ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/4680/21

провадження у справі 3/0285/2839/21

22 листопада 2021 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О.,

з участю секретаря Клечковської М. М.,

особи, відносно якої складено протокол, ОСОБА_1 ,

його захисника Радзивіла В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний матеріал, який надійшов

від Новоград-Волинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 , не працює,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 29.08.2021 о 22 год. 23 хв. в с. Ярунь, Новоград-Волинського району, Житомирської області, по вул. Миру, керував транспортним засобом Volkswagen PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан якого, відповідно до встановленого законом порядку, відмовився в присутності свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що був тверезий, а тому не потребував проходження огляду на стан сп`яніння, від чого справді відмовився. Рухаючись вулицями с. Ярунь, у нього раптово в автомобілі зникло світло, у зв`язку з чим був змушений зупинитись. Коли намагався відремонтувати пошкоджені світлові прилади, приблизно через 10 хв після зупинки, до нього під`їхали поліцейські.

Захисник зазначив, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 суті правопорушення, права роз`яснені лише після винесення протоколу, не долучено доказів на підтвердження факту керування ним автомобілем та факту його зупинки.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху України (далі ПДР), згідно з п.1.9 яких особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, підлягають оглядові на стан сп`яніння. Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду», у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Після набрання чинності у лютому 2021 року Закону про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, працівникам поліції дозволяється проводити огляд на стан сп`яніння без свідків у разі застосування технічних засобів відеозапису. Таким чином положень щодо присутності свідків при проведенні огляду водія чинним законодавством не передбачено, а отже їх присутність у даному випадку законом не вимагається.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №002154 від 29.09.2021 та відео з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. З останнього вбачається, що підставою зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 було керування ним останнього в темну пору доби без ввімкнених світлових приладів. Принагідно зазначити, що протягом усього часу оформлення адміністративних матеріалів, ОСОБА_1 не вказував, що не керував автомобілем, не заперечував ту обставину, що не сам зупинився у зв`язку з поломкою, а був зупинений поліцейськими. Зазначені його дії та невизнання своєї вини у вчиненні правопорушення суд трактує, як намагання будь-яким способом уникнути відповідальності за вчинене.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом №1395 Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 та Законом України «Про національну поліцію» передбачено право поліцейських використовувати технічні засоби та технічні прилади для виявлення та фіксації порушень ПДР, дані яких використовувати при складанні адміністративних матеріалів.

Як вбачається з матеріалів справи, працівник поліції мав усі підстави для проведення огляду ОСОБА_1 , на стан алкогольного сп`яніння, оскільки певні ознаки, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців руксвідчили, що останній може перебувати в стані сп`яніння, а також керував транспортним засобом.

Згідно із п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Порушень поліцейським принципів правомірної адміністративної поведінки під час складання адміністративного протоколу встановлено не було.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 та його захисником не було спростовано факту порушення правил дорожнього руху 29.08.2021 та відповідно факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали суду ставити під сумнів обставини, викладені в протоколі, не наведено, а тому порушень вимог ст.256 КУпАП працівниками поліції під час його складання не вбачається.

Протокол складений у відповідності до вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію».

Будь-яких сумнівів щодо належності та допустимості доказів не знаходжу.

В підсилення своєї правової позиці, звертаю увагу на практику Європейського Суду з прав людини, який у своєму рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» наголошував, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки водіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Дослідивши адміністративний матеріал, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 є ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують його відповідальність,не встановлено.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, беру до уваги характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до категорії підвищеної суспільної небезпечності; всі обставини справи в їх сукупності; особу ОСОБА_1 ; а також виходячи з принципу того, що покарання має бути необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових правопорушень, вважаю, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде необхідним для виправлення його та достатнім для виконання завдань КУпАП.

Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

З особи, на яку накладено адміністративне стягнення, також належить стягнути судовий збір, що становить 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 33-35, 38, 40-1, 130, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя О. О. Літвин