Провадження №3/263/3284/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Томілін Олексій Миколайович, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст.126 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 25.08.2021 об 11:38 годині у Донецькій області, м. Маріуполь, Центральний район, вул. Котялревського, 3, керував транспортним засобом АС-G 3302 ПВ АХІ, номерний знак НОМЕР_2 , стосовно якого встановлено тимчасове обмеженим у праві керування транспортним засобом від 16.06.2021 ВП №31582635 Центральним ВДВС м. Маріуполь Головного територіального управління поліції у Донецькій області, чим порушив вимоги ст.15 Закону України "Про дорожній рух" та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.126 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання надав заяву, у якій провину у вчиненому правопорушенні не визнав, зазначив, що не був обізнаний про існування постанови про обмеження у праві керування транспортними засобами. Розгляд справи просив провести за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Частина 3 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності, отже відсутність будь-якої складової складу правопорушення свідчить про недоведеність вчинення адміністративного правопорушення.

Отже ознакою суб`єктивної сторони даного правопорушення є вина суб`єкта правопорушення у формі умислу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На запит суду з Центрального районного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) надійшла відповідь, з якої вбачається, що на виконанні знаходиться виконавче провадження №31582635 про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 . Станом на 01.06.2021 виникла заборгованість у розмірі 56054,42 грн. На підставі ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» 16.06.2021 державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, про що було повідомлено боржника шляхом направлення рекомендованого листа.

Разом з тим, до вищевказаної відповіді додано копію конверта на адресу АДРЕСА_2 , на якому зазначено, що його повернуто за закінченням терміну зберігання.

Таким чином, доказів про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про винесення щодо нього постанови про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами суду не надано.

Отже, відсутні достовірні дані про наявність вини у будь-якій формі в діях ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 39 рішення «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року, заява № 16347/02, п. 1 резолютивної частини рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року, заява № 17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, враховуючи, що відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить висновку, що факти, встановлені в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами, тому справу слід закрити, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч.3 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя.

Суддя О.М.Томілін