П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2021 Справа №607/20838/21

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк Василь Михайлович, за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Грицак А.М., потерпілого ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , водія ФОП « ОСОБА_3 »,

за статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №306793 ОСОБА_2 05 листопада 2021 року о 14 год. 49 хв., в м. Тернополі по вул. Б.Барвінських, 2, керуючи транспортним засобом марки «DAF 95.380» номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п. 2.10 (а) ПДР України.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат Грицак А.М. в судовому засіданні підтримала покази свого підзахисного, просила суд закрити провадження по справі за відсутності в діях її підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, оскільки в його діях не було умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, так як йому не було відомо, що він допустив зіткнення з іншим автомобілем, оскільки він не відчув удару. Також, звертає увагу, що суть пред`явленого звинувачення в протоколі про адміністративне правопорушення є неконкретним, оскільки не зазначено, до якого саме ДТП був причетний ОСОБА_2 , із якими транспортними засобами.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1 суду пояснив, що ОСОБА_2 не міг не відчути моменту зіткнення, а тому просив суд застосувати до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Звертає увагу суду, що пошкодження його автомобіля є значними.

Розглянувши справу, доходжу такого висновку.

Положеннями статті 122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення передбаченого частиною шостою статті 121 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала умисел на залишення місця ДТП.

Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Усвідомлення означає розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються предмета, об`єктивної сторони складу конкретного правопорушення.

Разом з тим, у своїх письмових поясненнях наданих працівникам поліції ОСОБА_2 стверджує, що він не відчув контакту з іншим автомобілем, а тому в нього не було умислу на залишення місця ДТП.

Дослідженим в судовому засіданні відеозаписом камер спостереження зафіксовано момент зіткнення автомобілів, разом з цим вказаний відеозапис не спростовує доводів захисника про відсутність умислу в особи, яка притягується до адміністративної відповідальності залишити місце ДТП.

Не спростовують таких доводів і прояснення потерпілого, який не був очевидцем ДТП.

Також, додані до протоколу письмові пояснення та схема ДТП не підтверджують наявність умислу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та спростовують його доводів про те, що він не відчув зіткнення, а тому не залишився на місці ДТП.

Таким чином, судом не встановлено суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого статті 122-4 КУпАП.

В силу вимог статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Наявність обставин, яким обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за статтею 122-4 КпАП слід закрити, за відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 9, п.1 ст.247, ст.ст. 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_2 за статтею 122-4 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяВ. М. Позняк