Справа №: 486/1214/20 Провадження № 3/486/1/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Савіна О.І.

при секретарі - Коршак О.В.

за участю: прокурора - Кучерявого В.В.,

без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області, справу про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, яка надійшла від Управління стратегічних розслідувань в Миколаївській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кам`янка-Дніпровськ Запорізької області, РНОКПП: НОМЕР_1 , депутата Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, ФОП перукарська діяльність ( АДРЕСА_1 ), АДРЕСА_2 , фактично проживаючої в АДРЕСА_3 ,

за ч.1, ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , будучи обраною депутатом Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, та являючись суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», відповідно п.п.«б» п.1) ч.1 ст. 3 вказаного Закону та п.1 Примітки до ст. 172-7 КУпАП, не повідомила про виникнення потенційного та реального конфлікту інтересів у зв`язку з перебуванням у родинних стосунках з керуючого справами виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради ОСОБА_2 , яка є її матір`ю, та не повідомляючи про виникнення конфлікту інтересів приймала участь в голосуванні, під час поновлення останньої на роботі.

Так, ОСОБА_2 на пленарному засіданні 46-ї сесії 7 скликання 08.05.2019 року була звільнена із займаної посади, та в подальшому поновлена на роботі за рішенням суду від 02.08.2019 року. За приписами КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Роботодавцем керуючого справами є міська рада, а тому поновлення на посаді ОСОБА_2 на посаді керуючого справами повинно відбуватись через прийняття відповідного рішення Южноукраїнською міською радою, де ОСОБА_1 , як депутат, виконує свої повноваження.

Як зазначає орган протидії корупції, наявність родинних відносин між ОСОБА_1 , як депутатом Южноукраїнської міської ради Миколаївської області та ОСОБА_2 , може впливати на об`єктивність чи неупередженість ОСОБА_1 , у зв`язку з прийняттям рішень або вчиненням чи не вчиненням дій під час виконання своїх повноважень, тобто, з моменту прийняття рішення суду про поновлення ОСОБА_2 на посаді керуючого справами виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради, у ОСОБА_1 виник потенційний конфлікт інтересів, який 03.10.2019 року - перетворився на реальний конфлікт інтересів, оскільки на 55-тій сесії Южноукраїнської міської ради розглядалось питання включене до порядку денного, щодо поновлення на посаді керуючого справами виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Головченко І.В., де рішення прийнято не було. ОСОБА_1 на засіданні була відсутня.

04.02.2020 року на 57 сесії Южноукраїнської міської ради також розглядалось питання включене до порядку денного, щодо поновлення ОСОБА_2 на посаді керуючого справами виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради. Згідно витягу з протоколу сесії ОСОБА_1 була присутня та відповідно до ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» та ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», повідомила про виникнення потенційного чи реального конфлікту інтересів з даного питання. Проте, за даними поіменного голосування ОСОБА_1 прийняла участь в голосуванні та проголосувала «ЗА», однак рішення прийнято не було у зв`язку з недостатньою кількістю голосів.

30.04.2020 року на 62-й сесії Южноукраїнської міської ради питання про поновлення ОСОБА_2 на посаді керуючого справами виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради було включене до порядку денного, де ОСОБА_1 не повідомивши про виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів проголосувала за дане питання «ЗА». У зв`язку з недостатньою кількістю голосів питання прийнято не було.

На тій же 62-й сесії Южноукраїнської міської ради депутат ОСОБА_3 запропонував повернутись до вирішення питання про поновлення ОСОБА_2 на посаді керуючого справами виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради, після чого дане питання було поставлено на голосування і ОСОБА_1 знову прийнявши участь у голосуванні та проголосувавши «ЗА», також не повідомила про конфлікт інтересів. У зв`язку з недостатньою кількістю голосів, рішення прийнято не було.

25.06.2020 року на 64 сесії Южноукраїнської міської ради знову розглядалось питання включене до порядку денного, щодо поновлення ОСОБА_2 на посаді керуючого справами виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради. Згідно витягу з протоколу сесії та поіменного голосування на пленарному засіданні ОСОБА_1 була присутня та не повідомляючи про реальний чи потенційний конфлікт інтересів прийняла участь у голосуванні, проголосувавши за вказане питання «ЗА». Рішення було прийняте.

Відповідно до рішення № 1897 від 25.06.2020 року ОСОБА_2 поновлено на посаді.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією передбачені ч.1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність, у неї реального конфлікту інтересів та ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що будучи у 2020 році головою Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, надавав до правоохоронних органів інформацію про вчинення депутатом Южноукраїнської міської ради Миколаївської області ОСОБА_1 правопорушення пов`язаного з корупцією, а саме вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1, ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі чотирьхсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, повістки, які направлялись судом на її адресу, повертаються з відміткою пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою». Постанови суду від 07 жовтня 2020 року, 26 жовтня 2020 року та 14 грудня 2020 року про привід ОСОБА_5 в судові засідання 26 жовтня 2020 року, 24 листопада 2020 року та 21 січня 2021 року, виконані не були.

На переконання суду такі дії ОСОБА_5 направлені на затягування розгляду справи, з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Судом були вчинені всі можливі дії щодо виклику останньої в судове засідання, а тому, беручи до уваги строки розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності. Вказане повністю узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі Смірнов проти України, відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу (рішення ЄСПЛ Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Вислухавши думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням першої сесії сьомого скликання від 12.11.2015 №2 «Про результати місцевих виборів 25.10.2015 року та визнання повноважень Южноукраїнського міського голови» взято до відома рішення Южноукраїнської міської виборчої комісії «Про реєстрацію депутатів Южноукраїнської міської ради» від 10.11.2015 року та «Про підсумки виборів депутатів Южноукраїнської міської ради» від 10.11.2015 року обраних на місцевих виборах 25.10.2015 року, згідно яких ОСОБА_5 обрано депутатом Южноукраїнської міської ради Миколаївської області.

Таким чином, відповідно до п.п. «б» п.1) ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_5 стала суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією.

Згідно ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» депутату міської ради забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище в приватних інтересах.

Відповідно до ч.1 ст. 1, п.2) ч.1 ст. 28 цього Закону, реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Особи зазначенні у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону зобов`язані повідомляти не пізніше наступного робочого дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції», правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності Президента України, народних депутатів України, членів Кабінету Міністрів України, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, суддів Конституційного Суду України та судів загальної юрисдикції, голів, заступників голів обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

Згідно вимог ч.1 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Тобто, врегулювання конфлікту інтересів у депутата міської ради здійснюється шляхом самостійного публічного оголошення ним про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Згідно повідомлення відділу Центрального районного у місті Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 163/113-21 від 06.07.2020 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка 03.09.2010 року уклала шлюб з ОСОБА_7 (актовий запис № 195) та після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на - ОСОБА_8 .

Таким чином, в розумінні ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є близькою особою ОСОБА_2 ..

На пленарному засіданні 46-ї сесії 7 скликання 08.05.2019 року ОСОБА_2 була звільнена із займаної посади керуючого справами виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради.

За рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 року ОСОБА_2 поновлено на посаді керуючого справами Виконавчого комітету Южноукраїнськогої міської ради Миколаївської області з 22.05.2019 року.

Згідно ст. 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», посадами в органах місцевого самоврядування є, зокрема, виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою.

Статтею 10 цього Закону передбачено, що прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється, зокрема, на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради шляхом затвердження відповідною радою.

ОСОБА_2 , на момент звільнення обіймала посаду керуючого справами виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради, а тому питання про поновлення її на роботі покладається саме на орган, що прийняв рішення про затвердження її на даній посаді.

Окрім того, в ухвалі ВАСУ від 16.07.2013 року у справі № К/9991/34919/11, суд дійшов висновку, що відповідно до статті 77 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається завершеним з моменту фактичного допущення зазначеного працівника до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, що прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

Тобто обов`язок поновлення на посаді покладається саме на орган, що прийняв рішення про звільнення, а поновлення на посаді можливе лише на підставі відповідного акту органу, що прийняв незаконне рішення.

Роботодавцем керуючого справами є міська рада, а тому поновлення на посаді ОСОБА_2 на посаді керуючого справами відбувалось шляхом прийняття відповідного рішення Южноукраїнською міською радою, до складу депутатського корпусу якої входить ОСОБА_1 ..

Згідно ч.2 ст. 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Згідно ч.1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Цілком очевидно, що повноваження будь-кого з депутатів відповідної ради повинні реалізовуватись з метою задоволення інтересів територіальної громади, яку вони представляють і загальний інтерес громади може бути визначений лише при прийнятті рішення з будь-якого питання, шляхом голосування. В тому випадку, якщо більшість депутатів проголосувала «за» з приводу певного рішення, то відповідно прийняття вказаного рішення і є інтересом громади.

Згідно протоколів про адміністративні правопорушення, 03.10.2019 року на 55-тій сесії Южноукраїнської міської ради розглядалось питання включене до порядку денного, щодо поновлення на посаді керуючого справами виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради ОСОБА_2 , де рішення прийнято не було. ОСОБА_1 на засіданні була відсутня.

04.02.2020 року на 57 сесії 7 скликання Южноукраїнської міської ради також розглядалось питання включене до порядку денного, щодо поновлення ОСОБА_2 на посаді керуючого справами виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради. Згідно витягу з протоколу сесії ОСОБА_1 була присутня та відповідно до ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» та ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», повідомила про виникнення потенційного чи реального конфлікту інтересів з даного питання. Проте, за результатами поіменного голосування ОСОБА_1 прийняла участь у голосуванні та проголосувала «ЗА», однак рішення прийнято не було у зв`язку з недостатньою кількістю голосів.

30.04.2020 року на 62-й сесії 7 скликання Южноукраїнської міської ради питання про поновлення ОСОБА_2 на посаді керуючого справами виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради було включене до порядку денного, де ОСОБА_1 не повідомивши про виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів проголосувала за дане питання «ЗА». У зв`язку з недостатньою кількістю голосів питання прийнято не було.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені ч.1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність, у неї реального конфлікту інтересів та ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

На тій же 62-й сесії Южноукраїнської міської ради депутат ОСОБА_3 запропонував повернутись до вирішення питання про поновлення ОСОБА_2 на посаді керуючого справами виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради, після чого дане питання було поставлено на голосування і ОСОБА_1 знову прийнявши участь у голосуванні проголосувала «ЗА», при цьому не повідомивши про конфлікт інтересів. У зв`язку з недостатньою кількістю голосів, рішення прийнято не було.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинила адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією передбачене ч.1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність, у неї реального конфлікту інтересів та ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

25.06.2020 року на 64 сесії 7 скликання Южноукраїнської міської ради знову розглядалось питання включене до порядку денного, щодо поновлення ОСОБА_2 на посаді керуючого справами виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради. Згідно витягу з протоколу сесії та поіменного голосування на пленарному засіданні ОСОБА_1 була присутня та не повідомляючи про реальний чи потенційний конфлікт інтересів прийняла участь у голосуванні, проголосувавши за вказане питання «ЗА». Рішення було прийняте.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 вчинила адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією передбачене ч.1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність, у неї реального конфлікту інтересів та ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 28 розділу 5 «Запобігання та врегулювання конфлікту інтересів» Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону зобов`язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Пунктом 12) ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що приватний інтерес це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі тими, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Реальним конфліктом інтересів, відповідно до п.13) ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», є суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Аналогічне визначення реального конфлікту міститься і в примітці до ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на встановлені судом обставини та досліджені письмові докази у справі, зокрема: повідомлення відділу Центрального районного у місті Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 163/113-21 від 06.07.2020 року, рішення Южноукраїнської міської ради від 12.11.2015 року, рішення суду від 02.08.2019 року, рішення Южноукраїнської міської ради від 30.04.2020 року з результатами поіменного голосування та рішення Южноукраїнської міської ради від 25.06.2020 року з результатами поіменного голосування, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень передбачених ч.1, ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення повністю доведена та підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні письмових доказів, які учасниками не оспорювались.

Тобто своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2) ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», статей 8, 18 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», за що встановлена адміністративна відповідальність передбачена ч.1, ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ч.2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

В силу вимог ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення, згідно положень ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховуються характер правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Конституційний суд України в своєму рішенні № 18-рп/2004 від 01.12.2004 року (абз.4 п.3.5) відзначив, що конфлікт інтересів притаманний не тільки правовим і неправовим інтересам, а й конгломерату власне законних, охоронюваних законом і правом інтересів. Зокрема, певною конфліктністю характеризуються інтереси громадянина і держави, особи і суспільства, приватні та публічні.

Дослідивши письмові матеріали справи, виходячи з вимог закону, враховуючи обставини та характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , яка раніше корупційні правопорушення не вчиняла, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують відповідальність, а саме, вперше притягнення до адміністративної відповідальності, враховуючи також думку прокурора, який просив призначити покарання у вигляді максимального штрафу, та з огляду на кількість умисно вчинених ОСОБА_1 однорідних правопорушень, характеру та суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, суд вважає доцільним, за правилами ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, призначити останній адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення у розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів громадян.

Крім того, судом враховується, що відповідно до розділу ІV Національної антикорупційної стратегії на 2011-2015 роки, схваленої Указом Президента України від 21.10.2011 р. № 1001/2011, одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а тому таке правопорушення не може вважатись малозначним.

З огляду на викладене, суд вважає, що вид та розмір обраного судом адміністративного стягнення буде достатнім та необхідним заходом впливу і сприятиме вихованню та попередженню вчинення ОСОБА_1 інших адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з ОСОБА_1 на користь держави підлягають стягненню витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Керуючись ст.ст. 3, 45 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст. 36, 283, 284, 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1, ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення та, з урахуванням положень ч.2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 8 600 (вісім тисяч шістсот) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір розміром 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області, протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова підлягає виконанню протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови, перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Южноукраїнського міського суду Олександр Іванович Савін