Справа № 756/8661/20 Головуючий у І інстанції Горобченко А.П.
Провадження № 33/824/686/2021 Доповідач у 2 інстанції Шроль В.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Шроль В.Р., розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 25 вересня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420 грн. 40 коп. судового збору,

В С Т А Н О В И В :

За постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 07.07.2020 о 22.50 годин в м. Києві на вул. Дніпроводська,1, керував транспортним засобом Мазда, д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення п. 2.9-а ПДР, в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер»,результат 1,72 проміле.

В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що розгляд справи відбувся без належного виклику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності , в судове засідання, вина ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.9-а ПДР не доведена матеріалами справи, відеозапис з бодікамери поліцейського не містить даних про те, що огляд проходив саме ОСОБА_1 та не є належним доказом у справі, оскільки є не оригінальним та первинним носієм інформації, з відеозапису, який не безперервним, не вбачається , що учасникам та понятим не було роз`яснено їх права та обов`язки, з відеозапису не вбачається яким пристроєм провадився огляд та на який принтер роздруковувався результат, розписку він не писав і підпис на ній хоча і схожий на його, але йому не належить, незважаючи на направлення, працівниками поліції не було вжито заходів для направлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу, протокол має недоліки, проте суддею він не направлявся на до оформлення, сам складений протокол про адміністративне правопорушення не є допустимим доказом.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не направив.

Захисник в судове засідання 13.01.2021 року не з`явився, направивши заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який в судовому засіданні 18.12.2020 апеляційну скаргу підтримав, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з п.2.9-а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Винуватість ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння за обставин, викладених у постанові, стверджується чеком-роздруківкою з приладу «Драгер», актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, розпискою ОСОБА_1 , відеозаписом з камери поліцейського, де зафіксована процедура зупинки водія та процедура його огляду на стан алкогольного сп`яніння, поясненнями осіб, у присутності яких проводився огляд ОСОБА_1 .

Факт зупинки працівниками поліції автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , особа якого була встановлена на підставі оглянутого та в подальшому вилученого посвідчення водія, та проведення із застосуванням спеціального технічного засобу його огляду на стан алкогольного сп`яніння в апеляційній скарзі не оспорюється.

Не ставиться під сумнів в апеляційній скарзі і допустимість такого доказу як наявність у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння підпису ОСОБА_1 із зазначенням того, що він згоден з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів , відповідно до якого у нього виявлено1,72 проміле алкоголю.

З фрагментів відеозапису спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 випливає, що він пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера у присутності двох свідків, результат якого був йому продемонстрований.

Сукупності доказів по справі суддя надав належну оцінку і дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про відсутність на відеозапису фіксування роз`яснення прав учасникам огляду, моменту встановлення їх осіб не спростовують висновок судді про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9-а ПДР, а, як випливає з письмових пояснень свідків та протоколу про адміністративне правопорушення, особи учасників огляду встановлені працівником поліції на підставі наданих особистих документів.

Протокол про адміністративне правопорушення складений з дотриманням вимог ст..256 КУпАП. Твердження апеляційної скарги про те, що до протоколу не долучено свідоцтво щодо відеокамери поліцейського, на яку здійснювався відеозапис, не є підставами для направлення протоколу на до оформлення до органу поліції.

Також не ґрунтується на вимогах Закону і доводи апеляційної скарги про те, що СД-диск не може слугувати джерелом доказів, оскільки не є оригіналом відеозапису.

Матеріальний носій, яким є СД-диск, - це лише спосіб збереження інформації. Відеозапис , що міститься на ньому, є електронним документом, який може існувати на різних носіях. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про електронні документи і електронний документообіг», у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожен з них вважається оригіналом електронного документу. Отже, записані на оптичний диск - носій інформації електронні файли у вигляді інформації є оригіналами електронного документу.

Жодними доказами не стверджується і доводи апеляційної скарги про необхідність проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, оскільки доказів відмови від проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки чи незгоди з результатами такого огляду матеріали справи не містять.

Таким чином, твердження апеляційної скарги про відсутність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними.

Зазначення в апеляційній скарзі про розгляд суддею справи за відсутністю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності,не свідчить про порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП, оскільки як в суді першої , так і апеляційної інстанції його інтереси представляв адвокат, з яким була укладена угода на надання правової допомоги, а його особиста неявка на судові засідання до судів, у тому числі і до апеляційного, не є перешкодою для розгляду справи.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 суддею накладене з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП.

Порушень норм процесуального права, які б могли слугувати безумовними підставами для зміни чи скасування постанови, не встановлено.

За таких обставин постанова є законною.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 25 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Р. Шроль