КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
33/824/37/2021 Суддя 1 інстанції - Хрипун С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Ковальська В.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та захисника Ножовнік О.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника Ножовнік О. І. на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року про визнання винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно постановою судді 28 липня 2020 року, близько 09 години 45 хвилин водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda Accord, номерний знак НОМЕР_1 , на вул. Одеське шосе 8 в с.м.т. Чабани, Києво-Святошинського району, Київської області, з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, блідість обличчя, тремтіння пальців рук порушення мови, координації рухів), на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Ножовнік О. І. просила скасувати постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 та закрити провадження у справі.

Захисник вважає, що постанова судді не відповідає вимогам КУпАП, а висновки, викладені у постанові, не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, апелянт звертає увагу на пояснення ОСОБА_1 , викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, про те, що він не відмовляється пройти огляд, але наполягає на проведенні огляду незалежною особою.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який зроблено у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 убачається, що в присутності вказаних понятих поліцейські зафіксували небажання ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу працівників поліції і бажання проїхати в будь-який інший заклад.

Проте письмові пояснення вказаних свідків, що долучені о матеріалів справи, не співпадають із фактичними подіями та відеозаписом, що свідчить про сумнівність такого доказу.

Так, у письмових поясненнях свідків зафіксовано «відмову від проходження освідування за допомого драгера», але такої відмови ОСОБА_1 не робив.

Суддя безпідставно відмовив у задоволенні клопотання захисника про допит в судовому засіданні свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також інспектора поліції ОСОБА_4 , однак послався у постанові на письмові пояснення вказаних свідків.

Вважаючи відеозапис з нагрудної камери поліцейських неналежним та недопустимим доказом, оскільки відеозапис вівся не безперервно, захисник, разом з тим посилається на відеозапис та вказує, що на відеозапису не зафіксовано неадекватної поведінки ОСОБА_1 , розмова якого є чіткою, а рухи - нормальними.

Окрім того, відеозапис не містить даних початок розмови поліцейських з ОСОБА_1 , у якому закладі ОСОБА_1 пропонувалось проведення огляду, роз`яснення прав і обов`язків та взагалі на відеозаписі не зафіксовано саме правопорушення.

Також захисник вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та працівники поліції порушили вимоги ст. 266 КУпАП щодо направлення водія для проходження огляду на стан сп`яніння.

Окрім того, ОСОБА_1 подав в судовому засіданні результати медичних аналізів, які підтверджують відсутність наркотичних засобів у нього станом на день складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Проте, суд не з`ясував, чи дійсно в цей день ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння та дати належну оцінку всім доказам у справі.

Суду були надані медичні документи, які спростовують твердження патрульних про стан ОСОБА_1 , однак суд умисно проігнорував ці документи та не надав їм оцінку.

За таких обставин, на думку захисника, неможливо прийти до висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП,а отже немає ніяких підстав притягувати його до відповідальності за вказаною статтею.

Заслухавши пояснення захисника Ножовнік О. І. та ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративні правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Посилання в апеляції захисника на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП є безпідставним, оскільки зміст протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам вказаної статті.

Також є безпідставним посилання в апеляції захисника на те, що ОСОБА_1 не роз`яснювались його права, оскільки це посилання спростовується підписом ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що йому роз`яснені права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, яка містить розмову між поліцейським і ОСОБА_1 з приводу реалізації його прав, зокрема, права на юридичну допомогу.

Суддя апеляційного суду вважає неспроможними доводи апеляційної скарги захисника щодо порушення поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП щодо направлення водія для проходження огляду на стан сп`яніння.

Так, ст. 266 КУпАП передбачено відсторонення осіб від керування, зокрема, транспортними засобами, та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

З відеозаписів з нагрудних камер поліцейських убачається, що водій ОСОБА_1 був відсторонений від керування автомобілем Honda Accord, номерний знак НОМЕР_1 , після того, як поліцейські встановили у водія ознаки наркотичного сп`яніння, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, та автомобіль був переданий на автоевакуатор.

На вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , заперечуючи наявність у нього ознак будь-якого сп`яніння, заявив, що відмовляється від проведення такого огляду у закладі охорони здоров`я, до якого його мали доставити поліцейські, проте згідний пройти такий огляд у приватній клініці.

Така поведінка водія була розцінена, як відмова від проведення огляду у встановленому законом порядку, та поліцейський попередив ОСОБА_1 про те, що буде складатися протокол про адміністративне правопорушення у присутності свідків.

Після чого у присутності двох свідків інспектор поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що водій відмовився, посилаючись на своє бажання пройти такий огляд у приватному медичному закладі.

Разом з тим, огляд на стан наркотичного сп`яніння для цілей, визначених у ст. 266 КУпАП, може бути проведеним не у всякому закладі охорони здоров`я, оскільки відповідно до частини третьої вказаної статті перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затверджується управлінням охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Отже, вимога ОСОБА_1 про проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у приватному закладі охорони здоров`я суперечить вимогам ст. 266 КУпАП, водночас дії поліцейських по відстороненню водія від керування транспортним засобом та пропозиція про проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння відповідали вимогам вказаної статті.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Водій ОСОБА_1 , який згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху зобов`язаний знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, відмовився від проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку на вимогу поліцейського, тобто не виконав вимог п. 2.5 Правил.

При цьому посилання в апеляції захисника на те, що ОСОБА_1 подав в судовому засіданні суду першої інстанції результати медичних аналізів, які підтверджують відсутність наркотичних засобів у нього станом на день складання протоколу про адміністративне правопорушення, не можуть бути взятими до уваги.

Так, дійсно до суду першої інстанції була надана довідка лабораторії СІНЕВО з результатами досліджень пацієнта ОСОБА_1 з негативним результатом щодо наявності барбітуратів та амфетамінів (а.с. 21).

Проте, довідка про результати лабораторних досліджень не є висновком про відсутність в ОСОБА_1 стану наркотичного сп`яніння на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення 28 липня 2020 року.

В матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що лабораторії СІЕВО надано право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, як це передбачено ч. 3 ст. 266 КУпАП, відтак проведення такого огляду у цьому закладі забороняється.

В письмових поясненнях, поданих в судовому засіданні апеляційної інстанції захисник вказала, що в день складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 звернувся до найближчої державної медичної установи (без зазначення її назви) для проходження огляду, однак, за відсутності такої можливості огляду звернувся до медичної лабораторії "Діла" для підтвердження того, що він не перебував у стані наркотичного сп`яніння.

До своїх письмових пояснень захисник додала довідки про те, що Комунальне некомерційне підприємство Київської обласної ради "Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання" з 21 травня2019 року не проводить медичних оглядів на стан сп`яніння, а "Центральна районна лікарня Києво-Святошинська районної ради" з 02 травня 2020 року не проводить освідування водіїв на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння у зв`язку з перепрофілюванням відділень лікарні в інфекційне відділення для лікування хворих з COVID-19.

Суддя апеляційного суду вважає, що надані захисником довідки не можуть бути взятими до уваги, оскільки, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_1 звертався до вищевказаних медичних установ чи до медичної лабораторії "Діла" (в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 надав довідку про проведені дослідження лабораторією СІНЕВО).

Окрім того, в матеріалах справи відсутні будь-які дані щодо часу відібрання зразків в ОСОБА_1 для проведення лабораторних досліджень в лабораторії СІНЕВО, а дата замовлення зазначена 29 липня 2020 року.

Частиною четвертою статті ст. 266 КУпАП встановлено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

З протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що керування ОСОБА_1 транспортним засобом зафіксовано 28 липня 2020 року о 09 годині 45 хвилин, протокол про адміністративне правопорушення складено цього ж дня о 10 годині 17 хвилин.

З відеозаписів з нагрудних камер поліцейських убачається, що 28 липня 2020 року, принаймні, до 12 години 49 хвилин ОСОБА_1 перебував на місці зупинки транспортного засобу, намагаючись завадити евакуації автомобіля, отже він не міг пройти огляд на стан сп`яніння не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для здійснення огляду, як це передбачено ч. 4 ст. 266 КУпАП.

Тому і з таких підстав надана довідка лабораторії СІНЕВО від 29 липня 2020 року не може бути взятою до уваги, як така, що спростовує наявність ознак наркотичного сп`яніння, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 від 28 липня 2020 року.

У письмових поясненнях до апеляційного суду захисник вказує на відсутність направлення водія з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з чого неможливо зробити висновок про заклад, у який направлявся ОСОБА_1 , а також відсутність направлення, на думку апелянтки, свідчила про те, що поліцейські мали сумнів щодо ознак наркотичного сп`яніння водія.

Суддя апеляційного суду вважає, що відсутність в матеріалах справи направлення водія з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції само по собі не спростовує висновку, викладеного у постанові судді районного суду, про те, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Зрештою, відсутність такого направлення в матеріалах справи може бути пов`язана з тим, що водій ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Щодо сумніву поліцейський відносно ознак наркотичного сп`яніння, то з відеозапису з нагрудних камер поліцейських убачається, що поліцейські не мали сумніву у тому, що водій ОСОБА_1 має ознаки наркотичного сп`яніння, про що було озвучено у присутності свідків та зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Також відеозаписом зафіксовано, як у розмові з ОСОБА_1 поліцейський вказує, що він не стверджує про наявність у водія стану наркотичного сп`яніння, а вбачає лише його ознаки, а для встановлення того, чи перебував водій у стані наркотичного сп`яніння, відповідно до процедури необхідно було провести огляд у медичному закладі, від чого ОСОБА_1 відмовився.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, тому доводи апеляційної скарги захисника про те, що поліцейські, в порушення вимог ст. 266 КУпАП, не пропонували пройти ОСОБА_1 огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу є безпідставними.

Отже, наявними у справі доказами не підтверджується порушення поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП при відстороненні водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, внаслідок виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння, а підтверджується порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відтак висновок, викладений у постанові судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КК України, є обґрунтованим.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддя районного суду не допустив порушень процесуального закону, на які посилається в апеляції захисник.

Так, суддя, відмовивши у задоволенні клопотання захисника про допит свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , послався у постанові на письмові пояснення цих свідків.

Підставою для відмови у задоволенні суддею районного суду клопотання захисника про допит свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було те, що захисник не обґрунтувала необхідності виклику вказаних свідків та не зазначила, які додаткові пояснення можуть надати свідки, окрім тих пояснень, що містяться в матеріалах справи.

Суддя апеляційного суду, враховуючи те, що окрім письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , в матеріалах справи є інші докази, які повністю узгоджуються з поясненнями цих свідків та підтверджують такі пояснення, не вбачає порушень з боку судді, який відмовив у задоволенні необґрунтованого клопотання захисника про допит свідків в судовому засіданні суду першої інстанції.

Так, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , окрім письмових пояснень, своїми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення засвідчили обставини, викладені у протоколі, за яких ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Процес складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 повністю зафіксовано нагрудною камерою поліцейського, з відеозапису якої убачається, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були присутніми при тому, як поліцейський неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та ОСОБА_1 відмовився від проведення такого огляду, наполягаючи на тому, що він бажає пройти огляд у приватному медичному закладі охорони здоров`я.

Ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції захисник не посилалася на обставини, які б могли підтвердити свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , окрім тих, які були зафіксовані на відеозапису з нагрудної камери поліцейського.

Відтак письмові пояснення вказаних свідків, які повністю підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, могли бути враховані суддею районного суду при ухваленні судового рішення щодо ОСОБА_1 .

Суддя апеляційного суду не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника щодо неналежності та недопустимості як доказу відеозапису з нагрудної камери поліцейських.

Так, на відеозапису з нагрудної камери поліцейського зафіксовано обставини, за яких ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, тобто повністю зафіксовано вчинення водієм правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також повністю зафіксовано процес складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та наступні за цим події, аж до моменту передачі автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , працівникам автоевакуації.

Отже, відеозапис з нагрудної камери поліцейського є належним і допустимим доказом у справі.

Та обставина, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського не містить даних про початок розмови поліцейських з ОСОБА_1 після зупинення транспортного засобу, не може вплинути на належність і допустимість доказу на підтвердження обставин, за яких ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, як і відсутність запису про те, у якому закладі ОСОБА_1 пропонувалось проведення огляду, оскільки з розмови між водієм поліцейськими убачається, що водій не бажає проходити огляд у закладі охорони здоров`я, запропонованому поліцейськими, а наполягає на проведенні огляду у будь-якому іншому приватному закладі охорони здоров`я.

Постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин справи, які підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, та яким у постанові дана відповідна оцінка.

Також у постанові наведені мотиви, якими керувався суддя, вирішуючи клопотання учасників судового розгляду, беручи до уваги чи відхиляючи пояснення учасників судового розгляду, ті чи інші докази у справі, тобто у постанові судді наведені належні і достатні мотиви та підстави для її ухвалення.

Таким чином, постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, відтак підстав для її скасування немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Ножовнік О. І. - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська