Справа 729/951/21
3/729/431/21 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2021 р. Суддя Бобровицького районного суду Чернігівської області Бойко В.І.,за участю серктаря судового засідання ОСОБА_1 , особи, яка притягується до адмінвідповідальності ОСОБА_2 ,

розглянувши адміністративний матеріал, що надійшлов з Відділення поліції № 2 Ніжинського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

20 серпня 2021 року о 11 годині 08 хвилин в с. Бригинці по вул. Центральна, 57 ОСОБА_2 керував транспортним засобом Nissan Primera д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Алкофор 505» в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9а ПДР України і скоїв адмінправопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину не визнав, з викладеним в адміністративному протоколі не погодивсята пояснив, що керуючи транспортним засобом Nissan Primera д.н.з. НОМЕР_2 в с. Бригинці по вул. Центральна, 57 його було зупинено працівниками поліції без причини. Під час спілкування з ними вони запропонували йому пройти тест на алкогольне сп"яніння, оскільки на їхню думку він був в нетверезому стані. Він заперечував, та пропонував 15 разів поїхати в лікарню, на що вони відмовилися. Крім того, як зазначає ОСОБА_2 він зробив зауваження, що відсутні свідки, на що працівники поліції відповіли, що згідно ст.40 ЗУ «Про національну поліцію» ведеться відеозапис і свідки не потрібні при проходженні тесту. Через деякий час працівниками поліції все таки запросили свідків. В їх присутності він погодився пройти алкотест. Під час продування алкотесту свідки стояли в стороні і не бачили показників алкотесту. Як зазначив ОСОБА_2 , що перед проходженням алкотесту на ньому вже стояв показник 0,1. Після проходження алкотесту він мав намір здати аналіз в лікарні на виявлення алкогольного сп`яніння, неодноразово про це говорив працівникам поліції. Потім приїхав тверезий водій, щоб відвезти його автомобіль, але він не поїхав у лікарню, оскільки працівники поліції повідомили, що без них цей аналіз не буде дійсний, тому він поїхав з тверезим водієм по своїм справам. В подальшому ОСОБА_2 повідомив суд , він перед керуванням транспортним засобом вживав ліки, до складу яких входить спирт, а також зауважив, що підписи у протоколі не належать свідкам. Крім того вказав,що протокол відносно нього взагалі не складався, працівники поліції не повідомляли його, що буде складений протокол, а навпаки повідомили, що протокол складатися не буде. Вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, на даний час він не має посвідчення водія, оскільки раніше був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та позбавлений права керування на рік, до цього часу посвідчення водія не відновив.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що він разом із ОСОБА_2 їхали у м.Бобровиця до адвоката. По дорозі ОСОБА_2 капнув у ротову порожнину якісь каплі. Потім автомобіль Nissan Primera д.н.з. НОМЕР_2 було зупинено працівниками поліції. Через деякий час вони зупинили ще 2-х свідків і щось писали. Коли свідки поїхали, ОСОБА_2 та він викликали водія із села і поїхали. ОСОБА_2 пропонував працівникам поліції поїхати в лікарню для освідування.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні вказав, що 20 серпня 2021 року патрулюючи у с.Нова Басань разом із поліцейським СРПП Бобровицького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській обл. Шкабердою О.В. помітили автомобіль, що виїжджав на зустрічну смугу. Ними було прийнято рішення зупинити даний автомобіль. Причиною зупинки було те, що водій виїхав на зустрічну смугу. Після того як автомобіль було зупинено та під час спілкування з ОСОБА_2 , в останнього було чутно запах алкоголю з ротової порожнини. Водію було запропоновано поїхати в лікарню, але він погодився пройти освідування на місці за допомогою приладу«Алкофор 505». Після цього було складено протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що перебуваючи на чергуванні у с.Нова Басань, разом із поліцейським СРПП Бобровицького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській обл. Вадою В.В., їхали на виклик і помітили автомобіль Nissan Primera, водій якого не був пристебнутий ремнем безпеки. Ними було прийнято рішення про зупинку даного автомобіля. Під час спілкування у водія були виявлені наявні ознаки алкогольного сп`яніння. Потім водію було запропоновано пройти алкотест, на що останній відмовився. Після цього було зупинено 2-х свідків, в присутності яких ОСОБА_2 нарешті згодився пройти освідування за допомогою приладу «Алкофор 505». У лікарню їхати на поліцейській машині він відмовлявся. Потім був складений протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_2 надавалася можливість ознайомитися з протоколом про адміністративне правопорушення, але він не виявив бажання його підписувати та ознайомлюватися з ним. Після цього водій був відсторонений від керування, приїхав молодий чоловік і забрав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що приїхавши з роботи додому йому зателефонував ОСОБА_2 і повідомив, що його зупинили працівники поліції, та попросив його приїхати. Приїхавши на місце події, спитав у працівників поліції, що сталося. Дізнавшись причину зупинки він запропонував поїхати в лікарню, на що працівники поліції відповіли, що протокол ніхто не складав і їхати нікуди не потрібно.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь ( ст. 62 Конституції України ).

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2015 за № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП знайшла своє підтвердження, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.9.А «Правил дорожнього руху» затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306 водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та встановлює різні покарання для водіїв та інших осіб.

Ст. 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.7 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується низкою належних, достовірних та допустимих доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №221399 від 20.08.2021 року; роздруківкою результатів тестування, згідно якого показники алкоголю показали 0,493 %; поясненнями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у яких вони підтвердили, що під час продуття приладу Алкофор-505 було встановлено факт алкогольного сп`яніння, в їх присутності було складено протокол про адмінправопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП, тест на алкоголь показав 0,493 % проміле, що підтверджується також відеозаписом; постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, згідно якої встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів; розпискою, згідно якої ОСОБА_6 зобов`язався доставити автомобіль Nissan Primera котрий належить ОСОБА_2 та передати ключі від авто до його повного витверезіння; диском з відеозаписом вчиненого правопорушення.

Із дослідженого в судовому засіданні відео вбачається, що під час керування транспортним засобом ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції. На пропозицію працівників поліції пройти обстеження на перебування його в стані алкогольного сп`яніння погодився лише за присутності 2-х свідків. Результат тесту показав 0,493%.

Таким чином, наданий результат тесту, відео долучене про адміністративного протоколу, показання свідків та зазначені вище письмові докази в своїй сукупності, суддя вважає належними та допустимими доказами на підтвердження порушення ОСОБА_2 п. 2.9 А ПДР.

Всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_2 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 р. та в його діях є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП судом розцінюється як спосіб захисту власних інтересів і спробу уникнути адміністративної відповідальності.

Відповідно ст. 33 Кодексу України про адміністративне правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан.

Дотримуючись вищевказаних вимог чинного законодавства суд, врахувавши характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки-дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, а також відомості про особу ОСОБА_2 , дійшов висновку, що достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу без позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки зважаючи на те, що ОСОБА_2 не має посвідчення на право керування транспортними засобами, а тому і позбавити його цього права неможливо, що прямо передбачене Постановою Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», та враховуючи п.1.10 Правил дорожнього руху, де зазначено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії; водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Таким чином, особа, яка вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, керуючи транспортним засобом, але не маючи посвідчення водія відповідної категорії, а тому суд вважає за необхідне піддати останнього адміністративному стягненню лише у вигляді штрафу в межах санкції ст. 130 КУпАП без позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки згідно матеріалів справи він був постановою Бобровицького районного Чернігівської області від 25.09.2019 позбавлений права керування транспортними засобами на строк один рік в межах санкції ч. 1 ст. 130 Кодексу України, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 40-1, 130, 250, 251, 283-285 Кодексу України про адміністративне правопорушення, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання постанови законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.І. Бойко