ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/19024/20

Пров. №3/766/665/21

18.01.2021 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Корольчук Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, ідентифікаційний код не встановлений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

встановив:

В протоколі серії ГП №552926 від 13.11.2020 року, складеному стосовно ОСОБА_1 , зазначено, що 13.11.2020 року близько 23.30 год. громадянка ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_2 , не припинила роботу закладу «Pin UP», з надання інших видів відпочинку та розваг, чим порушила вимоги підпункту 9 пункту 10 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року (зі змінами постанова КМУ №1100 від 11.11.2020 року).

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 44-3 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом прядку, клопотання про відкладення розгляду справи не подала, що відповідно до положень ч. 1 ст. 268 КУпАП не є перешкодою для розгляду справи.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення зібрані, додані до протоколу та надані суду наступні документи, які були досліджені у судовому засіданні:

- рапорт інспектора патрульної поліції Сидорової І.О., в якому вона пояснила, що 13.11.2020 року близько 23.30 год. громадянка ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_2 , не припинила роботу закладу «Pin UP», у закладі перебували відвідувачі;

- диск з двома відеофайлами, на якому відображено, як працівники поліції перебувають у закладі та спілкуються з громадянами, які там перебували.

Розглянувши справу у відповідності до вимог ст.ст. 245-246, 249, 252 КУпАП, суд вважає, що зібрані у справі докази не дають підстав для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 , вказаних у складеному стосовно неї протоколі, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, виходячи з наступного.

Статтею 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція зазначеної норми є бланкетною й передбачає відповідальність за порушення особою встановлених правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, визначених, зокрема, у підпункті 9 пункту 10 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року (зі змінами постанова КМУ №1100 від 11.11.2020 року), в порушені яких обвинувачується ОСОБА_1 .

При прийнятті рішення суд виходить з того, що згідно з підпунктом 9 пункту 10 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року (зі змінами постанова КМУ №1100 від 11.11.2020 року) було визначено, що на території України на період дії карантину забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

При цьому фабула протоколу не містить жодних відомостей про відношення ОСОБА_1 до здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів.

Матеріали справи не містять жодних даних на підтвердження факту того, що ОСОБА_1 була працевлаштована в закладі «Pin UP».

Так само, у матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець.

Суд зазначає, що матеріали справи свідчать про те, що в ході документування інкримінованих ОСОБА_1 дій взагалі не з`ясовувалось питання про те, які обов`язки виконувала та чи була вона наділена повноваженнями вирішувати питання про припинення роботи закладу, що унеможливлює зробити висновок про те, що вона є суб`єктом інкримінованого їй правопорушення.

Отже, достовірних доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 було допущено порушення вимог ст. 44-3 КУпАП, матеріали справи не містять і під час судового розгляду здобуто не було.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, необхідно виходити з того, що як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За обставин викладених вище, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості про порушення нею вимог підпункту 9 пункту 10 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року (зі змінами постанова КМУ №1100 від 11.11.2020 року) не підтверджуються доказами у справі та не можна вважати доведеними, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати беззаперечним доказам вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст.ст. 251-252, 280, 284 КУпАП, суддя, -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 44-3 КУпАП України - закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Постанова набрала законної сили ______ 2021 року.

СуддяН. В. Корольчук