Справа № 344/7001/20
Провадження № 33/4808/1/21
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Гори Н.Ю., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою (далі АС) потерпілого ОСОБА_2 на постанову судді Івано-Франківського міського суду від 25 серпня 2020 року,-

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою щодо ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , , громадянина України,-

провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП) закрито за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п.1 ч.1 ст.247 цього ж Кодексу.

У постанові судді зазначено, що з протоколу про адміністративне правіопорушення вбачається, що 28.05.2020 о 18 год. 35 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Chery Kimo», н.з. НОМЕР_1 , в м. Івано-Франківську на вул. Івасюка, на нерегульованому перехресті з вул. Хоткевича Пляжна, при повороті ліворуч, не надав переваги в русі автомобілю марки «Volkswagen Golf», н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку прямо, та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.2.3.б, 16.6 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Однак суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення правопорушника та потерпілого дійшов висновку про те, що факт вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не знайшов свого підтвердження в суді, а тому закрив провадження у справі за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Не погодившись з постановою судді, потерпілий ОСОБА_2 подав АС, в якій покликається на неповноту та необ`єктивність судового розгляду, і що винесена постанова є незаконна та необґрунтована, оскільки висновки судді про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення суперечать зібраним по справі доказам.

Просить оскаржувану постанову скасувати та винести нову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 було роз`яснено його права передбачені ст. 268 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції потерпілому ОСОБА_2 було роз`яснено його права, передбачені ст. 269 КУпАП.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 повністю підтримав доводи, поданої АС та пояснив, що дійсно рухався автомобілем марки «Volkswagen Golf» по вул. Івасюка зі сторони вул. Незалежності у крайній правій смузі. Перетнув перехрестя вул. Івасюка-Хоткевича на мигаючий зелений сигнал світлофора. Із зустрічної смуги руху в той час повертав ліворуч автомобіль марки «СНЕRY KIMO». Намагаючись уникнути зіткнення, збільшив швидкість автомобіля, однак зачепив даний автомобіль, в результаті чого його транспортний засіб розвернуло і понесло в огорожу автостоянки, після чого автомобіль перекинувся. Був у шоковому стані, мав тілесні ушкодження, а саме забій правої руки, закрита черепно мозкова травма, внаслідок отримання тілесних ушкоджень медогляд не проводився. Винуватим у вказаній ДТП вважає саме водія автомобіля марки «Chery Kimo» ОСОБА_1 .

Під час апеляційного розгляду водій ОСОБА_1 заперечив доводи поданої АС, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що дійсно у вказаний в протоколі даті та час, керуючи транспортним засобом марки «СНЕRY KIMO», номерний знак НОМЕР_1 , здійснював рух проїзною частиною дороги по вул. Івасюка, у напрямку від вул. Івана Павла ІІ, із дозволенною, безпечною швидкістю руху. Проїзд регульованого перехрестя вулиць Івасюка - Пляжна здійснював з дотриманням п.2.3.б) та п.16.6 ПДР. Завчасно зайняв крайнє ліве положення проїзної частини дороги, для виконання повороту ліворуч, у сторону вулиці Пляжна, при цьому подавав сигнал світлового покажчика повороту відповідного (лівого) напрямку. На перехрещення проїзних частин дороги виїхав на зелений сигнал світлофора, що дозволяє рух. На перехресті, при повороті ліворуч, зупинився для надання дороги транспортним засобам, що рухалися у зустрічному напрямку. Пропустивши зустрічні транспортні засоби, переконавшись у безпечності маневру, тобто повороту ліворуч, почав його виконувати і намагався завершити вже на червоний сигнал світлофора. У момент завершення маневру, виконання повороту ліворуч, на перехрестя на червоний сигнал світлофора, раптово з недозволеною швидкістю, орієнтовно 70 км/год, виїхав зустрічний автомобіль, водій якого зачепив його транспортний засіб, що підтверджується записом з відеореєстратора свідка ОСОБА_3 , який проїжджав своїм транспортним засобом через перехрестя вулиць Хоткевича-Івасюка у місті Івано-Франківську. Встановлений у його машині відеореєстратор зафіксував зіткнення. ОСОБА_3 був також на місці пригоди і після самого зіткнення, надавав відео працівнику поліції, однак на місці ДТП він опитаний, як свідок не був. Вказане відео долучено працівниками поліції до матеріалів справи. Вважає, що проїзд перехрестя вулиць Івасюка Пляжна здійснював уважно, стежив за дорожньою обстановкою, реагував на її зміну та розраховував на те, що й інші учасники дорожнього руху виконують ПДР; ліворуч повертав вже при червоному сигналі основного світлофора, тому у його діях відсутні порушення вимог п.2.3 Б), п.16.6 ПДР та будь-яких інших. Винним в ДТП вважає водія автомобіля марки «Volkswagen Golf» під керуванням водія ОСОБА_2 ..

В судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_3 пояснив, що дійсно 28.05.2020 року приблизно о 18 год. 30 хв. рухався своїм автомобілем в м. Івано-Франківську, по вул. Хоткевича. Під`їхавши до регульованого перехрестя вулиць Хоткевича - Івасюка та зупинився на червоний сигнал світлофора та мав намір повернути наліво на вул. Івасюка, в сторону епіцентру. Коли ще стояв на перехресті, побачив, що автомобіль марки «Chery Kimo» рухаючись по вул. Івасюка, виїхав на вказане перехрестя, включив лівий поворот та зайняв крайнє ліве положення та мав намір повернути на вул. Пляжну, при цьому пропустивши 1 автомобіль синього кольору, який рухався назустріч прямо, почав повертати вліво, однак в той час по вул. Івасюка, зі сторони вул. Незалежності, рухався на великій швидкості автомобіль марки «Volkswagen Golf», який здійснив зіткнення із автомобілем марки «Chery Kimo» та перекинувся. Свідок також вказав, що коли загорілось із його сторони зелене світло, саме тоді і сталась дана ДТП. Він зупинив свій автомобіль, щоб надати водіям допомогу. На місці пригоди також зупинився автомобіль патрульної поліції. Зазначив, що в його автомобілі була камера відеореєстратора, відеозапис якої він пізніше надав працівникам поліції.

В судовому засіданні апеляційного суду експерт ОСОБА_4 повністю підтримав висновок експерта за результатами проведення ним інженерно-транспортної експертизи у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за заявою його захисника адвоката Гори Н.Ю. Окрім цього, зазначив, що невиконанням водієм ОСОБА_2 технічних вимог п.8.7.3е ПДР, в даному випадку, є причиною настання ДТП.

Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_2 , який підтримав подану АС, просить постанову судді скасувати та постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні інкримінованого йому адмінправопорушення; пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Гори Н.Ю., які повністю заперечили подану АС, постанову судді вважають законною та обґрунтованою, просять залишити її без змін; перевіривши матеріали справи та додані документи, переглянувши відеозапис вчиненого ДТП, вважаю, що АС слід задовольнити частково, виходячи із наступного.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП при розгляді адміністративної справи повинно бути з`ясовано: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таких вимог закону суддя першої інстанції в повній мірі дотримався.

При вирішенні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішання питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційним судом у повному обсязі досліджені докази, які містяться в матеріалах справи та враховані пояснення сторін під час апеляційного розгляду.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ18 №207478 від 28.05.2020 року (а.с.1), що 28.05.2020 року о 18 год. 35 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Chery Kimo», н.з. НОМЕР_1 , в м. Івано-Франківську на вул. Івасюка, на регульованому перехресті з вул. Хоткевича Пляжна, при повороті ліворуч, не надав переваги в русі автомобілю марки «Volkswagen Golf», н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку прямо, та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.2.3.б, 16.6 ПДР.

Протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою на те особою, інспектором взводу №2 роти 2 БУПП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Гринів Ю.М. із заповненням всіх передбачених граф у ньому та у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395.

У відповідності до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення повинна бути зазначена суть адміністративного правопорушення, оскільки конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів. Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до діючого КУпАП, справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення у зв`язку з чим встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні у справі "Ващенко проти України" Європейський суд вказав, що «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що надані обвинуваченому дані, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

В рішенні у справі "Абрамян проти Росії" Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення». Апеляційний суд звертає увагу на те, що при розгляді вказаної справи суд повинен встановити чи доведена вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення і не встановлює винуватість інших учасників дорожньо-транспортної пригоди у її вчиненні. Апеляційний суд також звертає увагу на те, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеню участі (внеску) кожного з них у спричинення шкідливого наслідку. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Так, згідно вказаного протоколу ОСОБА_1 ставиться за провину порушення вимог Правил дорожнього руху України, а саме: п.п. 2.3 б), 16.6 ПДР. Відповідно до вимог п.п. 2.3 б) ПДР водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Згідно вимог п.16.6 ПДР повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Як вбачається із матеріалів справи, суддею першої інстанції, з урахуванням вказаних вище вимог закону, вірно з`ясовані обставини, що свідчать про відсутність доказів про те, що ОСОБА_1 порушив саме вимоги п.п. 2.3б, 16.6 ПДР.

Так, з переглянутого під час апеляційного розгляду справи відеозапису відеореєстратора автомобіля, апеляційним судом встановлено, що транспортний засіб марки «СНЕRY KIMO» під керуванням ОСОБА_5 , здійснював рух проїзною частиною дороги по вул. Івасюка, у напрямку від вул. Івана Павла ІІ. Виїхав на регульоване перехрестя вулиць Івасюка Пляжна Хоткевиха, при цьому із сторони вул. Хоткевича горів червоний сигнал світлофора та зайняв крайнє ліве положення проїзної частини дороги, для виконання повороту ліворуч, у сторону вулиці Пляжна. На перехресті, при повороті ліворуч, зупинився та пропустив автомобіль синього кольору, який рухався прямо по зустрічній смузі зі сторони вул. Незалежності. Пропустивши вказаний зустрічний транспортний засіб, почав виконувати маневр повороту ліворуч, при тому, коли вже на світлофорі зі сторони вул. Хоткевича горів жовтий сигнал світлофора. В момент завершення маневру, виконання повороту ліворуч, на перехрестя, раптово із великою швидкістю виїхав зустрічний автомобіль марки «Volkswagen Golf», під керуванням ОСОБА_2 , водій якого зачепив даний автомобіль марки «СНЕRY KIMO», в результаті чого автомобіль потерпілого розвернуло і понесло в огорожу автостоянки та перекинувся.

Окрім цього, в матеріалах вказаної справи міститься циклограма роботи світлофорних об`єктів перехрестя вулиць Хоткевича Івасюка - Пляжна та схема роз`їздів на світлофорному об`єкті вказаних вулиць (а.с.47-48).

Ознайомившись із циклограмою роботи світлофорних об`єктів, слід зазначити наступне (а.с.48).

Згідно з циклограмою роботи вказаного світлофорного об`єкту для напрямку №4 (зі сторони вул. Г. Хоткевича) зелене світло на ньому вмикається в кінці фази №1 по закінченню 41-ї секунди цієї фази.

Як видно з цієї ж циклограми для напрямку №2 (напрямок зі сторони вул. Незалежності в сторону ТЦ «Арсен»), в цей момент ввімкнено червоне світло світлофорного об`єкту, яке ввімкнулось ще на 37-й секунді фази №1 роботи світлофора. Тобто в момент зіткнення транспортних засобів марки «Volkswagen Golf» та «СНЕRY KIMO», для напрямку №2 вже був увімкнутий червоний сигнал світлофора на протязі 4-х секунд. Якщо врахувати, що автомобіль марки «Volkswagen Golf» пересік стоп-лінію за 1 секунду до зіткнення, то в момент пересічення ним стоп лінії на світлофорі вже близько 3 секунд було увімкнено червоний сигнал світлофора. З цього слідує, що водій автомобіля марки «Volkswagen Golf» ОСОБА_2 пересік стоп-лінію перед світлофором, коли на останньому вже було ввімкнене червоне світло на протязі близько 3-х секунд. Необхідно також зазначити, що, згідно з циклограмою роботи світлофорних об`єктів на вказаному перехресті, з напрямку №2 (напрямок зі сторони вул. Незалежності в сторону ТЦ «Арсен» - напрямок руху автомобіля марки «Volkswagen Golf») для безпеки дорожнього руху заборонений сигнал світлофора (а отже і всі сигнали, які йому передують) вмикається на 4 секунди швидше від зустрічного для нього напрямку №1 (зі сторони ТЦ «Арсен» в напрямку вул. Незалежності).

Враховуючи вищевикладене, слід прийти до висновку про те, що водій автомобіля «Volkswagen Golf» ОСОБА_2 пересік стоп-лінію перед світлофором, коли на ньому вже було ввімкнене червоне світло (заборонений сигнал) на протязі близько 3-х секунд. Згідно циклограмою роботи цього світлофора, перед тим, як увімкнутись червоному сигналу, на світлофорі на протязі 3 секунд був увімкнутий жовтий сигнал, а перед цим ще на протязі 3-х секунд був увімкнений зелений миготливий сигнал світлофора.

Відповідно до досліджених матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема письмових пояснень ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , відеозаписом ДТП, циклограмо роботи світлофорних об`єктів та схемою організації дорожнього руху, достовірно встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження внаслідок зіткнення, має прямий причинно-наслідковий зв`язок з тим, що водій ОСОБА_2 міг порушити ПДР.

А тому доводи АС ОСОБА_2 про те, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, повертаючи ліворуч порушив вимоги 16.6, 2.3Б ПДР, і це стало причиною зіткнення транспортних засобів, є безпідставним та необґрунтованим.

Слід також зазначити, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Таким чином, під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , доказів на підтвердження винуватості останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №207478 від 28.05.2020 року, в тому числі порушення ним п.п.2.3 б), п. 16.6 ПДР щодо ненадання переваги в русі автомобілю марки «Volkswagen Golf», н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку прямо - здобуто не було.

Будь-яких інших доказів, зокрема пояснень інших очевидців ДТП органом поліції до матеріалів справи не долучено.

Апеляційний суд бере до уваги те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що поняття «кримінальне обвинувачення», яке використовується у статті 6 Конвенції, має автономний характер і його необхідно розуміти лише виходячи з положень Конвенції.

Подібне застереження означає, що виведення у законодавстві країн-учасниць з-під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень і віднесення їх до юрисдикції інших органів, що може означати визнання національним законодавцем таких проступків адміністративними, для Європейського Суду не матиме значення.

Визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється Європейським Судом не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з врахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини", "Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

Разом з тим, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини"повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні, вказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, до яких відноситься право знати у якому правопорушенні її звинувачують.

Таким чином, апеляційний суд визнає, що по даній справі вчинення адміністративного правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом, а саме факту вчинення ОСОБА_1 ДТП, за що передбачено відповідальність ст. 124 КУпАП, тому суддя першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, про відсутність в його діях складу даного адміністративного правопорушення (вини), що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу апелянта на те, що розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення щодо конкретної особи.

Суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь який спосіб змінювати зміст обвинувачення, котре міститься протоколі, що випливає із загальних засад судочинства, закріплених у статті 129 Конституції України.

З урахуванням повноважень, визначених ст. 294 КУпАП, під час апеляційного розгляду були досліджені в повному обсязі матеріали справи про адміністративне правопорушення, в тому числі суть правопорушення, що викладене у протоколі.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, щодо доводів АС потерпілого ОСОБА_2 про те, що судовим експертом ОСОБА_4 під час складання Висновку експерта від 17.08.2020 року за №1708/20-28 недотримано вимог пункту 2.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 (далі Інструкція) щодо вирішення питань, які виходять за межі спеціальних знань експерта, зокрема під час складання вказаного висновку, надаючи розрахунок швидкості автомобіля «Volkswagen Golf», шляхом використання фото-, відеозапису, судовий експерт ОСОБА_4 вийшов за межі спеціальних знань експерта, а тому вказаний висновок, є недопустимим доказом щодо невинуватості ОСОБА_1 , слід зазначити наступне.

Так, дійсно, як вбачається із оскаржуваної постанови, суддя першої інстанції послався, як на доказ невинуватості ОСОБА_1 , зокрема на висновок експерта за №1708/20-18 від 17.08.2020 року, вказавши, що, згідно з записом камери відеореєстратора, який надано на дослідження, та циклограми роботи світлофорних об`єктів на перехресті вул.. В.Івасюка-вул. Хоткевича-вул. Пляжна в м. Івано-Франківську, водій автомобіля марки «Volkswagen Golf», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 пересік СТОП лінію перед світлофором, коли на ньому вже було увімкнено червоне світло (заборонений сигнал). Невиконання водієм ОСОБА_2 технічних вимог п. 8.7.3.е ПДР, в даному випадку, є причиною настання ДТП. Даною експертизою не вбачається невідповідності дій водія ОСОБА_1 технічним вимогам п.п.16.6, 16.8 та 2.3.б ПДР.

Згідно копії рішення №1 дисциплінарної палати Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України від 07.12.2020 року, яке надіслане на вимогу апеляційного суду, розглянуто питання дисциплінарної відповідальності судового експерта ОСОБА_4 за скаргою ОСОБА_2 від 03.09.2020 року.

Із змісту вказаного рішення вбачається, що за результатами обговорення питання та розглянувши додані документи, членами дисциплінарної палати ЦЕКК було встановлено, що судовий експерт ОСОБА_4 вийшов за межі своїх спеціальних знань, оскільки вирішення питання щодо визначення швидкості руху автомобіля потребує проведення комплексного дослідження із залученням експертів у галузі дослідження відео-, звукозапису та фототехнічних досліджень, чим не дотримано вимоги пункту 2.3 Інструкції.

Також у цьому рішенні, дисциплінарна палата ЦЕКК вирішила, про те, що відповідно до розділу VІ Положення про Центральну експертно-кваліфікаційну комісію при Міністерстві юстиції України та атестацію судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2015 року №301/5, притягнути судового експерта ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності та застосувати до нього дисциплінарне стягнення у вигляді попередження.

З огляду на вищевикладені обставини, апеляційний суд вважає за необхідне визнати висновок експерта за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи від 17.08.2020 року №1708/20-28 недопустимим доказом та у зв`язку із цим, виключити його з мотивувальної частини оскаржуваної постанови, як на доказ невинуватості ОСОБА_1 , таким чином змінивши в цій частині постанову судді.

Згідно положень п.3 ч.8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

За таких обставин, АС потерпілого ОСОБА_2 слід задовольнити частково. На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 серпня 2020 року щодо ОСОБА_1 - змінити.

Виключити з мотивувальної частини оскаржуваної постанови посилання суду, як на доказ невинуватості ОСОБА_1 , а саме висновок експерта від 17.08.2020 року №1708/20-28, з підстав, викладених у мотивувальній частині вказаної постанови.

В решті постанову судді Івано-Франківського міського суду від 25.08.2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Ю.Д. Шкрібляк