Справа № 570/3583/21
Номер провадження 3/570/1645/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2021 року м.Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Остапчук Л.В., розглянувши в залі суду в місті Рівне матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого, паспортні дані та ідентифікаційний номер суду невідомі, права, передбачені ст.268 КУпАПА, і ст.63 Конституції України роз`яснені,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Як вбачається із протоколу серії ДПР18 № 157670 від 01.08.2021 року, водій ОСОБА_2 , 01 серпня 2021 року в 00 годин 46 хвилин в смт.Квасилів, по вул.Рівненська, № 1, Рівненського району Рівненської області, керував транспортним засобом, автомобілем марки "WOLKSWAGEN FOX", державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Alcotest Drager 6810 та від проходження такого огляду у медичному закладі відмовився.

ОСОБА_2 в суді своєї вини у вчиненні вказаного правопорушення не визнав. Пояснив, що того дня спиртного не вживав і не перебував у стані алкогольного сп`яніння, його зупинили за нібито порушення інших Правил дорожнього руху. Йому поліцейські не пропонували продувати трубку газоаналізатора, тим паче не доставляли до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. На його думку відеодокази є неналежними доказами, оскільки з відеофіксації неможливо встановити хто саме керував автомобілем, адже відео не чітке, на ньому навіть не видно номерних знаків. Другий відіофрагмент, який надали патрульні, як доказ його розмови з патрульним і нібито його відмови від освідчення, був знятий на мобільний телефон патрульних, а не на боді-камеру, тому дане відео не може бути допустимим доказом під час розгляду справи. Пояснив, що з відео видно, що він поводив себе спокійно, чітко відповідав на поставленні питання патрульного не запинався, тому вважає, що зазначене в протоколі твердження, що поведінка не відповідає обстановці є абсурдним і надуманим. Запах алкоголю з порожнини рота, теж є недоведеним, адже патрульний не підходив до нього ближче, ніж на два метри, дотримуючись соціальної дистанції і вони перебували в захисній масці. Ці твердження патрульного є надуманими, не підтвердженими належними доказами, взятими з голови задля оформлення протоколу відносно нього. Окрім цього, як видно протокол про адміністративне правопорушення та додатки до нього написано різними почерками, хоча зазначено, що вони оформлялися одним і тим самим патрульним. Подавши відповідне клопотання, просить провадження у справі закрити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що достатніх доказів, які б вказували на вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суду не надано і таких доказів здобути неможливо.

В пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зазначено, що неприпустимо, щоб судді спрощено підходили до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Так, згідно ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Аналогічні положення містяться і в абзаці 2 п.6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, згідно якого водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється уповноваженою особою поліції для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я, та п.1.7 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 вересня 2009 року № 400/666, згідно якого у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного уповноваженою особою поліції, огляд на стан сп'яніння проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на проведення такого огляду відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відповідності до ч.6 ст.266 КУпАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного сп'яніння чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду здійснюється в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 встановлено, що уповноважена особа поліції забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

У відповідності до ст.266 ч.4 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності працівника поліції. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Згідно ч.5 ст.266 КУпАП встановлено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, відповідно до п.3.22 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 вересня 2009 року № 400/666, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї інструкції, вважаються не дійсними.

Оцінивши всі наявні у справі докази, приходжу до висновку, щожодний доказ, який би мав бути долучений до протоколу про адмінправопорушення і підтверджував вчинення ОСОБА_2 вказаного правопорушення, до суду не надано. До протоколу долучено постанову про притягнення ОСОБА_2 до адмінвідповідальності за ст.125 ч.1 КУпАП за те, що ніби-то номерний знак на його автомобілі був недостатньо освітлений, що підтверджує пояснення ОСОБА_2 про те, що його зупинили під будь-яким приводом для того, щоб скласти протокол. На відеодоказі видно, що ОСОБА_2 поводить себе адекватно, реагує на слова працівників поліції, спокійно з ними спілкується і це ніяким чином не підтверджує його поведінки, що не відповідає обстановці.

В ході розгляду справи, будь-яких доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_2 даного правопорушення, здобути неможливо, та й суддя збирати такі докази не вправі, тому виникає сумнів стосовно вчинення ОСОБА_2 даного правопорушення, який трактується на користь особи, яка ніби то вчинила вказане правопорушення.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3 частина 2 статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: ... юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина 2 статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина 1 статті 64).

У відповідності до п.4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Як вказано в ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Гурепка проти України" (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Згідно з ч.3 ст.62 Конституції України та п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 7 "Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина" обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, які повинні визнаватися недопустимими.

До протоколу долучено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння і направлення на огляд водія з метою виявлення алкогольного сп`яніння, але ці документи заповнені іншим почерком, ніж протокол про адміністративне правопорушення. Це може означати лише те, що або ці документи офорлялись іншою особою, а не працівником поліції ОСОБА_3 , хоча саме він зазначений в них, або ж ці документи були складені також іншою особою вже після складання протоколу, коли він направлявся до суду. Сам ОСОБА_2 в суді стверджував, що ніяких направлень і актів поліцейські не складали. Тому ці докази викливають сумнів і відповідно не можуть бути належними і допустимими доказами для притягнення особи до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Необхідно відмітити, що якщо, на думку поліцейського, ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, то чому не вживались заходи до відсторонення порушника від керування транспортним засобом, посвідчення водія не вилучалося. Це дає підстави зробити висновок про те, що ОСОБА_2 дійсно був тверезий, або ж поліцейському байдуже яка ситуація в цьому випадку може скластися на дорозі, адже протокол для статистики вже складено.

Відповідно до ст.247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи наведені вище обставини, вважаю, що достатніх, належних та допустимих доказів, які б могли ствердити про наявність складу правопорушення в діях ОСОБА_2 немає і їх здобути неможливо, а тому провадження в справі підлягає до закриття.

В зв`язку з закриттям провадження у справі, відповідно до Закону України "Про судовий збір" не підлягає стягненню з ОСОБА_2 такий збір.

Керуючись ст.ст.40-1, 130 ч.1, 283, 284, 287, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України "Про судовий збір", суддя,-

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя Остапчук Л.В.