Провадження № 3/756/362/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2021 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Дев`ятко В.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Оболонського УП ГУ НП в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого барменом у ФОП « ОСОБА_2 », який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 332618 22.11.2020 об 18 год. 30 хв. ОСОБА_1 працюючому барменом у магазині розливного пива, розташованому по просп. Г.Сталінграда, 65-Б, порушив вимоги щодо карантину людей, тим самим порушивши вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2020 року № 1100, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КпАП України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд приходить наступного висновку.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КпАП України, повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа, у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно зі ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

При цьому суд зауважує, що частиною 2 статті 251 КпАП України передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не зазначено пункти нормативного акту, вимоги яких нібито порушила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, до протоколу доданий лише рапорт уповноваженої посадової особи - старшого дільничного офіцера поліції Оболонського УП ГУ НП в м. Києві Могилка А.В., копії фотознімків з яких неможливо достовірно встановити осіб, які на них зображені та пояснення згідно яких ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав.

Інших доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КпАП України, до матеріалів справи не додано.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

У відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи положення ст. 6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод, а також беручи до уваги висновки ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії», рішення від 30.05.2013 та «Карелін проти Росії», рішення від 20.09.2016, ЄСПЛ, серед іншого зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не мас права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготовитися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Частина 1 ст. 7 КпАП України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу v зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, суддя, оцінивши протокол про адміністративне правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КпАП України, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.44-3, 247, 251, 252, 279, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КпАП України, закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КпАП України у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Дев`ятко