Справа № 738/1586/20
№ провадження 3/738/5/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року місто Мена

Менський pайонний суд Чеpнiгiвської областi в складі:

судді Волошиної Н.В.

з участю секретаря судового засідання Донець Г.В.

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника особи, яка притягується до адміністративної

відповідальності Дворніченка М.М.

pозглянувши матеpiали пpо пpитягнення до адмiнiстpативної вiдповiдальностi ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1

за ч.1 ст. 130 Кодексу Укpаїни пpо адмiнiстpативнi пpавопоpушення,

В С Т А H О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №383403 від 28 листопада 2020 року, складеного поліцейським СРПП №3 Менського ВП ГУНП в Чернігівській області старшим сержантом поліції Демченком В.Д., ОСОБА_1 28 листопада 2020 року о 18.35 год. по вул. 8-го Березня в м. Мена Чернігівської області керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, різкий запах алкоголю з рота, нестійка хода), на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події за допомогою приладу Драгер та в лікарні відмовився в присутності двох свідків, чим поpушив п. 2.5 ПДР Укpаїни, за що пеpедбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що 28 листопада 2020 року у вечірню пору доби керував автомобілем, був зупинений працівниками поліції, останні пропонували йому пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, але при цьому не забезпечили присутність двох свідків одночасно, поліцейськими не дотримано процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно нього за ч.1 ст.130 КУпАП, факт вживання в цей день алкогольних напоїв заперечував, зазначив, що в цей день почував себе погано, оскільки нещодавно втратив батька та був звільнений з роботи.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 в судовому засіданні просив провадження стосовно свого ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що протокол стосовно його підзахисного був складений з порушенням порядку, передбаченого законодавством, дії працівників поліції не відповідали вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, зазначає про те, що працівники поліції можуть проводити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки лише стосовно водіїв, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, які повинні бути відображені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, який всупереч вказаним вимогам закону до протоколу, складеного стосовно його підзахисного, працівниками поліції не доданий, останніми не дотримано процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме в присутності двох свідків, оскільки з відеозапису, який міститься на диску, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності лише одного свідка ОСОБА_3 , при цьому інший свідок, який зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 взагалі був відсутній, і був залучений працівниками поліції пізніше.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, свідка ОСОБА_3 , вивчивши та дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Розглядаючи дану конкретну ситуацію і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на даний випадок, суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики Європейського Суду з прав людини хоч і за національним законом ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, йому пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні Європейським Судом, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Зокрема, в даному випадку судом враховується, що адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

Так, в пояснювальній записці до проекту Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» (щодо посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції), яким в подальшому було закріплено діючі санкції, як один із аргументів посилення відповідальності було зазначено, що міжнародний досвід забезпечення безпеки на дорогах свідчить, що одним з найпростіших способів примусити водіїв дотримуватися вимог правил дорожнього руху є розроблення системи їх ефективного покарання та посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Також, слід звернути увагу на те, що розмір штрафу в декілька разів перевищує розмір мінімальної заробітної плати по Україні, а проведений порівняльно-правовий аналіз із санкцією, яка передбачена за порушення правил дорожнього руху і міститься в Кримінальному кодексі України (частина перша статті 286) свідчить, що штраф за вказане адміністративне правопорушення перевищує розмір штрафу за кримінально каране діяння за національним законодавством України.

Наведені обставини свідчать, що адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Згідно з положеннями статей 251, 252 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапис, а також іншими матеріалами справи. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Водночас, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з п. 6, 7 розділу І та п. 6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також у присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатом огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Пунктами 7, 8 згаданого Порядку передбачено, що при цьому поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав, і лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п.2 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року N 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Згідно п.3 розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Згідно з п.1 розділу II вказаної Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Відповідно до п. 9 розділу II вказаної Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п.10 Розділу ІІ вказаної Інструкції результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

До матеріалів адміністративної справи додано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що 28 листопада 2020 року за результатами огляду, проведеного поліцейським Демченком В.Д, у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з рота, нестійка хода, почервоніння очей, в зв`язку з чим останньому було видано направлення до КНП «Менська ЦРЛ» з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, натомість самого акту огляду проведеного поліцейськими стосовно ОСОБА_1 , де було б зазначено про встановлені ознаки алкогольного сп`яніння, який є підставою для видачі направлення до медичного закладу, до матеріалів справи не додано, відомості про надання поліцейським копії такого акту огляду ОСОБА_1 в матеріалах справи також відсутні.

Крім того, із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №383403 від 28 листопада 2020 року, вбачається, що під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння були присутні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які засвідчили, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці події за допомогою приладу Драгер та в лікарні, їх пояснення долучені до протоколу.

Під час судового розгляду справи був допитаний свідок ОСОБА_3 , який пояснив, що 28 листопада 2020 року був запрошений працівниками поліції в якості свідка, в його присутності працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Драгер» або ж у лікарні, ОСОБА_1 в його присутності відмовився від проходження такого огляду, заперечував факт керування автомобілем, іншого свідка при цьому не було, він взагалі його не бачив.

Свідок ОСОБА_4 неодноразово викликався в судове засідання, судові повістки направлялися за адресою, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення, однак повернулися до суду не врученими.

Отже, за таких обставин, суд був позбавлений можливості перевірити письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, а тому дійшов висновку про те, що вони не є належними доказами встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вказаний свідок у судовому засіданні не допитувався та не попереджався про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому його показання не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Як вбачається з відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, свідок ОСОБА_3 залишає місце події, не дочекавшись іншого свідка - ОСОБА_4 ..

Свідок ОСОБА_4 з`являється вже після складення стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, окрім того, в цей час ОСОБА_1 перебував на задньому пасажирському сидінні свого автомобіля, де вживав алкогольні напої, на пропозицію поліцейського погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а потім зазначив про недоцільність його проходження, оскільки вже випив.

Вживання водієм транспортного засобу алкоголю після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Працівники поліції залишили факт вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського та до проведення огляду на стан сп`яніння, поза увагою.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, про те, що поліцейськими не було дотримано процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, належні докази, які б підтверджували факт відмови від огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків суду не надані, а тому провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП необхідно закрити, згідно з положеннями п.1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, кеpуючись ст. 7, ч.1 ст. 130, п. 1 ч.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А H О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н. В. Волошина