Справа № 721/1041/21
Провадження № 3/721/812/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Путильський районний суд Чернівецької області в складі судді Проскурняка С.П., за участю секретаря Помазан М.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу щодо притягнення до адміністративної відповідальностіОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , проживає за адресою - АДРЕСА_2 , за ст. 184 ч.1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №819447 від 29.09.2021 року, ОСОБА_1 не виконує, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, ст. 35 ЗУ «Про освіту» обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 2013 року народження, ОСОБА_3 2009 року народження, ОСОБА_4 2007 року народження, ОСОБА_5 2004 року народження, які навчаються в Самаківській ЗЗСО І-ІІІ ст., та в період з 01.09.2021 року по 14.09.2021 року пропустили 10 навчальних днів без поважних причин, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №632384 від 08.11.2021 року, ОСОБА_1 не виконує, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, ст. 35 ЗУ «Про освіту» обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 2013 року народження, ОСОБА_3 2009 року народження, ОСОБА_4 2007 року народження, ОСОБА_5 2004 року народження, які навчаються в Самаківській ЗЗСО І-ІІІ ст., та в період з 15.09.2021 року по 28.09.2021 року пропустили 10 навчальних днів без поважних причин,чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнала. Пояснила, що вона, як мати, відповідає за життя та здоров`я своїх дітей, а навчально-виховний процес, який проходить зараз в школі шкідливо впливає на свідомість її дітей. Так, під час навчання у школі 2019 року її сина побив учень цієї ж школи, завдавши тілесних ушкоджень, після чого вона зрозуміла, що відповідальність за життя та здоров`я її дітей жодний вчитель чи якась інша людина, окрім неї з чоловіком не несе, тому вони змушені були забрати дітей на домашнє навчання. На її думку дітей в школі нічого корисного не вчать, а от природне навчання навчає дітей як виживати в природі, і це для розвитку її дітей є значно важливішим. На даний час діти пішли до школи, але вони з чоловіком хочуть вирішити це питання на вищому рівні.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що вина правопорушниці підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями/а.с.3-4/, доповідними класних керівників дітей/а.с.10-12/, актами про відсутність учнів в школі/а.с.14-16/ та усними пояснення ОСОБА_1 , тому в її діях наявний склад правопорушення передбачений ст. 184 ч.1 КпАП України.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до положень ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Забороняються покарання, які принижують людську гідність дитини.

Частиною 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

За встановлених фактичних обставин справи, судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.184 КУпАП, оскільки вищезазначені факти її вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час розгляду адміністративних матеріалів.

При цьому, обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративних справ, з урахуванням наявних у справі належних доказів, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП - ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно положень ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

При призначенні виду адміністративного стягнення ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст.184 КУпАП, суд, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчинених адміністративних правопорушень та заходом державного примусу, враховуючи характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини в скоєнні правопорушення, вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення у цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.33,184, 251, 252, 283-285 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч.1 КУпАП (справа №721/1041/21) і за його вчинення призначити їй адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч.1 КУпАП (справа №721/1108/21) і за його вчинення призначити їй адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 935 (дев`ятсот тридцять п`ять) гривень в дохід держави.

На підставі ст.36 ч.2 КУпАП остаточно призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 935 (дев`ятсот тридцять п`ять) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 грн. в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Путильський районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: С.П. Проскурняк