ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/372/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2021 р. м. Київ

Суддя Дарницького районного суду м. Києва О.В. Домарєв, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

01.11.2020 року приблизно о 15 год. 40 хв. ОСОБА_1 , керуючи з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) автомобілем «Mazda» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись біля буд. № 44-А по вул. Драгоманова в м. Києві, в порушення п. 13.1 ПДР України, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, у зв`язку з чим скоїв зіткнення з автомобілем «Honda» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень всіх зазначених транспортних засобів. Після цього, ОСОБА_1 в порушення п. 2.10 а) ПДР України залишив місце ДТП. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2.5 ПДР України відмовився в присутності двох свідків.

ОСОБА_1 в судовому засіданні, яке відбулось 22.01.2021 р. заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що його захисник Задорожний О.В. перебуватиме в цей день в м. Запоріжжя по невідкладній справі. Розглянувши дане клопотання, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення з наступних причин.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини - в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). Обговорюючи доцільність задоволення клопотання ОСОБА_1 , суд враховує, що до клопотання не було додано документів, які б свідчили про поважність причини неявки в судове засідання. Так, долучення до клопотання посадочного документа на потяг не підтверджує обставин, які викладені у клопотанні про відкладення, зокрема не надано жодних судових повісток, або інших відомостей, які б свідчили про те, що в зазначений день захисник Задорожний О.В. має прийняти участь у невідкладній справі, а також не надано документів, які б підтверджували наявність провадження, де б захисник мав взяти участь та повноваження захисника або представника у цьому провадженні. Факт виїзду за межі м. Києва суд не може визнати поважною причиною неявки в судове засідання у зв`язку з тим, що така підстава для відкладення не передбачена законодавством. При цьому суд враховує, що судом неодноразово були задоволені клопотання ОСОБА_1 про відкладення судових засідань. Так, 21.12.2020 р. судом було задоволено клопотання захисника про виклик у судове засідання свідків, у зв`язку з чим судове засідання було відкладено до 11.01.2021 р. В зазначений день засідання було відкладено до 20.01.2021 р. у зв`язку із задоволенням клопотання ОСОБА_1 про відкладення судового засідання через хворобу. 20.01.2021 р. судове засідання розпочалось, куди прибули всі учасники судового провадження, у тому числі потерпілий та інспектор патрульної поліції, проте засідання не відбулось у зв`язку із заявленим захисником відводом головуючому судді через незгоду із прийнятим суддею рішенням про допит потерпілого в якості свідка. Заява захисника про відвід судді була розподілена в порядку автоматичного розподілу на іншого суддю та постановою судді Дарницького районного суду м. Києва Скуби А.В. від 21.01.2021 р. у задоволенні заяви про відвід адвокату Задорожньому О.В. було відмовлено. Таким чином, зазначені обставини свідчать, що судом було в повній мірі було реалізовано право ОСОБА_1 на захист, та з врахуванням вищезазначених положень закону та з метою недопущення затягування розгляду справи та спливу передбаченого ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення, суд постановив розглянути справу без участі захисника, доказів про поважність причин неприбуття якого не було надано, на підставі наявних в матеріалах доказів, що не свідчитиме про порушення права особи на захист, оскільки ОСОБА_1 було долучено до матеріалів справи письмові пояснення, які суд враховує при прийнятті рішення по даній справі. При цьому заявлений ОСОБА_1 усний відвід судді у зв`язку із прийняттям рішення про розгляд справи без захисника не підлягає розгляду із вказаних підстав, оскільки пов`язаний із незгодою ОСОБА_1 із рішенням судді по даній справі, а тому суд розцінює дану заяву як таку, що спрямована на затягування розгляду справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свої письмові пояснення та додав, що дійсно 01.11.2020 року приблизно о 15 год. 40 хв. з його вини сталась ДТП, оскільки він під час руху на автомобілі «Mazda» д.н.з. НОМЕР_1 в порушення п. 13.1 ПДР України здійснив наїзд на автомобіль «Honda» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Після ДТП водій автомобіля «Honda» ОСОБА_2 почав поводити себе агресивно та кидатись у бійку, наносячи йому тілесні ушкодження. Намагаючись уникнути більш серйозних наслідків агресивної поведінки водія ОСОБА_2 , він поїхав з місця ДТП. Стверджував, що він під час керування транспортним засобом був тверезий та не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 зазначив, що в зазначений день він був втомлений у зв`язку з тим, що має на утриманні трьох малолітніх дітей, у тому числі грудну дитину. А тому поліцейські помилково припустили, що він перебував з ознаками сп`яніння. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що працівники поліції його безпідставно затримали та порушили його право на захист. Також ОСОБА_1 звертав увагу, що його огляд на стан сп`яніння проводився без участі свідків, а працівники поліції під час його огляду не використовували спеціальні технічні засоби. Крім того, ОСОБА_1 посилався на пропущення працівниками поліції 2-х годинного строку для проведення огляду на стан сп`яніння. Що стосується долученого до матеріалів справи відеозапису, ОСОБА_1 зазначив, що на цьому відеозаписі відсутні докази наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Таким чином, ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, вина ОСОБА_1 у скоєнні зазначених правопорушень підтверджується наступними доказами.

Допитаний в якості свідка відповідно до вимог ч.3 ст. 269 КУпАП потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 01.11.2020 року приблизно о 15 год. 40 хв. він рухався на автомобілі «Honda» д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Драгоманова та біля буд № 44-А він зупинився перед світлофором. В цей час в його транспортний засіб здійснив наїзд транспортний засіб «Mazda» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Підійшовши до водія автомобіля «Mazda» ОСОБА_1 та при спілкуванні з ним у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови. Він попросив свою дружину, яка знаходилась поряд з ним, викликати працівників поліції. Почувши це, ОСОБА_1 намагався поїхати з місця ДТП. Він відчинив задні двері автомобіля «Mazda», таким чином завадивши ОСОБА_1 залишити місце ДТП. ОСОБА_1 вийшов із автомобіля, кинувся в бійку та почав наносити йому тілесні ушкодження. Під час бійки він також вдарив по обличчю його дружину. Свідком даних подій були випадкові перехожі. В подальшому ОСОБА_1 все-таки сів за кермо автомобіля та залишив місце ДТП, а він дочекався приїзду працівників поліції, яким і повідомив зазначені обставини.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомив, що став свідком ДТП за участю автомобілів «Мазда» та «Хонда», яка відбулась 01.11.2020 р. Він також бачив, що після ДТП водій автомобіля «Мазда» ОСОБА_1 кинувся в бійку з водієм автомобіля «Хонда». При цьому ОСОБА_1 агресивно себе поводив та перебував в стані алкогольного сп`яніння. Йому довелось розбороняти водіїв. При цьому ОСОБА_1 наніс удар дружині потерпілого.

Свідок ОСОБА_4 пояснив в судовому засіданні, що також був свідком ДТП за участю автомобілів «Мазда» та «Хонда», яка відбулась 01.11.2020 р. Він бачив як після ДТП між водіями автомобілів «Мазда» та «Хонда» почалась бійка, яку він намагався припинити та розборонити водіїв. Свідок стверджував, що у водія ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

А відповідно до положень ст.252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, у тому числі протоколи ДПР18 № 007768, ДПР 18 № 007766, ДПР 18 № 007769 від 01.11.2020 р., направлення на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння, рапорт інспектора патрульної поліції, оптичні диски із відеозаписами, у тому числі наданий потерпілим диск, схему місця ДТП, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У судовому засіданні об`єктивно встановлено, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння відмовився пройти у встановленому порядку зазначений медичний огляд всупереч вимогам п. 2.5 ПДР України.

Обговорюючи позицію ОСОБА_1 про те, що він не мав ознак алкогольного сп`яніння, суд вважає цю позицію неналежною, оскільки вона спростовується сукупністю вищенаведених досліджених судом доказів. Так, допитані в судовому засіданні свідки стверджували про те, що ОСОБА_1 мав зафіксовані в протоколі ознаки сп`яніння. При цьому твердження ОСОБА_1 про те, що він був втомлений, що помилково викликало у свідків припущення про перебування в стані сп`яніння є неналежними, оскільки свідки стверджували про наявність запаху алкоголю з порожнини рота водія ОСОБА_1 . Крім того, судом був досліджений відеозапис з нагрудних камер поліцейських, з якого вбачається наявність в діях ОСОБА_1 таких ознак сп`яніння як порушення мови, координації рухів. Що стосується тверджень ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП щодо обов`язкової присутності свідків під час огляду на стан сп`яніння, суд визнає ці твердження неналежними, оскільки вимоги ч.2 ст. 266 КУпАП регламентують обов`язкову наявність свідків під час огляду водія, але об`єктивно встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, який відповідно до ч.3 ст. 266 КУпАП проводиться в присутності поліцейського. Обговорюючи також позицію ОСОБА_1 про те, що він в дійсності не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, суд враховує, що судом був досліджений відеозапис, у тому числі в медичному закладі, де зафіксовано, як ОСОБА_1 відмовився підписувати згоду на проведення огляду на стан сп`яніння, мотивуючи цю відмову відсутністю на думку ОСОБА_1 , передбачених законом підстав для проведення огляду. Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 фактично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Що стосується тверджень ОСОБА_1 про пропуск двох годин для проведення огляду, суд враховує, що зазначені твердження є неналежними, оскільки огляд ОСОБА_1 фактично не проводився через відмову ОСОБА_1 від проходження цього огляду, а тому суд не може дослідити питання дійсності результатів огляду на стан сп`яніння зі спливом двохгодинного строку, який фактично не проводився. Що стосується посилань ОСОБА_1 на неправомірні дії працівників поліції під час його затримання, суд ураховує, що ці дії є предметом дослідження в окремому провадженні, яке перебуває на розгляді компетентних правоохоронних органів за зверненням ОСОБА_1 та цим діям буде надана оцінка за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 . Проте на цей час належних доказів протиправних дій працівників патрульної поліції ОСОБА_1 суду не було надано.

Аналіз наведених обставин дозволяє суду зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п.13.1 ПДР України - водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він фактично визнав свою провину у скоєнні ДТП, а тому наявні в справі докази суд вважає достатніми для висновку про те, що ДТП за участю автомобілів «Мазда» та «Хонда» відбулась у зв`язку із недотриманням водієм ОСОБА_1 вимог п. 13.1 ПДР України. Обговорюючи позицію захисника про те, що у даному провадженні взагалі відсутні потерпілі та свідки через відсутність у протоколах у відповідних графах відомостей про них, суд враховує цю позицію неналежною, оскільки положення ст. 269 КУпАП регламентують, що потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду, а тому судом в якості потерпілого було визнано водія автомобіля «Хонда» ОСОБА_2 , якому було завдано майнову шкоду внаслідок ДТП. Крім того, матеріали справи містять відомості про допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а тому судом було задоволено клопотання потерпілого про допит цих осіб в якості свідків у даному провадженні, а не зазначення цих осіб працівниками поліції у відповідних графах суд не вважає обставиною, що унеможливлює допит цих осіб в суді та використання пояснень цих осіб як доказів.

Відповідно до п. 2.10 ПДР України - у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Судом встановлено, що після ДТП ОСОБА_1 не залишився на місці ДТП, а покинув його. Обговорюючи твердження ОСОБА_1 , який пояснював, що залишив місце ДТП через агресивну дію потерпілого та побоювання за своє життя та здоров`я, суд враховує цю позицію неналежною, оскільки з допиту свідків встановлено, що бійка була розпочата ОСОБА_1 , цей конфлікт в подальшому був вичерпаний у зв`язку із тим, що в бійку втрутились випадкові свідки та розборонили водіїв, а тому суд вважає, що ОСОБА_1 не було дотримано вимог п. 2.10 ПДР України всупереч яким ОСОБА_1 залишив місце ДТП.

Таким чином, у судовому засіданні об`єктивно встановлено, що ОСОБА_1 , будучи учасником дорожнього руху, при досліджених судом обставинах порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, що спричинило ДТП та пошкодження транспортних засобів, а також порушив вимоги п. 2.10 а) ПДР України, залишивши місце ДТП, тобто скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124КУпАП.

При визначенні розміру адміністративного стягнення, суд керується вимогами ст. 36 КУпАП, відповідно до яких при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про необхідність накладення на особу, винну у вчиненні адміністративного правопорушення, адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки зазначене правопорушення є більш серйозним з числа вчинених, а саме у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» - у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн., який також підлягає стягненню з правопорушника на користь держави.

Керуючись ст. ст. 122-4, 124, 130 ч.1,251,252, 268,283-285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 /чотириста п`ятдесят чотири/ гривні на користь держави.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання три місяці з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом десяти днів.

Суддя О.В. Домарєв