ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" січня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді - Шаренко С.Л.,
секретаря судових засідань - Мельник В.В.,
особи, відносно якої складено протокол про порушення митних правил - ОСОБА_1 ,
представника ОСОБА_1 адвоката Бикової Р.Ю.,
представника Слобожанської митниці
Держмитслужби - Тиндика М.В.,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_2 ,
за порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, -
Представник Слобожаснької митниці Держмитслужби Тиндик М.В. у судовому засіданні викладені у висновку обставини підтримав, просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення.
В судовому засіданні ОСОБА_1 не погодився з протоколом про порушення митних правил, вказував, що він не мав на меті подати митному органу неправдиві відомості щодо вартості автомобіля, та він подав документи такі, які йому дали.
Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази по справі, приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, виходячи з наступного.
Таким чином в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки порушення митних правил, передбачені ч. 1 ст. 483 МК України, а саме: переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів, документів, що містять неправдиві відомості.
Згідно з ст. 486 Митного кодексу України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким порушенням.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з диспозицією ст. 483 МК України, об`єктивна сторона складу правопорушення, за якою притягується ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, характеризується діями, спрямованими на приховування переміщуваного через митний кордон України товару, що спричиняє певні негативні наслідки, а суб`єктивна сторона лише прямим умислом. Тобто, переміщення товару через митний кордон з приховуванням від митного контролю повинно передбачати для експортера такого товару умисел щодо отримання певних переваг чи матеріальних благ внаслідок проведення такої незаконної зовнішньоекономічної операції.
Митний кодекс України визначає приховуванням від митного контролю як використання спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, що переміщуються через митний кордон України, або надання одним товарам вигляду інших, чи подання митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів, або одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві дані.
Згідно з ч. 1 ст. 198 МК України органу доходів і зборів в пункті пропуску через державний кордон України у відповідності до положень статті 335 цього Кодексу подаються документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про пропуск їх через митний кордон України.
У розумінні положень п. 57 ст. 4 МК України товари - це будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.
Згідно п. 1 ч. 10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.
Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію (п. 1 ч. 3 ст. 335 МК України), а у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму (п. 9 ч. 3 ст. 335 МК України).
Згідно вимог ст. 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митного органу зокрема, шляхом, перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України; направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.
Відповідно до Постанови пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів. Підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів.
При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини.
Обставини, що пом`якшують або обтяжують адміністративну відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлені.
Санкція ч. 1 ст. 483 МК України, передбачає накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
З матеріалів справи вбачається, що предмет порушення митних правил не вилучався.
Таким чином, оскільки товари не вилучалися, суд позбавлений можливості застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 483 МК України, в частині конфіскації товарів.
Відповідно до ч. 2 ст. 541 МК України у разі неможливості конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 МК України, з осіб, які вчинили порушення митних правил, державним виконавцем за рішенням суду в установленому законом порядку може стягуватися вартість цих товарів, транспортних засобів.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення від 24.10.1986р. у справі за заявою № 9118/80 АГОСІ проти Сполученого Королівства), тобто заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Принцип пропорційності, закріплений в міжнародних нормативних актах, рішеннях Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини, орієнтує на те, що мета процесуальних дій має бути суспільно вагомою, для досягнення певної мети органи влади не можуть накладати на громадян зобов`язання, які перевищують установлені межі необхідності, а засіб досягнення суспільно вагомої мети має бути найменш обтяжливим для людини в конкретних умовах.
У Рішенні від 25.01.2012 № 3-рп/2012 (справа № 1-11/2012) Конституційний Суд України зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який у сфері соціального захисту означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею.
Крім того, в порядку ст. 40? КпАП України з правопорушника ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 420,40 грн.
Керуючись ст. 40? КпАП України, ст.ст. 373, 483, 511, 527-529 МК України, суд, -
Постанову може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя С.Л. Шаренко