Справа № 428/7880/21
Провадження №3/428/1866/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Бойко Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління ДПС у Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 155-1 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, РНОКПП НОМЕР_1 , фізичну особу підприємця, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 1882/12-32-07-05-08 від 10.08.2021 року, при проведенні перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який належить ФОП ОСОБА_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено порушення фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 п. 1, 2, 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265 ВР, а саме: 20 листопада 2020 року проведена операція без застосування РРО, не надано документ встановленої форми на повну суму покупки, а також при продажу підакцизних товарів проведено розрахункові операції через РРО без зазначення коду товарної підкатегорії, згідно УКТ ЗЕД.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про день та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, однак до суду для надання пояснень не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв, клопотань щодо відкладення розгляду справи до суду не надала. Таким чином особа, що притягається до адміністративної відповідальності, будучи належним чином повідомленою відповідно до положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП України про день, час та місце розгляду справи не з`явилася, про причини неявки не повідомила, суд, виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає можливим провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 .

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності,запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких в передбаченому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, за викладених в протоколі № 1882/12-32-07-05-08 від 10.08.2021 року обставин вказано про порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі.

Вказані дії уповноваженою особою Головного управління ДПС у Луганській області кваліфіковано за ч. 2 ст. 155-1 КУпАП.

Диспозиція вказаної норми передбачає відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення.

При цьому слід зазначити, що дії особи кваліфіковано за ч. 2 ст.155-1 КУпАП, що не відповідає суті викладеного в протоколі порушення, оскільки диспозицією ч. 2 ст. 155-1 КУпАП передбачено вчинення порушення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню. При цьому КУпАП не передбачено можливості зміни суті викладеного в протоколі порушення, яка б відповідала вказаній в ньому кваліфікації дій особи чи перекваліфікації дій на іншу частину статті, при розгляді матеріалу по суті.

На підтвердження кваліфікуючої ознаки «повторність», а отже і правильності кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 155-1 КУпАП, до протоколу не додано копії судового рішення (постанови суду) на підтвердження притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протягом року за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, що істотно може вплинути на кваліфікацію дій ОСОБА_1 .

Помітка в протоколі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності раніше «так, зі слів (протокол від 10.08.2021 року № 1880/12-32-07-05-08) не є доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення повторно протягом року такого ж адміністративного правопорушення, адже само по собі складання протоколу про адміністративне правопорушення не є доказом притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При цьому, відповідно до вимог ст. 10 КУпАП, вина є обов`язковою умовою адміністративної відповідальності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином обов`язок надання доказів на підтвердження порушень в діях особи, відносно якої був складний протокол покладається на особу, що складала цей протокол.

Однак, положення наведеної ст. 251 КУпАП працівником, що складав даний протокол не дотримані і необхідні, допустимі, достовірні, а у своєї сукупності достатні докази вчинення ОСОБА_1 повторного протягом року правопорушення у сфері порядку проведення розрахунків не надані.

Отже, вивчивши докази, додані до протоколу про адміністративні правопорушення, суд робить висновок про відсутність чітких та узгоджених між собою доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 155-1 КУпАП.

Інших доказів щодо вчиненням ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 155-1 КУпАП, суду не надано.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено встановлення судом інших обставин адміністративного правопорушення, ніж ті, що зазначені в протоколі, оскільки це б погіршувало становище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, всупереч положенням ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою визначені докази в справі про адміністративне правопорушення, надані суду матеріали не містять належних, беззаперечних та достовірних доказів, які б доводили, вину ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частиною 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». За рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії», в розумінні суду принцип презумпції невинуватості полягає в наступному. Тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього для того, щоб він міг підготувати та надати доводи в свій захист, і, в решті-решт, обвинувачення повинно надати докази, достатні для визнання його винуватим.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 155-1 КУпАП, та в діях ОСОБА_1 за обставин зазначених в протоколі, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 155-1 КУпАП, тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 155-1 КУпАП підлягає закриттю.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 33-35, 155-1, 221, 247, 284, 285, 289, 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 155-1 КУпАП, закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд Луганської області.

Суддя Н. В. Бойко