Справа № 199/9237/21
ПОСТАНОВА

іменем України

23.11.2021 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої офіс-менеджером в компанії «Евелін-косметика», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 154 КУпАП (в редакції закону від 07.02.97),

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за ч. 2 ст. 154 КУпАП, зазначено про те, що 17.10.2021 о 21:00 за адресою: АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 порушила правила тримання собак і котів, а саме: залишила без нагляду собаку у дворі без намордника, внаслідок чого було спричинено фізичний біль гр. ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, не визнала.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази, долучені до справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, ч. 2 ст. 154 КУпАП (в редакції закону від 07.02.97), яка діяла станом на 17.10.2021, була передбачена адміністративна відповідальності за дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті (тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях).

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

Оскільки санкція ч. 2 ст. 154 КУпАП (в редакції закону від 07.02.97) передбачала як обов`язкове додаткове стягнення конфіскацію тварин, тому в контексті рішень ЄСПЛ у справах «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03), «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, зазначаються: нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Враховуючи те, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 154 КУпАП необхідно встановити правила тримання собак і котів, які порушені особою, відповідно диспозиція ст. 154 КУпАП є бланкетною нормою, яка відсилає до іншого нормативно-правового акта, який, на думку працівника поліції, порушений, а тому протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду, у відповідності до ч. 1 ст. 256 КУпАП, повинен містити посилання на конкретну норму правил тримання собак і котів, які порушила ОСОБА_1 .

Проте, протокол про адміністративне правопорушення, всупереч вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП не містить посиланню на конкретну норму правил тримання собак і котів, яку порушила ОСОБА_1 , залишивши собаку без намордника у дворі, де вона проживає.

Далі слід зазначити, що відповідальність за спричинення заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну може наставати виключно в разі вчинення дій, визначених диспозицією ч. 1 ст. 154 КУпАП, а саме: тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях.

При цьому, слід також зазначити, що диспозиція ч. 1 ст. 154 КУпАП (в редакції закону від 07.02.97) не передбачала відповідальності за залишення собаки без нагляду у дворі без намордника, про що вказано працівником поліції у протоколі про адміністративне правопорушення від 15.11.2021, при тому, що відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не ставиться у вину вигулювання собаки без повідка і намордника, що мало наслідком спричинення заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну.

Більше того, працівник поліції, який 15.11.2021 склав протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 154 КУпАП, не зазначив в ньому саме про спричинення заподіяння шкоди здоров`ю гр. ОСОБА_2 або її майну, оскільки в протоколі дослівно зазначено наступне: «... внаслідок чого було спричинено фізичний біль гр. ОСОБА_2 ».

В той же час диспозиція ч. 2 ст. 154 КУпАП (в редакції закону від 07.02.97) не містила адміністративної відповідальності за спричинення фізичного болю, оскільки, як зазначено вище, дана норма містила адміністративну відповідальність за: «спричинення заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну».

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду справи, не містить відомостей про те, яка саме собака фігурує у справі, тобто якої породи та кому вона належить, адже відповідно до ч. 1 ст. 29 КУпАП конфісковано може бути лише предмет (в даному випадку тварина), який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

Проте, працівник поліції, не долучив до справи докази належності собаки, поводження з якою порушила ОСОБА_1 , а тому, навіть у разі визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення суд буде позбавлений можливості застосувати додаткове стягнення у виді конфіскації собаки, через відсутність ідентифікації тварини.

Приймаючи до уваги рішення ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Викладені вище обставини в своїй сукупності свідчать про те, що Національною поліцією в особі автора протоколу про адміністративне правопорушення не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в справі відсутні об`єктивні і належні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП (в редакції закону від 07.02.97), у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 154 КУпАП (в редакції закону від 07.02.97) закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Лисенко