Справа № 610/3435/21
Провадження № 3/610/1050/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року Суддя Балаклійського районного суду Харківської області Тімонова Валентина Миколаївна, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Лихачова Р.Б., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Головного управління Держпраці у Харківській області стосовно ОСОБА_1 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась та проживає у АДРЕСА_1 , т.в.о. директора Савинського ліцею Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області,

за ч. 1 ст. 41 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, № ХК29673/610/АВ/П/ПТ від 29.10.2021, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді т.в.о. директора Савинського ліцею Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області, у серпні 2021 допустила порушення законодавства про працю, а саме: в порушення вимог п. 7 ст. 20, п. 1 ст. 23 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та абз. 3 ст. 42 КЗпПП не застосовано переважне право на залишення на роботі та не вжито заходів щодо подальшого працевлаштування ОСОБА_2 , як особи 3 категорії, що має такий статус; в порушення вимог ч. 2 п. 7 ст. 20 та п. 1 ст. 23 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» наказом від 31.08.2021 № 1-к «Про звільнення ОСОБА_2 » встановлена виплата вихідної допомоги в розмірі одного середньомісячного заробітку, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 41 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник-адвокат Лихачов Р.Б. просили провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Надали письмові пояснення, в яких зазначили, що ОСОБА_2 ні при прийнятті її на роботу, ні в процесі своєї трудової діяльності, ні навіть при звільненні не повідомила нікого про наявність у неї статусу особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи та не надавала відповідні підтверджуючі документи. Мало того, ОСОБА_2 31.08.2021 власноручно написала заяву про звільнення та заяву, якою надала згоду на отримання вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку, як це передбачено чинним законодавством про працю. Про наявність у ОСОБА_2 статусу, який дає їй право на додаткові пільги та соціальні гарантії роботодавець дізнався лише 29.10.2021 в ході перевірки інспектором Держпраці, натомість самого посвідчення або інших підтверджуючих документів, якими б підтверджувався статус ОСОБА_2 як особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи досі роботодавцю надано не було.

Крім того, на момент звільнення ОСОБА_2 у роботодавця не було підстав для застосування до останньої пільг та соціальних гарантій, передбачених п. 7 ст. 20, п. 1 ст. 23 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а отже і не було умислу, а отже і вини щодо порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, з наступних підстав.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, якою встановлено адміністративну відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

З диспозиції вказаної норми вбачається, що протиправне діяння, може бути вчинено лише за наявності вини, зокрема у формі умислу, тобто, усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності, передбачення її суспільно небезпечних наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 КЗпПУ, при укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку (у разі наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я, відповідний військово-обліковий документ та інші документи.

Що стосується інших документів, то це ті, які засвідчують певний статус працівника, який дає йому право на додаткові соціальні гарантії. Копії цих документів засвідчує безпосередньо сам роботодавець, а зберігаються вони в особовій справі працівника.

У протоколі про адміністративне правопорушення, № ХК29673/610/АВ/П/ПТ від 29.10.2021, зазначено, що ОСОБА_1 допустила порушення законодавства про працю, а саме: в порушення вимог п. 7 ст. 20, п. 1 ст. 23 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та абз. 3 ст. 42 КЗпПП не застосовано переважне право на залишення на роботі та не вжито заходів щодо подальшого працевлаштування ОСОБА_2 , як особи 3 категорії, що має такий статус; в порушення вимог ч. 2 п. 7 ст. 20 та п. 1 ст. 23 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» наказом від 31.08.2021 № 1-к «Про звільнення ОСОБА_2 » встановлена виплата вихідної допомоги в розмірі одного середньомісячного заробітку.

До матеріалів справи долучено акт № ХК29673/610/АВ від 29.10.2021, у якому зазначено, що додатком до звернення ОСОБА_2 є копія посвідчення громадянки, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) від 29.04.1998, серії НОМЕР_1 .

Натомість, жодним чином не було підтверджено, що посвідчення громадянки, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) від 29.04.1998, серії НОМЕР_1 , надавалося ОСОБА_2 безпосередньо роботодавцю, крім того, в матеріалах справи відсутні відомості, що вказане посвідчення містилося в особовій справі працівника ОСОБА_2 .

Матеріалами справи встановлено, що наказом № 65-к від 03.11.2011, ОСОБА_2 прийнято на роботу сторожем в Довгалівську загальноосвітню школу І-ІІ ступенів. 31.08.2021 ОСОБА_2 подала заяву про звільнення з посади сторожа Довгалівської філії КЗ «Савинський ліцей Балаклійської районної ради Харківської області» у зв`язку з ліквідацією закладу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку згідно п. 1 ч. 1 ст. 44 КЗпП України.

Одже, достатніх доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, суду не надано.

Частиною 1 статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з загальних принципів достатності, належності та допустимості доказів, суддя дійшов висновку, що вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, не доведено, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 280, 283, 285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови складено 24.11.2021.

Суддя В.М. Тімонова