Справа №461/255/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю представника митниці Лубоцького Б.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Галицької митниці Держмитслужби про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - Львівська область, місце проживання - АДРЕСА_1 ,

за ст.471 Митного кодексу України,

встановив:

19 грудня 2020 року близько 15 години 31 хвилин ОСОБА_1 на автомобілі марки «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 прямував з Республіки Польща в Україну в якості водія, з приватної поїздки, через МАПП «Шегині» Галицької митниці Держмитслужби, обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор», чим своїми діями заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. При здійсненні митного контролю автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого догляду транспортних засобів та товарів, де в салоні та багажному відділенні під час проведення огляду автомобіля було виявлено товар, який відповідно до ст. 378 МК України та Постанови Кабінету Міністрів України №434 від 21.05.2012 року обмежений до переміщення через митний кордон України, а саме: сир твердий ТМ «SPOMLEK» з маркуванням «SALAMI», кінцева дата споживання 02.04.2021 року - в кількості 14 штук, вагою 19,8 кг; макарони ТМ «GOLDMAK», упакований в індивідуальних упаковках по 0,25 кг, кожна, з терміном придатності до 14.03.2022 року - в кількості 40 штук, вагою 10 кг. Загальна вага вилучених предметів правопорушення становить 29,8 кг.

Відповідно до ст.526 МК України, вважаю можливим провести розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та не з`явилася в судове засідання, хоча належним чином повідомлялась про час і місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Матеріали справи, зокрема особистий підпис у протоколі, свідчать про обізнаність ОСОБА_1 щодо складання протоколу, повідомлення його про дату, часу та місце розгляду справи в суді, а також наявність адміністративного провадження щодо нього.

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зважаючи на обов`язок суду щодо розгляду справи в розумні строки, приходжу до переконання про можливість розгляду справи за відсутності особи щодо якої складено протокол.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За наведених обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності не з`явилася в судове засідання, обізнана про наявність даного адміністративного провадження та скерування справи на розгляд до суду, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, визнано можливим розгляд справи у її відсутності.

Представник Галицької митниці Держмитслужби протокол підтримав.

Заслухавши доводи представника митниці, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Статтею ст. 471 МК України передбачена відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Згідно ч.4 ст.366 МК України, громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, а саме обравши зону спрощеного митного контролю, останній намагався перемістити через митний кордон України товар, шляхом недекларування, який обмежений до ввезення на територію України, що підтверджується протоколом про порушення митних правил №2410/20900/20 від 19.12.2020 року до якого у ОСОБА_1 зауважень не було, а товар він визнав своєю власністю, долученими до протоколу актом проведення огляду товарів, описом предметів, вилучених у ОСОБА_1 , копією його паспорта, копією контрольного талону, копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копією контрольного талону, письмовими поясненнями ОСОБА_1 .

Аналізуючи наведені докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України доведена повністю.

Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за порушення митних правил, приймаю до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З урахуванням характеру вчиненого порушення, особи порушника, який раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувався, приходжу до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення у виді штрафу, в межах встановлених санкцією ст. 471 МК України, а товар, який став предметом порушення митних правил, та, відповідно до ст. 378 Митного кодексу України і постанови КМУ № 434 від 21.05.2012 року «Про обсяги та порядок ввезення громадянами на митну територію України харчових продуктів для власного споживання», обмежений до переміщення через митний кордон України, слід конфіскувати в дохід держави.

У відповідності до ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею ст.40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454,00 гривень.

Також, на підставі ст. 519 МК України, з особи, яка притягається до відповідальності, підлягають стягненню витрати, понесені митним органом за зберігання товарів, які стали предметом порушення митних правил на складі митниці.

Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 471, 486, 527, 528 МК України, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 Митного кодексу України та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень 00 копійок.

Вилучений, згідно протоколу №2410/20900/20 від 19.12.2020 року товар конфіскувати в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 витрати за зберігання на складі митниці товарів, що є предметом порушення митних правил в сумі 90,15 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 454,00 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.