компетенції.

З матеріалів справи та пояснень учасників судом (суддею) установлено, що у АДРЕСА_2 проживають батько ОСОБА_1 та два сини ОСОБА_2 , 1990 року народження та ОСОБА_4 , 1985 року народження.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 20.04.2016 ОСОБА_1 (батька) призначено опікуном ОСОБА_4 (сина), адже останній страждає на хронічне психічне захворювання та є інвалідом 2-ї групи безстроково, перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері № 2 та проживає разом з батьком.

Також судом (суддею) з`ясовано, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 22.10.2007 ОСОБА_4 (сина) визнано недієздатним та призначено йому опікуна матір ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дослідивши документи, які надійшли до суду та були сформовані в матеріал справи про адміністративне правопорушення, суд (суддя) не віднайшов у них фактичних даних, які б дозволити вести мову про настання події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При цьому зі змісту протоколу від 06.09.2021 не видається за можливе встановити про яке саме психологічне та фізичне насильство йдеться в ньому.

Будь-якого підтвердження того, що протокол від 06.09.2021 складався у присутності або ж із запрошенням ОСОБА_1 (батька) матеріали справи не містять.

Жодного підпису чи письмових пояснень осіб, вказаних в якості понятих при складанні протоколу, суду подано не було, так само як і пояснень ОСОБА_1 (батька).

Описані вище документи - лист Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації та заяву ОСОБА_2 на ім`я зазначеної установи суд (суддя) не приймає в якості доказів вчинення домашнього насильства економічного характеру, адже Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації не є органом, до повноважень і компетенції якого входить перевірка та контроль за належним виконання опікуном своїх обов`язків перед повнолітньою особою, над якою установлена опіка (не є органом опіки і піклування).

Виходячи зі змісту ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який і є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, у протоколі про адміністративне правопорушення від 06.09.2021 та доданих до нього матеріалах відсутні необхідні відомості, які б підтверджували склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадових осів діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

З урахуванням заслуханих судом (суддею) логічних і послідовних усних пояснень ОСОБА_1 суд (суддя) не встановив як події, так і складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

У силу Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують пр. розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

У справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" (рішення від 06.12.1998) Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. З цього принципу слідує також, що обов`язком обвинувачення є інформування особи про висунуті обвинувачення, щоб вона могла підготувати та належним чином представити аргументи на свій захист.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи докази у справі, суддя дійшов висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 23, ст. 173-2, 247, 268, 276, 277, 279, 280, 283-285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Бушеленко