Житомирський апеляційний суд
Справа №295/7607/20 Головуючий у 1-й інст. Болейко А. П.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м. Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В. розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Поліщука Р.М. справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Поліщука Р.М. на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 29 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КупАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 29 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Згідно постанови суду, 21.06.2020, 17 год. 20 хв. ОСОБА_1 у м. Житомирі по Чуднівське шосе, Н-03 4 км+900 м, керував транспортним засобом ЗАЗ 110558, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю із порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків.

На прийняте судом рішення захисник Поліщук Р.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Богунського районного суду м. Житомира від 29.07.2020 року. Постановити нову, якою закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП України на підставі ст.247 КУпАП України.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена з грубим порушенням норм чинного законодавства, та конвенції з прав людини, позбавивши ОСОБА_1 права на захист. Суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, позбавив ОСОБА_1 можливості довести свою невинуватість, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Зазначає, що суд першої інстанції розглядаючи протокол від 21.06.2020 р. про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , грубо порушив право на захист, cт.268 КУпАП та вимоги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року із змінами «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», а саме звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Вказав, що через канцелярію суду завчасно було подано клопотання від 28.07.2020 року про відкладення розгляду справи. В даному клопотанні ОСОБА_1 просив суд відкласти розгляд справи на інший день та надати йому можливість обрати собі захисника. Натомість суд виніс постанову від 29.07.2020 року, в якій зазначив, що ОСОБА_1 29.07.2020 року як і в минулі засідання, не з 'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Однак це не відповідає дійсності, суд прийняв рішення лише за одне судове засідання, оскільки саме 29.07.2020 року було призначено перше судове засідання що підтверджується матеріалами справи.

Зазначив, що суд навмисно позбавив ОСОБА_1 права на захист, хоча строки притягнення останнього до адміністративної відповідальності спливали лише 22.09.2020 року.

Послався на те, що судом першої інстанції були застосовані норми права, які на момент розгляду справи втратили свою чинність. Вказав, що правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, з 1 липня 2020 року були віднесені до кримінальних проступків, а відповідна норма КУпАП, яка передбачала адміністративну відповідальність за такі діяння, втратила чинність у проміжку часу з 1 до 3 липня 2020 року. Станом на 01.10.2020 року на сайті Верховної Ради України у розділі «Законодавство» змін до ст.130 КУпАП внесено не було і не було зазначено, що ця стаття поширюється на осіб, які керують транспортними засобами.

Вказав, що на правопорушення, що мали місце до 1 липня 2020 року та були передбачені ст.130 КУпАП, поширюється дія Закону України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощенні досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», як такого, що скасовує відповідальність за адміністративні правопорушення. Пункт 6 ч.1 ст.247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративні правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність. Тому у суду першої інстанції були відсутні правові підстави притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Послався на те, що протокол складений відносно ОСОБА_1 , не відображає обставини справи, та не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, Постанові КМУ № 1103 від 17.12.2008р. "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015р. № 1452/735, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, Інструкції Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376, Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», практиці ЄСПЛ та Верховного Суду України.

Зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, фото, відео, покази свідків про те що ОСОБА_1 керував автомобілем і автомобіль перебував в рухомому стані. ОСОБА_1 не керував автомобілем, а тому останнього притягнуто незаконно.

Пояснив, що дійсно 21.06.2020 року ОСОБА_1 знаходився за адресою Чуднівське шосе М- 03 на узбіччі дороги, та стояв біля власного автомобіля разом із своїми знайомими в районі Гідропарка в м. Житомирі. В цей час до нього під`їхали працівники поліції та повідомили що автомобіль заважає руху іншим транспортним засобам, оскільки припаркований на узбіччі дороги де зупинка заборонена, та попросили пред`явити документи, які ОСОБА_1 надав на закону вимогу. Під час спілкування з ними, працівник поліції спитав ОСОБА_1 чи не вживав останній алкогольні напої, на що останній відповів що нічого не вживав. Після працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп 'яніння на місці зупинки в присутності двох свідків за допомогою приладу драгер на що останній погодився та пройшов огляд на стан сп`яніння в присутності 2- х свідків, задувши в невідомий йому прилад який ніби то показав, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння. З результатами огляду на місці зупинки, ОСОБА_1 не був згоден, оскільки був тверезий, однак працівники поліції не доставляли ОСОБА_1 до найближчого медичного закладу для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та склали на нього відповідний протокол, порушивши при цьому вимоги ст.266 КУпАП.

Вказав, що працівниками поліції не було дотримано вимог ч.1 ст.266 КУпАП, а тому згідно ч.5 цієї статті огляд особи, на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, захисник Поліщук Р.М. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Богунського районного суду м. Житомира від 29.07.2020 року. В обґрунтування поважності пропуска строку на апеляційне оскарження посилається на те, що розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 . Оскаржувану постанову не отримував засобами поштового зв`язку, оскільки її за місцем його проживання не надсилали, що підтверджується матеріалами справи, а саме на супровідному листі не зазначено адреса м. Коростишів, а лише зазначена вулиця, та відсутні докази отримання поштового повідомлення. Копію постанови суду було отримано захисником лише 30.09.2020 року після ознайомлення з матеріалами справи.

В судовому засіданні захисник Поліщук Р.М. апеляційну скаргу підтримав з викладених в ній мотивів, просив її задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги захисника та просив її задовольнити. Додатково пояснив, що дійсно 21.06.2020 року він знаходився за адресою Чуднівське шосе М- 03 на узбіччі дороги, та стояв біля власного автомобіля разом із своїми знайомими в районі Гідропарка в м. Житомирі. В цей час до нього під`їхали працівники поліції та повідомили що автомобіль заважає руху іншим транспортним засобам, оскільки припаркований на узбіччі дороги де зупинка заборонена, та попросили пред`явити документи, які надав на законну вимогу. Під час спілкування з ними, працівник поліції запитали чи не вживав він алкогольні напої, на що останній відповів, що нічого не вживав. Після працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки в присутності двох свідків за допомогою приладу драгер, на що погодився та пройшов огляд на стан сп`яніння в присутності 2- х свідків, задувши в невідомий йому прилад, який ніби то показав, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння. З результатами огляду на місці зупинки не був згоден, оскільки був тверезий, однак працівники поліції не доставляли його до найближчого медичного закладу для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та склали на нього відповідний протокол.

За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_2 який пояснив, що є другом ОСОБА_1 та разом з ним приїхав в Гідропарк в м. Житомирі. Приїхавши на вказане місце, побачили, що багато автомобілів, припаркувались та пішли відпочивати. Коли повернулися до автомобіля, до них під`їхали працівники поліції та запідозрили, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння. Працівники поліції запросили свідків, які зафіксували проходження ОСОБА_1 освідування на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер. Результат вказаного тестування показав 1,48 проміле з яким ОСОБА_1 не погодився. Працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 в зв`язку з незгодою останнього з результатом тестування проїхати в медичний заклад. Алкоголь вони не вживали.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Поліщука Р.М., пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Доводи захисника Поліщука Р.М., стосовно того, що строк на апеляційне оскарження пропущений ним з поважних причин, підтверджуються матеріалами справи. Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд вважає, що захиснику Поліщуку Р.М. слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови Богунського районного суду м. Житомира від 29 липня 2020 року.

Перевіривши матеріали справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР №517527 від 21.06.2020 року, відповідно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд встановив, що судом першої інстанції встановлені невірні фактичні обставини, викладені в даному протоколі.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції встановив, що 21.06.2020, 17 год. 20 хв. ОСОБА_1 у м. Житомирі по Чуднівське шосе, Н-03 4 км+900 м, керував транспортним засобом ЗАЗ 110558, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю із порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків.

Разом з тим відповідно до даних, зазначених в протоколі та в інших документах, доданих нього, 21.06.2020, 17 год. 20 хв. ОСОБА_1 у м. Житомирі по Чуднівське шосе, Н-03 4 км+900 м, керував транспортним засобом ЗАЗ 110558, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю із порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер в присутності двох свідків. Проба позитивна 1,48 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 А ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, заслуговують на увагу доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності, передбачених ст.268 КУпАП, що також є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, суд у постанові зазначив, що ОСОБА_1 , у судове засідання 29.07.2020, як і в минулі, не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить його підпис у протоколі про адміністративне правопорушення та рекомендовані поштові повідомлення та про причини неявки суду не повідомив. За таких підстав, суд вважав можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 .

Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу ОСОБА_1 судом першої інстанції направлено судову повістку про призначення справи до розгляду, а саме на 29.07.2020 року, яку останній отримав, про що свідчить корінець рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.11).

В матеріалах справи наявне клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи в зв`язку з необхідністю реалізувати своє право на правову допомогу. Вказане клопотання надійшло до суду першої інстанції 28.07.2020, про що свідчить відбиток штемпеля суду першої інстанції (а.с.12).

Натомість суд, при тому, що строки накладання стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, спливали в даному випадку значно пізніше дати прийнятого рішення, 29.07.2020 року без задоволення зазначеного клопотання, розглянув справу за відсутності правопорушника та ухвалив по ній рішення, що призвело до порушення прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, передбачених ст.268 КУпАП, в тому числі і права на захист.

Враховуючи наведені вище обставини, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції не може залишатися в силі та підлягає скасуванню у відповідності до положень ст.294 КУпАП та по справі повинна бути прийнята нова постанова апеляційним судом в результаті її апеляційного перегляду.

Заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду, свідка ОСОБА_3 , дослідивши безпосередньо усі докази, наявні в матеріалах провадження, апеляційний суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та вважає встановленим, що 21.06.2020, 17 год. 20 хв. ОСОБА_1 у м. Житомирі по Чуднівське шосе, Н-03 4 км+900 м, керував транспортним засобом ЗАЗ 110558, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю із порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер в присутності двох свідків. Проба позитивна 1,48 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 А ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи захисника Поліщука Р.М. щодо відсутності доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП при цьому апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.

Пунктом 2.9А ПДР передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР №517527 від 21.06.2020 року відповідно до якого 21.06.2020, 17 год. 20 хв. ОСОБА_1 у м. Житомирі по Чуднівське шосе, Н-03 4 км+900 м, керував транспортним засобом ЗАЗ 110558, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю із порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер в присутності двох свідків. Проба позитивна 1,48 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 А ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначений протокол складено відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року N1452/735 (далі Інструкція), посвідчений підписом посадової особи, яка складала протокол - поліцейським взводу №1 роти №1 БУПП в Житомирській області сержантом поліції - Заєць Є.Л. Вказаний протокол підписано ОСОБА_1 , якого було ознайомлено з правами, передбаченими ст.62 Конституції України, ст.268 КУпАП. Будь-яких зауважень з приводу обставин, викладених у протоколі, останній не зазначав. В графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначив, що пояснення надасть в суді. (а.с.1);

- результатами проходження тестування на місці за допомогою приладу «Драгер ALKOTEST 7510» від 21.06.2020 року (чеком), результат тесту - 1,48 проміле, що засвідчено особистим підписом ОСОБА_1 (а.с.2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальний технічних засобів за допомогою приладу Драгер ALKOTEST 7510, результат якого показав позитивну пробу- 1,48 проміле. Вказаний акт складено поліцейським взводу №2 роти №1 БУПП в Житомирській області сержантом поліції - Атаманенком Д.С. за участю свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , які засвідчили своїми підписами вказаний результат. В графі «з результатами згоден» ОСОБА_1 будь - яких заперечень чи пояснень не надав та проставив свій підпис (а.с.3);

- рапортом працівника поліції взводу №2 роти №1 БУПП в Житомирській області сержантом поліції - Атаманенка Д.С. В рапорті зазначено, що під час несення служби 21.06.2020 року в екіпажі 103 спільно із сержантом поліції Заєць Є.Л. в м. Житомирі, Чуднівське шосе Н-03 4км +900 було зупинено транспортний засіб ЗАЗ 110558 з д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 за порушення ПДР. При спілкуванні з ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та в присутності двох свідків водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу драгер на що водій погодився. Проба позитивна 1,48 проміле. На останнього складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП та винесено постанову за ч.2 ст.122 КУпАП (а.с.4);

- поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в яких зазначено, що вони були запрошені працівниками поліції для засвідчення як водію ОСОБА_1 було запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу драгер, на що водій погодився. Проба позитивна - 1,48 проміле (а.с.5,6);

- розпискою ОСОБА_7 , з якої вбачається, що останній бере автомобіль ЗАЗ НОМЕР_1 під своє зобов`язання та керування ним, а також зобов`язується не надавати право керувати транспортним засобом ОСОБА_1 24 години(а.с.7);

- відеозаписом бодікамери працівника поліції, на якому чітко видно як працівник поліції в присутності двох свідків пропонує водію ОСОБА_1 пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння в зв`язку з виявленням у нього під час зупинки транспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння, на що водій погодився результат якого показав 1,48 проміле(а.с.8).

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, та в матеріалах справи відсутні будь -які докази тому, також спростовуються матеріалами справи. При цьому апеляційний суд не бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , надані ним в ході апеляційного розгляду, оскільки зазначений свідок є знайомим ОСОБА_1 , і його пояснення, які суперечать іншим об`єктивним доказами, наявними в матеріалах справи, викликають у суду обґрунтовані сумніви в їх об`єктивності.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису, працівник поліції перед пропонуванням ОСОБА_1 пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків вказує, що водія було зупинено за те, що він проїхав на заборонене червоне світло світлофора та зазначає, якого саме водія, а саме ОСОБА_1 . Вказані обставини ОСОБА_1 не заперечувалися, і жоден доказ, наявний в справі, таких заперечень не містить. Вказана версія подій з`явилася на стадії апеляційного оскарження постанови та розцінюється апеляційним судом як позиція захисту від пред`явленого обвинувачення у вчиненні правопорушення.

Також безпідставними є доводи та вимоги апелянта про закриття провадження по справі на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП.

Відповідно до частин першої та другої статті 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КУпАП).

На час вчинення адміністративного правопорушення 21 червня 2020 року діяла наступна редакція ч.1 ст.130 КУпАП «керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,- тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, який набрав чинності 01 липня 2020 року, внесено зміни до таких законодавчих актів України, а саме у Кодексі України про адміністративні правопорушення статтю 130 викладено в такій редакції: «Стаття 130. Керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому частиною третьою даної статті передбачено, що уживання судноводієм після аварійної події за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як судно було зупинено на вимогу поліцейського або іншої уповноваженої законом посадової особи до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, -тягне за собою накладення штрафу на судноводіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування всіма видами плавучих засобів на строк три роки».

У Кримінальному кодексі України доповнено статтею 286-1 такого змісту: «Стаття 286-1. Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

1. Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування - караються штрафом від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

В даному випадку посилюється відповідальність.

Відповідно до положень статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Дія нормативно-правових актів у часі раніше визначалась тільки в окремих законах України (стаття 6 Кримінального кодексу України, стаття 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України та інші). Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу.

Таким чином, загалом нормативні акти діють після набрання ними чинності на майбутнє, а принцип зворотності закону та іншого нормативно-правового акта пов`язується з послабленням відповідальності. Як зазначив Конституційний Суд України, принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є також гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи в громадян упевненість у тому, що їхнє нинішнє становище не буде погіршено прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Отже, під час практичного застосування принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів тісно пов`язаний із принципом правової визначеності як основної складової принципу верховенства права.

Так, згідно із частиною першою статті 8 Основного Закону «в Україні визнається й діє принцип верховенства права». Складовою верховенства права є принцип правової визначеності, основою якого є ідея передбачуваності очікування суб`єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві нормативним приписам. Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації й правовідносини залишалися передбачуваними (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005, від 29 червня 2010 року N 17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року N 10-рп/2011).

До події, факту суд, застосовує той закон під час дії якого вони настали або мали місце.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного суду. Так, Касаційний кримінальний суд у складі Верховного суду в своєму листі від 03 липня 2020 року за № 370/0/158-20 зазначив, що суди мають здійснювати розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, які було вчинено до 01 липня 2020 року, відповідно до цієї статті у редакції, чинній на час вчинення таких діянь.

При цьому слід також зазначити, що згідно з підпунктом 1 пункту 117 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17 червня 2020 року № 720-IX підпункт 4 пункту 1 розділу І Закону № 2617-VIII виключений. Також, згідно з підпунктом 2 пункту 117 Закону № 720-IX підпункт 171 пункту 2 розділу І Закону № 2617-VIII виключений.

Тобто, до набрання чинності Закону № 2617-VIII (до 01.07.2020 року), статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння; з 01.07.2020 року і до 03.07.2020 року такі діянні криміналізовано шляхом доповнення КК України статтею 286-1; а з 04 липня 2020 року такі діяння знову віднесенні до статті 130 КУпАП.

Таким чином, дослідивши докази у їх сукупності та проаналізувавши їх з точки зору належності, достовірності та взаємозв`язку, апеляційний суд визнає їх достатніми для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги та заперечення учасників апеляційного розгляду зазначених висновків не спростовують. Тому апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, наведених вище в даній постанові.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо накладання стягнення за вчинене правопорушення, апеляційний суд зазначає наступне.

Правопорушення ОСОБА_1 вчинено 21.06.2020, і стягнення на нього може бути накладено за вчинення даного правопорушення із врахуванням положень ч.2 ст. 38 КУпАП до 21.09.2020.

Відповідно до вимог п.7 ст.247 провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 Цього Кодексу.

Оскільки на час постановлення апеляційним судом даного рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП строки, передбачені ч.2 ст. 38 КУпАП, закінчилися, провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 285,294 КУпАП суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити захиснику Поліщуку Руслану Миколайовичу строк на апеляційне оскарження постанови Богунського районного суду м. Житомира від 29 липня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника Поліщука Руслана Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 29 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та провадження в справі закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: