Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2021 року м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Савонік Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи за апеляційною скаргою захисника Савонік Л.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 грудня 2020 року,

встановив:

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 грудня 2020 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4, ч.4 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

З матеріалів справи слідує, що 03 листопада 2020 року о 19 год. 00 хв. по вул. Попова в с. Смородськ Дубровицького району Рівненської області ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на огорожу, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Крім того, 03 листопада 2020 року о 20 год. 00 хв. по вул. Попова в с. Смородськ Дубровицького району Рівненської області ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на паркан та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

Крім того, 03 листопада 2020 року о 20 год. 00 хв. по вул. Попова в с. Смородськ Дубровицького району Рівненської області ОСОБА_1 , після дорожньо-транспортної пригоди за його участі, вжив алкогольні напої, чим порушив п. 2.10є ПДР України.

Такими діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.124, ст. 122-4, ч.4 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Савонік Л.О. просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень. Вважає, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи. Наголошує на тому, що вжиття ОСОБА_1 алкоголю після звільнення його працівниками поліції від проходження огляду на стан сп`яніння виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності. Зазначає, що ОСОБА_1 не залишав місця пригоди. Крім того, вказує, що суд першої інстанції безпідставно визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, оскільки скасовано акт, який встановлює адміністративну відповідальність.

ОСОБА_2 також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 грудня 2020 року.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 23 грудня 2020 року (а.с.39).

Копію постанови суду захисник Савонік Л.О. отримала 29 грудня 2020 року (а.с.41).

Апеляційна скарга подана 06 січня 2020 року (а.с.42).

Оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.

Захисником Савонік Л.О. подано доповнення до апеляційної скарги у якому вона просить постанову суду скасувати та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Савонік Л.О., які просили застосувати ст.22 КУпАП, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Постанова суду першої інстанції в частині доведеності вини та кваліфікації дій ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП ніким не оспорюється, а тому апеляційний суд не наводить доказів на підтвердження таких висновків Кузнецовського міського суду.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення « поза розумним сумнівом » ( рішення ЄСзПЛ « Авшар проти Туреччини » ). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту ( рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування « поза розумним сумнівом » ( рішення від 18 січня 1978 року у справі « Ірландія проти Сполученого Королівства » ( Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Матеріали даного провадження вказують на те, що суд першої інстанції не забезпечив належний розгляд для постановлення законного і обґрунтованого рішення з огляду на наступне.

Ст. 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції ОСОБА_1 надав пояснення, що дорожньо-транспортна пригода сталася на під`їзній дорозі до річки в с. Смородоськ, Дубровицького району, Рівненської області, де подальший рух будь-якого транспорту та пішоходів неможливий. Водночас маневрування транспортним засобом по цій частині дороги є обмежене. Саме з цих причин, щоб виїхати з тупику був змушений рухатися заднім ходом і при обмеженій оглядовості зачепив паркан крайнього домогосподарства. На місці пригоди ОСОБА_1 узгодив з власником паркана питання пов`язанні з відшкодуванням збитків та здійснення ремонту, а тому власник домоволодіння жодних претензій до нього не мав і в даний час не має. На місце події працівники поліції були викликані невстановленими особами. З місця події не відлучався та постійно перебував там. Наголосив на тому, що залишити місце-дорожньої пригоди не міг, оскільки автомобіль перебував в технічно несправному стані і здійснити його ремонт того вечора не представлялося можливим.

Апеляційний суд приймає пояснення ОСОБА_1 , оскільки вони повністю узгоджуються з матеріалами справи.

Допитана під час розгляду справи в першій інстанції свідок ОСОБА_3 пояснила, що того дня вона перебувала на своєму подвір`ї поблизу місця події та почула гучний удар. Коли вийшла на вулицю, то побачила, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , зітнувся з парканом. До приїзду працівників поліції ОСОБА_1 від`їхав приблизно 1-2 метри від паркану, для того, щоб подивитись на пошкодження. ОСОБА_1 виглядав тверезим та поводив себе адекватно. Після приїзду поліцейських автомобіль відігнали приблизно на 50 метрів від місця ДТП (а.с.39).

Свідок ОСОБА_4 надала аналогічні пояснення ОСОБА_3 та вказала, що прийшла на місце події перед приїздом поліцейських. На момент її приходу на місце події автомобіль стояв приблизно за 30-50 метрів від пошкодженого паркану (а.с.39-40).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги в частині притягнення ОСОБА_5 за ст.122-4 КУпАП та закриття провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення, як то передбачено ст.33 КУпАП, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначним є правопорушення, яке не становить великої суспільної шкідливості й не завдало значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 визнав факт вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення, щиро розкаявся та вказав, що не мав умислу на злісне порушення вимог ч.4 ст. 130 КУпАП. Зазначив, що після завершення огляду місця події працівниками поліції та оформлення адмінматеріалів по факту ДТП, вважаючи, що фактично отримав звільнення від проходження огляду на стан сп`яніння, з метою зняття стресу вжив певну кількість алкоголю.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не мав умислу на порушення вимог ч.4 ст. 130 КУпАП, вину свою визнав повністю, щиро розкаявся, адміністративне правопорушення, яке вчинив не завдало значних збитків суспільним інтересам чи громадянам, а тому суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КпАП України.

На підставі наведеного та керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 грудня 2020 року відносно ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі ст.22 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 гривень.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду О.І. Полюхович