Справа № 733/1118/20 Головуючий у 1 інстанції Фетісова Н. В.
Провадження № 33/4823/50/21
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 року місто Чернігів

Суддя судової палати в кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду Короїд Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 420 грн. 40 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 жовтня 2020 року о 00 год. 35 хв. ОСОБА_1 в м.Ічня по вул.Чернігівській керував транспортним засобом FAW X40, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить продовжити строк на апеляційне оскарження постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14 грудня 2020 року та скасувати постанову місцевого суду як незаконну, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що постанова винесена передчасно, без з`ясування всіх обставин справи та всупереч вимогам ст.245 КУпАП. На думку апелянта, суд не вчинив дій спрямованих на встановлення фактичних обставин справи, не дослідив в повному обсязі докази, фактично не надав оцінку поясненням допитаних свідків та надав перевагу сфальсифікованим працівниками поліції матеріалам. Зазначає, що жоден зі свідків не підтвердив факту зупинки його транспортного засобу працівниками поліції, таких доказів не наведено і посадовою особою, яка склала протокол. Наданий до суду відеозапис не містить фактичних даних про зупинку його автомобіля також. Наголошує, що докази його керування транспортним засобом відсутні. Свою відмову від проходження медичного обстеження аргументував тим, що транспортним засобом він не керував. Вказує, що автомобіль під керуванням його сина ОСОБА_2 працівниками поліції не зупинявся, що поліцейські ніякі спеціальні технічні засоби, дозволені для застосування МОЗ та Держспоживстандартом не використовували, що один зі свідків перебував у стані алкогольного сп`яніння. Також вказує, що КУпАП не містить поняття вступної та резолютивної частини постанови, з подальшим оголошенням її повного тексту.

Апелянт до суду апеляційної інстанції не з`явився, будучі належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суд першої інстанції, на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина його підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.3), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зазначили, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, хоча мав ознаки такого (а.с.5,6), розпискою ОСОБА_1 про зобов`язання доставити автомобіль до місця стоянки.

Також вина ОСОБА_1 підтверджується даними наявного у справі відеозапису, на якому зафіксовано переслідування автомобіля і після зупинки автомобіля біля нього знаходився зі сторони водія ОСОБА_1 . Також сам ОСОБА_1 у розмові з працівником поліції вказував, що проїхав лише 5 метрів до дому, тобто фактично сам підтвердив факт керування автомобілем. Також, на запитання працівника поліції з приводу тверезого водія, ОСОБА_1 відповів, що має приїхати його син. Тобто наведене свідчить, що його син ОСОБА_2 не міг перебувати за кермом.

Доводи апелянта з приводу неврахування показань свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не заслуговують на увагу, оскільки зазначені показання викладенні у рішенні місцевого суду і їм надана відповідна правова оцінка у сукупності з іншими доказами по справі.

Працівниками поліції в присутності двох свідків складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому належним чином зафіксовано дії водія та ознаки сп`яніння, а тому даний протокол є належним доказом по справі.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно вимог, викладених у статтях 245, 280, 283 КУпАП, обставини правопорушення судом повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Судовий розгляд даної адміністративної справи судом першої інстанції відбувся з додержанням вказаних норм законодавства, всебічно, повно і об`єктивно досліджені докази по справі і зроблений висновок, виходячи із сукупності всіх зібраних доказів та підтверджених в суді апеляційної інстанції.

Адміністративне стягнення накладене судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, яке становить підвищену суспільну небезпеку в сфері безпеки дорожнього руху та особи правопорушника.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14 грудня 2020 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяЮ. М. Короїд