Провадження № 3/243/142/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року м. Слов`янськ

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Старовецький В.І., розглянувши матеріали, які надійшли зі Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянки України, працюючої ФОП « ОСОБА_1 », яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області зі Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області надійшов для розгляду протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 127221 від 19.12.2020 року з якого вбачається, що 19.12.2020 року об 10 годині 38 хвилин ОСОБА_1 знаходилася в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому за адресою: м. Слов`янськ, вул. Богомольця, буд. 75, без одягненої належним чином захисної маски на обличчі, зокрема не закриває рот та ніс, чим порушила п.2 п.1 постанови КМУ від 09 грудня 2020 року № 1236 (про встановлення карантину та запровадження посилення проти епідемічних заходів).

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Керанчук В.Б. до судового засідання не з`явився, надавши суду заяву у якій просить судове засідання провести без його участі, надавши суду клопотання, де зазначив, що при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 не враховано, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст. 44-3 КУпАП, тому така кваліфікація невірна та не утворює складу правопорушення. Диспозиція ст. 44-3 ч.1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Норма статті 44-3 ч.2 КУпАП передбачає відповідальність за "Перебування в громадських будинках , спорудах, громадському транспорті під час карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно". Вважає, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 поліцейським було не правильно кваліфіковано дії вчиненого правопорушення. Просив провадження у справі закрити.

Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 127221 від 19.12.2020 року відносно ОСОБА_1 та додані до нього матеріали, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП настає у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом

України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Натомість частиною 2 ст. 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

В силу ст.278 КУпАП суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи правильно складений протокол та інші матеріали про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ № 127221 від 19.12.2020 року дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 44-3 КУпАП, проте зазначені в протоколі порушення підпадають під кваліфікацію ч.2 ст. 44-3 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ (п. 31 рішення від 28.10.2003 у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia), заява № 589973/00); п. 109 рішення від 13.12.2001 у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia v. Moldova), заява № 45701/99); п. 54 рішення від 23.09.1998 у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Зокрема, ЄСПЛ нагадує, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15.11.1996 у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

На національному рівні Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Як вказано у справах «Малофеева проти ОСОБА_2 » рішення від 30 травня 2013 року заява № 36673/04) та «Карелін проти ОСОБА_2 » заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) Європейського суду з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. У даному дії ОСОБА_1 мали б бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, однак суд позбавлений повноважень здійснювати перекваліфікацію дій особи у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 280, 283-284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.44-3 КУпАП - закрити, за

відсутності складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду

Донецької області В.І. Старовецький