ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши матеріал, який надійшов з Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за ч.1 ст. 44-3 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 672182 від. 03.11.2021 року зазначено, що 03.11.2021 року о 13-40 годині ОСОБА_1 знаходився за адресою: пр. Соборний,164, біля будинку Державної обласної адміністрації, без документів, що посвідчують особу, чим порушив постанову КМУ №1236 від 09.12.2020 року зі змінами, а саме: п. 2.2 п.п.2.

У судовому засідання ОСОБА_1 , вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та просить суд закрити провадження у справі. Пояснив, що 03.11.2021 року він з дружиною та братом їхали до Заводського району м.Запоріжжя. Проїжджали біля площі Фестивальної, побачили мітинг і вирішили дізнатися, що це за захід, зупинилися. Він залишився стояти біля дороги, дивився що відбувається, в натовп навіть не заходив, був у респіраторі. До нього жодна особа не підходила, він також ні до кого не підходив, документи у нього ніхто не вимагав, працівники поліції жодних вимог до нього не висували, жодного відношення до мітингу він не мав, а тому стояв осторонь та дивився. Документи, які посвідчують особу у нього були. Хвилин через 30 почалася якась сутичка і він наблизився на декілька метрів до натовпу людей, щоб з`ясувати що коється, однак його схопили три працівника поліції, потягнули на бордюр, він впав та вдарився коліном об бордюр, його затримали та доставили у райвідділок.

У судовому засіданні ОСОБА_2 допитана в якості свідка пояснила, що є дружиною ОСОБА_1 03.11.2021 року вони проїжджали площу Фестивальну на автомобілі. ОСОБА_1 перебував за кермом. Також в автомобілі був ще брат чоловіка ОСОБА_3 . ОСОБА_1 ніколи без документів не виїжджає і мав ці документи при собі. У нього ніхто документів не питав. Вона стояла трохи осторонь від чоловіка, коли побачила, що його затримали та повезли у райвідділок.

У судовому засіданні ОСОБА_3 допитаний в якості свідка пояснив, що є братом ОСОБА_1 03.11.2021 року він, дружина ОСОБА_1 та ОСОБА_1 проїжджали площу Фестивальну, побачили мітинг і вирішили зупинитися. ОСОБА_1 був з документами. Він перебував метрах у 3-4 та бачив що до ОСОБА_3 ніхто не підходив, його раптом затримали працівники поліції.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Железняк А.В. просить закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Суддя, дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , представника-адвоката Железняк А.В. свідків, приходить до висновку, що відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП з наступних підстав.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Частиною 2 ст.7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Крім того, за правилами ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, окрім іншого, показаннями свідків.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи..

Диспозицією ч.1 ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

У відповідності до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Відповідно до п.п. 2-2 п.2 Постанови КМУ від 09.12.2020 №1236 Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 17 червня 2021 р. на території України встановлюється зелений рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється: 2) перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Однак, крім протоколу про адміністративне правопорушення в матеріалах справи відсутні будь які інші докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні було оглянуто відеозаписи з відеокамер, з яких неможливо встановити, яке саме правопорушення зафіксоване на ньому, на вказаних записах відсутні дані щодо обставин, про які зазначено у протоколі відносно ОСОБА_1 , не міститься інформації про те, що ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пред`явити документи, які посвідчують особу, відмовився, як і взагалі відсутня фіксація ОСОБА_1 на місці проведення вказаного в протоколі мітингу.

Отже, зазначений відеозапис не містить інформації, що підтверджує винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Також, не встановлено будь-яких можливих незацікавлених свідків можливого правопорушення і до протоколу не додано письмових пояснень свідків чи очевидців події, для підтвердження інформації, що наведена в протоколі, не надано доказів на підтвердження факту скоєння правопорушення та будь-яких інших належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Пояснення поліцейських про обставини події, що містяться у рапортах поліцейських, яких додано до протоколу в кількості 26 рапортів, не є належними та допустимими доказами вчинення особою адміністративного правопорушення в розумінні ч.1 ст.251 КУпАП, оскільки їх джерелом є працівники органу, який у даній справі зобов`язаний збирати докази згідно положень ч. 2 ст. 251 КУпАП.

Підсумовуючи, суд доходить висновку, що автором протоколу не надано жодного доказу на підтвердження адміністративного правопорушення, нібито, вчиненого ОСОБА_1 , у тому числі і фото -, відео- , пояснення свідків, та які б підтверджували обґрунтованість складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Окрім 26 рапортів працівників поліції та відеозаписів, які визнаються судом неналежними та недопустимими доказами, в матеріалах справи відсутні також і інші письмові докази, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

Таким чином, з наданих судді документів не вдається можливим встановити факт перебування ОСОБА_1 на вулицях без документів, що посвідчують особу, оскільки суду не було надано жодних переконливих доказів цього (фото, відео, пояснення свідків).

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою не винуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Слід зауважити, що право на справедливий суд гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятою Радою Європи 04.11.50 року, ратифікованою Україною 17.07.97 року, відповідно до неї суд встановлює обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи обвинувачення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Європейський суду з прав людини у рішенні від 20.09.2016 року у справі «Karelin v.Russia» заява №926/08 зазначив, що за умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи викладені в протоколі обставини, докази додані до протоколу, суд вважає необхідним провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП України.

Керуючись ч.1 ст.44-3, ст.ст.7, 247, 251, 252, 280 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за ч.1 ст. 44-3 КУпАП, закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ю.В. Апаллонова