ПОСТАНОВА

Справа № 137/1122/21

24 листопада 2021 р. 3/137/468/21 смт. Літин

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Верещинська Я.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Костюка С.М., інспектора РПП СПД №1 ВП №3 Вінницького РУП старшого сержанта поліції Василинича О.Р., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючий, РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

18.09.2021 о 23 год. 20 хв. на АД М-30 Стрій-Кіровоград-Знам`янка 348 км+ 60м водій ОСОБА_1 , керуючи мопедом «Honda DIO» д.н.з. б/н з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, нечітка хода, від проходження медичного огляду відмовився згідно чинного законодавства.

Представник ОСОБА_1 адвокат Костюк С.М. подав до суду клопотання про закриття адміністративного провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Своє клопотання мотивував тим, що працівниками поліції невірно кваліфіковано частину другу ст. 130 КУпАП, оскільки станом на день складення протоколу рішення суду за частиною першої цієї статті не набрало законної сили, а також фабула протоколу не відповідає частині другій статті. А тому в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки повторності вчинення правопорушення. Вказує на порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103 та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. А також вказує, що ОСОБА_1 від проведення огляду не відмовився, а навпаки виявив бажання у проходженні такого огляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник Костюк Сергій Михайлович просили провадження у справі закрити, з підстав наведених у клопотанні адвоката.

Інспектор РПП СПД №1 ВП №3 Вінницького РУП старший сержант поліції Василинич Олег Романович в судовому засіданні пояснив, що після зупинки ОСОБА_1 перевірив його на спеціальному службовому планшеті, де зазначено, що останній притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому його дії кваліфікував за ч.2 ст. 130 КУпАП. Зазначив, що у пристрої відсутня інформація про дату набрання рішенням законної сили, а лише сам факт притягнення до відповідальності. На запитання адвоката пояснив, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, проте останній відмовився у встановленому законом порядку.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Аналізуючи зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №463772 від 18.09.2021 та інші наявні у справі докази, вважаю, що працівником поліції при складанні протоколу було допущено неправильне застосування норм матеріального права, а саме невірно зазначена частина статті 130 КУпАП, оскільки ч. 2 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Отже, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є повторне вчинення такого правопорушення протягом року. Інші ознаки є похідними. Відсутність вищезазначеної кваліфікуючої ознаки, виключає відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою з огляду на каральну мету, зокрема стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 КУпАП, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справі Надточій проти України" від 15 травня 2008 року, рішення у справі "Лучанінова проти України" від 09 червня 2011 року).

Крім того, в законодавстві України діє поняття аналогія закону (крім кримінального права, заборона встановлена ч.4 ст. 3 КК України).

Аналогія закону - це засіб заповнення прогалин у законодавстві, який полягає в застосуванні до нього іншої норми закону, яка регламентує подібні відносини, тобто суду надається право вирішувати справи за допомогою аналогії закону.

Відповідно до загальних принципів судочинства, суд розглядає як кримінальну, так і справу про адміністративну відповідальність, лише в межах висунутого особі обвинувачення.

В той же час, відповідно ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Виходячи з вищевказаного вважаю за можливе перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП., оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №463772 від 18.09.2021 та матеріали справи суперечать суті викладеного у фабулі правопорушення, а сама ж фабула зазначеного у протоколі порушення відповідає кваліфікації дій за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, для визначення складу даного правопорушення необхідно встановити чи керувала особа, що притягується до адміністративної відповідальності транспортним засобом, законність запропонованого їй порядку огляду та сам факт відмови.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів цієї справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи водієм, у вказаній дорожній обстановці, вимог наведених вище Правил дорожнього руху України не дотримався, так як його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у розумінні наведених вище приписів ст. 245, 251-252 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами, зокрема такими:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №463772 від 18.09.2021, котрий складений 18.09.2021 о 23 год. 30 хв. у чіткій відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення Правил дорожнього руху України, а також посилання на відео з боді камери 2495;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.09.2021 о 23 год. 27 хв.;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №799131 від 18.09.2021, яка на день розгляду даної справи судом не скасована і є чинною;

- копією постанови №137/944/21 від 09.09.2021, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яка набрала законної сили 21.09.2021;

- довідкою, виданою старшим інспектором СПД № 1 ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції О. Гончар, у якій зазначено, що згідно інформаційної підсистеми «ГСЦ Посвідчення водія» ІТС ІПНП відомості про посвідчення відсутні;

- витягом з бази даних національної поліції на ім`я ОСОБА_1 ;

- відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників поліції СПД №1 ВП №3 Вінницького РУП Головного управління національної поліції у Вінницькій області, котрі здійснювали оформлення вчиненого особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм указаних правил в п.2.5 Правил дорожнього руху України. Суддя звертає увагу, що такий відеозапис із нагрудного відеореєстратора працівника поліції, яким зафіксовано обставини зупинки транспортного засобу, є доказом, котрий може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху України, про що констатовано у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.11.2018 року у справі №678/991/17, адміністративне провадження № К/9901/6128/18.

Беручи до уваги вищевикладене, суддя вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.5. Правил дорожнього руху України. Адже, у рішенні від 29.06.2007 року по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom, заяви № 15809/02 і 25624/02), Європейським Судом з прав людини постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Доводи адвоката Костюка С.М. про те, що ОСОБА_1 не відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння оцінюються судом критично, оскільки на відеозаписі чітко видно, як ОСОБА_1 спочатку погодився пройти огляд в закладі охорони здоров`я, згодом, аналізуючи подію, що трапилась та обставини, сам себе переконав і в результаті відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки за допомогою технічних засобів, так і в закладі охорони здоров`я.

Твердження адвоката Костюка С.М., що поліцейським при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не залучено двох свідків, що на його думку є порушенням вимог ст. 266 КУпАП та та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, не є слушними, з огляду на наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16.02.2021 року, який діє з 17.03.2021 року, ч. 2 ст. 266 КУпАП викладено у такій редакції: "Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення". До цього часу в ч. 2 ст. 266 КУпАП було зазначено: «Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків».

Законом від 16.02.2021 року не було внесено зміни в інші частини ст. 266 КУпАП, зокрема в ч. 6, в якій зазначено: «Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Внаслідок цього виникла колізія, адже Порядок було затверджено на виконання ст. 266 КУпАП в попередній редакції (про що і зазначено в преамбулі постанови КМУ про його затвердження) і в ньому не враховано зміни, внесені в статтю 16.02.2021 року. Так, наприклад, в п. 4 Порядку зазначено, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків, що суперечить чинній ч. 2 ст. 266 КУпАП. Так само в п. 8 Порядку, в якому зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, не враховано зміни до ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Тлумачення речення ч. 2 ст. 266 КУпАП в чинній редакції: «Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків», як такого, що не позбавляє поліцейського обов`язку складати протокол про адміністративне правопорушення в присутності двох свідків у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан сп`яніння, призвело б до встановлення різних способів фіксування обставин щодо складання протоколів про адміністративне правопорушення у випадку проходження особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та відмови особи від проходження огляду. Таке тлумачення є нелогічним, адже поліцейський під час пред`явлення вимоги водію про проходження огляду не знає про те чи він погодиться на такий. Розпочавши процедуру огляду із застосованням технічних засобів відеозапису, поліцейський змушений був би її перервати, залучити свідків, та розпочати знову спочатку, для того, щоб свідки знали від проходження чого відмовляється водій.

Оскільки ч. 2 ст. 266 є нормою вищої юридичної сили, є прийнятою пізніше за Порядок, тому суд вважає, що поліцейський правомірно застосував технічні засоби відеозапису, а не залучав двох свідків.

Крім того, необхідності в приєднанні до матеріалів справи направлення для проходження огляду та акту огляду на стан сп`яніння не було, зважаючи на те, що ОСОБА_1 взагалі відмовився від проходження огляду. До того ж, в протоколі чітко розписані ознаки сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, нечітка хода. Отже, відсутність підпису праціника поліці, який склав направлення та акт, не є грубим порушенням та не спростовує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Подані адвокатом Костюком С.М. докази, а саме копії виписок з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого та копія витягу з ЄРДР не беруться судом до уваги, оскільки не стосуються предмету доказування у справі.

При накладені адміністративного стягнення, на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини, визначені у ст. 33 КУпАП, та не вбачає, у розумінні ст. ст. 34-35 цього Кодексу обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність останнього, у зв`язку з чим, враховуючи характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції, визначеної у ч. 1 ст. 130 КУпАП, - у виді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, розмір судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

При цьому, у матеріалах справи відсутні будь-які дані, котрі б підтверджували звільнення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, від сплати судового збору, а тому, з огляду на викладене, із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, що становить 454,00 грн.

Керуючись ст. 33, 40-1, 130, 245, 251, 252, 280, 283, 284, 285 КУпАП, ст. 337 КПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави Україна судовий збір у розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: Верещинська Я. С.