Справа № 129/2759/20
Провадження по справі № 3/129/26/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2021 року м. Гайсин

Суддя Гайсинського районного суду Вінницької області Дєдов С.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого,

жителя АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності раніше не притягувався,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Установив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 161347 від 15.10.2020 р., ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП за те, що він 15.10.2020 р. о 01 год. 10 хв. по вул. Соборна в м. Гайсині Вінницької області, керував автомобілем «Chevrolet Epica», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нечітка вимова, різкий запах алкоголю з ротової порожнини), на вимогу працівника поліції відмовився пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

30.11.2020 р. ОСОБА_1 подав до суду клопотання про надання йому часу для ознайомлення з адміністративною справою та про залучення до участі в розгляді справи захисника, яке було задоволено на виконання вимог ст.ст. 268, 271 КУпАП про забезпечення реалізації ОСОБА_1 гарантованого йому права на захист, - користуватися юридичною допомогою адвоката при розгляді справи, виконання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, розгляд справи відкладено на іншу дату (а.с.7).

17.12.2020 р. ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, розгляд справи відкладено на іншу дату для з`ясування причин його неявки та виконання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

18.12.2020 р. ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій зазначив, що 17.12.2020 р. не з`явився до суду, у зв`язку з перебуванням у відрядженні, крім того просив в наступне судове засідання викликати свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яке було задоволено на виконання вимог ст. 268 КУпАП про забезпечення реалізації особі гарантованого йому права на захист, виконання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про реалізацію права на справедливий суд, для перевірки доводів особи про невинуватість, розгляд справи відкладено на іншу дату (а.с.10).

28.12.2020 р. свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 заявив клопотання про повторний виклик свідків, яке було задоволено на виконання вимог ст. 268 КУпАП про забезпечення реалізації особі гарантованого йому права на захист, виконання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про реалізацію права на справедливий суд, для перевірки доводів особи про невинуватість, розгляд справи відкладено на іншу дату (а.с.12).

14.01.2021 р. свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повторно в судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

14.01.2021 р. ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій зазначив, що вину категорично не визнає та пояснив, що 15.10.2020 р. о 01:10 год. по вул. Соборна в м. Гайсин Вінницької області, транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не керував, крім того наполягав на виклику свідків, яке було задоволено на виконання вимог ст. 268 КУпАП про забезпечення реалізації особі гарантованого йому права на захист, виконання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про реалізацію права на справедливий суд, для перевірки доводів особи про невинуватість, розгляд справи відкладено на іншу дату (а.с.18).

28.01.2021 р. свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повторно в судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

28.01.2021 р. ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просив справу про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Під час судового розгляду справи ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав. Доданий до матеріалів протоколу відеозапис, де зафіксовано подію відмови ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння містить час такої події, - 00 год. 21 хв. 15.10.2020 р., натомість у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 161347 від 15.10.2020 р. міститься інший час вчинення цього правопорушення ніж час і дата, зафіксовані відеозаписом, а саме 01 год. 10 хв. 15.10.2020 р., що вказує на неналежність та допустимість цього доказу, при цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається виключно на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, в даній ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний визначальним та єдино достатнім доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

Відповідно до вимог КУпАП, одним із завдань провадження у адміністративних справах є забезпечення судами своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст. 247 і 280 КпАП.

Згідно із ст. 280 КУпАП суди при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, мають також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Суди мають також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Відповідно до положень ст. 9 КупАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Згідно із ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю Суд враховує.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Розглядаючи дану конкретну ситуацію і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на даний випадок, Суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики Європейського Суду з прав людини хоч і за національним законом ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, йому пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні Європейським Судом, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Зокрема, в даному випадку Судом враховується, що адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Оскільки згідно із протоколом про адміністративне правопорушення це правопорушення мало місце 15.10.2020 р. і на момент розгляду справи закінчився тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, то з урахуванням вимог ч.2 ст.38, п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю.

При цьому, вказаний висновок суду ґрунтується на приписах ст.247 КУпАП, які є імперативними і чітко вказують, що суд повинен лише закрити справу, і не вирішувати жодних інших питань.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не може бути розпочато провадження в справі, а розпочате підлягає закриттю, тобто зазначений строк ніким не може бути продовжено, будь-які дії щодо притягнення особи до відповідальності після його закінчення має бути припинено.

Керуючись ч. 2 ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247, ст. 280, 283, 284 КУпАП, -

Постановив:

Закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: