ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Карабак Лілія Германівна розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН не відомий, згідно інформації наданої ДФС України особу неможливо однозначно ідентифікувати, громадянина України, працевлаштованого ТОВ «Дезцентр» на посаді майстер цеху, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Під час розгляду матеріалу ЄО № 10423 від 16.06.2021, співробітниками поліції був виявлений факт невиконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 , щодо свого малолітнього сина ОСОБА_2 , 2005 р.н., який виявився в тому, що останній взяв візок для продуктів з торгового майданчика ТЦ «Ашан» та не повернув його, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 184 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення смс-повідомлення та оголошення на офіційному сайті суду, будь-яких клопотань до суду від останнього не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Водночас положеннями ч. 2 ст. 268 КУпАП передбачено, що присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП не є обов`язковою.

Згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року (п.41) наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження".

Враховуючи, що ОСОБА_1 не виконує свої процесуальні обов`язки, не вживає заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності останнього згідно з ст.268 КУпАП за наявними доказами в матеріалах справи.

Всебічно вивчивши матеріали справи, з урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КпАП України, знайшла своє підтвердження з огляду на наступне.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

У розумінні положень ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 1 та 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства » виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Статтею 35 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що особи, винні у порушенні вимог законодавства про охорону дитинства, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законів України.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що своєю бездіяльністю ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, тобто ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання, та виховання неповнолітніх дітей.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, підтверджується у повному обсязі сукупністю доказів: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями, які наявні в матеріалах справи та рапортом.

Приймаючи до уваги вищевикладене, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, враховуючи дані про особу правопорушника ОСОБА_1 суд вважає можливим накласти на нього адміністративне стягнення у виді попередження, що передбачено санкцією ч.1 ст.184 КУпАП.

Як передбачено ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб, тобто в розмірі 454,00 грн., як це передбачено ст.4 ч.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 33-35,184 ч.1,283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН не відомий, згідно інформації наданої ДФС України особу неможливо однозначно ідентифікувати, адміністративне стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП у вигляді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН не відомий, згідно інформації наданої ДФС України особу неможливо однозначно ідентифікувати, судовий збір в розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири грн. 00 коп.) в дохід держави в особі Державної судової адміністрації України.

Стягувач: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106; Призначення платежу: Судовий збір на користь держави.

Постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги в Запорізький апеляційний суд через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Карабак Л.Г.

Строк пред`явлення виконавчого документу « »_________________20__рік.

Постанова набрала законної чинності « »________________20__рік.

Дата видачі « »________________20___рік.