ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/7873/20

Номер провадження 3/495/14/2021

25 січня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Братків І.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від відділу прикордонної служби «Старокозаче» Білгород-Дністровського прикордонного загону, про притягнення до адміністративної відповідальності прапорщика ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює на посаді інспектора прикордонної служби І категорії інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби «Старокозаче» І категорії (тип Б), за ч. 2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 28.12.2020 серії ПдРУ № 029622, складеного начальником відділу прикордонної служби «Старокозаче» підполковником ОСОБА_2 , 17.11.2020 о 09:27 в пункті пропуску «Старокозаче» прикордонний наряд «Огляд транспортних засобів» в складі прапорщика ОСОБА_1 здійснив огляд транспортного засобу «Volvo» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням громадянина Республіки Молдова ОСОБА_3 . Під час здійснення огляду транспортного засобу заборонених предметів виявлено не було, що слідує з пояснень військовослужбовця, а 17.11.2020 щ 12:00 прикордонною поліцією Республіки Молдова в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Тудора» було виявлено 36 балончиків із сльозоточивим газом. В зв`язку з особистою недисциплінованістю та відсутністю належної пильності під час здійснення прикордонного контролю, даний військовослужбовець порушив вимоги п. 6 Розділу ІІ пп. 19 п. 7 «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої Наказом МВС від 19.10.2015 № 1261, ст.ст. 4, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та правопорушення вчинене в особливий період, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав та пояснив, що при огляді транспортного засобу жодних заборонених предметів не було виявлено. Про виявлення таких стало відомо лише з листа прикордонної поліції Республіки Молдова, проте жодних доказів, як то фото чи відео цих предметів ОСОБА_4 стороною не надано.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суддя дійшла наступних висновків.

За змістом частини 1 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП) ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, громадянин ОСОБА_1 притягається до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Частина 2 ст. 172-18 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду у вигляді накладення штрафу від ста сорока п`яти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.

Аналіз даної правової норми КУпАП дозволяє дійти висновку, що адміністративна відповідальність передбачена для спеціального суб`єкта - для службових осіб, військовослужбовців, які перебувають на військовій службі, у своїй діяльності мають керуватися статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, якою визначено загальне поняття обов`язків військовослужбовців, статтею 16 цього Статуту, за якою кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються Статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, посадовими інструкціями, або прямо визначені законами та підзаконними актами. Обсяг дій та заходів, які вважають військовими обов`язками міститься і в ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Суб`єктивна сторона цього складу адміністративного правопорушення може проявлятися у виді порушення правил несення прикордонної служби, не виконання певних функцій.

Таким чином, для наявності у діях особи складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП доведенню підлягають ті факти, що військовослужбовець є службовою особою, порушення правил несення прикордонної служби мало місце під час виконання військової служби, в умовах особливого періоду.

Особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.

Щодо встановлення факту порушення ОСОБА_1 правил несення прикордонної служби, суддя враховує таке.

У відповідності до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі змістом ст. 251 вказаного Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП суду надані: протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №029622 від 28.12.2020 та Висновок службового розслідування по факту надходження листа від начальника регіонального управління «Схід» прикордонної поліції Республіки Молдова за № 35/23-3667 (вх. 5304) про виявлення незадекларованого товару, з додатками, серед яких копія листа начальника регіонального управління «Схід» прикордонної поліції Республіки Молдова за № 35/23-3667 та пояснення прапорщика ОСОБА_1 .

Водночас, будь-яких інших доказів до протоколу не додано.

Як вбачається із Висновку службового розслідування про виявлення незадекларованих товарів стало відомо з листа прикордонної поліції Республіки Молдова. Разом з тим, до протоколу не додано жодних інших доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, зокрема, фото- чи відеозапису, на яких було б відображено факт виявлення заборонених предметів. З наявних матеріалів справи не можливо встановити, через який період часу з моменту огляду транспортного засобу прикордонним нарядом в пункті пропуску «Старокозаче» цей транспорт був оглянутий прикордонною поліцією Республіки Молдова та за яких обставин виявлено вказаний не задекларований товар.

Так само не відбиралися показання свідків правопорушення (у разі його вчинення), оскільки до матеріалів справи копії таких показань не надано і посилання на такі показання відсутні. Зокрема, на думку суду, всупереч наведеним вище вимогам КУпАП не відбирались пояснення у відповідальних працівників митної служби, які мали спільно здійснювати огляд транспортного засобу.

Також в матеріалах справи відсутні фото- чи відеозаписи здійснення огляду транспортного засобу прикордонним нарядом в пункті пропуску «Старокозаче».

При цьому, суд наголошує, що він не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як дійшов висновку Європейський суд з прав людини у справі «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи зазначені обставини, суддя вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

За загальним правилом склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких характеризує діяння як адміністративне правопорушення (проступок).

Відтак відсутність будь-якої з названих ознак виключає наявність складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, вбачається, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП України.

Стаття 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247 Кодексу).

Враховуючи факт недоведення умисного порушення правил несення прикордонної служби ОСОБА_1 , у судді відсутні підстави вважати вказану особу винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Відтак суддя доходить висновку на підставі п. 1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням положень ст. 283 КУпАП у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 245, 247, 251, 252, 268, 277, 280, 283-285, 287-291, 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення прапорщика ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Суддя І.І. Братків