БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/68/2021
Провадження № 3/497/33/2021
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2021 року м.Болград

Суддя Болградського районного суду Одеської області, Кодінцева Світлана Володимирівна, розглянувши адміністративні матеріали відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоноармійське (Кубей), Болградського району, Одеської області, громадянина України, ФОП, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, інваліда третьої групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий 16.11.2012 року Болградським РС ГУДМС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення АПР-18 №650525, складеного інспектором СРПП № 2 Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП України в Одеській області Сааковим С.О. відносно ОСОБА_1 вбачається, що «16.01.2021 року об 11:20 годині, громадянин ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 , здійснював продаж товарів в аптеці без вдягнутих засобів індивідуального захисту (без маски), чим порушив правила карантину, встановлені постановою КМУ №1236 від 09.12.2020 року.

Особа відносно якої складено протокол ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував свою вину з підстав зазначених в протоколі.

Пояснив, що 16.01.2021 року об 11:00 годині він перебував у підсобному приміщенні ветеринарної аптеки, де пив чай. Відвідувачів в той час не було в аптеці. Згодом почувши, що двері аптеки відкрилися ОСОБА_1 виглянув, а потім вдягнувши маску вийшов до приміщення аптеки, де побачив працівників поліції, здійснюючих відеозапис на свій мобільний телефон. Відстань від ОСОБА_1 до працівників поліції на той час складала приблизно п`ять метрів. Працівники поліції одразу почали складати протокол про адміністративне правопорушення, при цьому жодних покупців в аптеці не було. Під час складання протоколу до приміщення аптеки зайшов відвідувач ОСОБА_2 , та працівники поліції наполегливо попросили його підписати протокол про адміністративне правопорушення у якості свідка, при чому не роз`яснивши суті правопорушення та змісту протоколу.

ОСОБА_1 надав суду власноруч написані пояснення свідка ОСОБА_2 , де свідок зазначає що підписав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , з підстав наявності у нього засобу індивідуального захисту (маски).

Особа відносно якої складено протокол вважає, що в його діях відсутній склад і подія адміністративного правопорушення, оскільки він суворо дотримується карантинних обмежень, та зміни яких постійно контролює.

Просив врахувати суд, що на його утриманні знаходяться троє неповнолітніх дітей, та той факт, що сам ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи.

По твердженню особи відносно якої складено протокол, поліцейським грубо порушено вимоги чинного законодавства, що свідчить про недопустимість протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно нього, ОСОБА_1 , та відсутність будь-яких інших належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження його вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.44-3 ч.1 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 44-3 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Отже, даний склад адміністративного правопорушення є бланкетним, оскільки вказане адміністративне стягнення може застосовуватися лише у випадках передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Законом України від 06.11.2020 р. N 1000-IX статтю 44-3 КУпАП доповнено ч.2, яка передбачає відповідальність за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Так, в статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст.29 цього Закону карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1236 від 09 грудня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якою вирішено установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. N 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 р. N 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 р. N 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Цією постановою на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, та зазначається їх перелік.

Станом на час складання протоколу 16.01.2021 року, постанова КМУ України №1236 від 09 грудня 2020 року містила 44 пунктів, та який саме пункт було порушено особою, відносно якої складено протокол, поліцейським в протоколі не зазначено.

Так, протокол про адміністративне правопорушення не містить формулювання об`єктивної сторони (відповідної фабули) частини 1 статті 44-3 КУпАП, яка висунута в якості публічного обвинувачення ОСОБА_1 , а лише посилання на частину 1 статті 44-3 КУпАП, та на постанову КМУ №1236 від 09.12.2020 року без вказівки відповідного пункту, що позбавляє суд можливість перевірити наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, яке на думку особи, якою складено адміністративний протокол, вчинено ОСОБА_1 .

Серед ознак, які мають бути відображені при викладені суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту (статті, частини, пункту, підпункту), яким встановлюється відповідні правила (заборони) та яких особа, що притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималась, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 працює продавцем у ветеринарній аптеці, де нібито було виявлено правопорушення, доказів відносно безпосереднього суб`єкта господарювання, що здійснює відповідну діяльність, за адресою, яка вказана в протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні докази, які б свідчили, що саме на ОСОБА_1 покладались організаційно-адміністративні повноваження по даному закладу, щодо дотримання карантинних норм, не відібрані пояснення свідка, відомості про якого занесені до протоколу та інших доказів, що мають суттєве значення для доведеності вини особи, відносно якої складено протокол.

Крім того, дослідивши диск з відеозаписом, доданий інспектором до протоколу, судом встановлено, що на даному диску не міститься відеозапису щодо обставин зазначених у протоколі, а наявний відеозапис щодо обставин іншого правопорушення іншою особою, в зв`язку з чим суд відхиляє даний доказ, який не має ніякого доказового значення в даній справі.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

На думку суду, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 ч.1 КУпАП не здобуто належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання її винною у вчиненні даного правопорушення.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 44-3 ч.1 КУпАП слід закрити.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 9, 62 Конституції України, ст.ст.9-11, 33, 44-3, 221, 245, 247 п. 1, 251, 266, 283-285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: С.В. Кодінцева