Провадження № 33/801/6/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач: Голота Л. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2020 року по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн (сорок тисяч вісімсот гривень) на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 грн. (чотириста двадцять грн 40 коп.) судового збору.

Як зазначено в постанові суду, 24 серпня 2020 року о 12.08 год. у м. Вінниці по вул. 600-річчя, 12, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності лікаря-нарколога КП ВОНД «Соціотерапія», висновок № 2670. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись із постановою суду, 26 листопада 2020 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 130 КУпАП.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції розгляду справу у відсутність ОСОБА_1 , не взявши до уваги його клопотання про відкладення розгляду справи через хворобу та лікування. Тому, у справі порушено права ОСОБА_1 на захист, порядок розгляду справи, порядок направлення на медогляд, вимоги щодо складання та вручення адміністративного протоколу, без відома ОСОБА_1 внесено зміни до протоколу, після його складання. Суд першої інстанції в постанові послався на недопустимі докази.

В протоколі про адміністративне правопорушенні інформація не відповідає дійсності. Судом першої інстанції не викликано та не допитано працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення. Вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнає.

Також в апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки постанова місцевого суду від 23 жовтня 2020 року прийнята без ОСОБА_1 , про її існування він дізнався та ознайомився з копією постанови суду 16 листопада 2020 року, а апеляційну скаргу подав 26 листопада 2020 року, тобто протягом десяти днів з дня коли отримав копію постанови суду. Зазначає, що він лікувався з 26 жовтня 2020 року по 09 листопада 2020 року.

У судовому засіданні адвокат Литвинюк М. І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Адвокатом Литвинюк М. І. подано виписку № 604 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 від 13 січня 2021 року діагноз розрив зв`язок у ділянці гомілковостопного суглоба та стопи.

Заслухавши адвоката Литвинюка М. І., перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що пропущений строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 130 КУпАП зроблено судом першої інстанції на підставі наступних доказів :

-протоколу про адміністративне правопорушенням серії ДПР 18 № 370440 від 24 серпня 2020 року, згідно якого 24 серпня 2020 року о 12.08 год. у м. Вінниці по вул. 600-річчя, 12, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності лікаря-нарколога КП ВОНД «Соціотерапія», висновок № 2670. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України /а. с. 2/;

-висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24 серпня 2020 року № 2670, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду /а. с. 3/;

-довідок, складених відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно яких посвідчення водія у ОСОБА_1 відсутнє, та ОСОБА_1 15 липня 20219 року керував автомобілем марки ВАЗ 21093, д. н. з. НОМЕР_2 , в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив частину першу статті 130 КУпАП. Постановою у справі № 127/2057/19 від 28 серпня 2019 року накладено стягнення у виді штрафу 10200 грн з позбавленням права керування на 1 рік.; 25 липня 2019 року потворно на протязі року, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння керував автомобілем марки ВАЗ 21093, д. н. з. НОМЕР_2 , чим порушив частину другу статті 130 КУпАП. Постановою у справі № 127/21229/19 від 10 вересня 2019 року накладено стягнення у виді штрафу 10200 грн з позбавленням права керування на 1 рік.; /а. с. 1, 5/.

-рапорту інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону управління поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Марцішевського А. від 24 серпня 2020 року, згідно якого під час несення служби 24 серпня 2020 року у складі екіпажу «Юнкер-103» спільно з лейтенантом поліції ОСОБА_2 о 12 год. 08 хв у м. Вінниця по вул. 600-річчя, 12, за порушення ПДР України було зупинено транспортний засіб ВАЗ 2101, д. н. з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .. Під час спілкування у водія було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме : звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності лікаря-нарколога в КП ВОНД «Соціотерапія». Висновок лікаря № 2670 від 24 серпня 2020 року /а. с. 4/.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції не дотримався вимог статей 245, 268, 278, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з частиною першою статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Диспозицією частини третьої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, всупереч статті 256 КУпАП, суть правопорушення, зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , не містить усіх необхідних відомостей, передбачений диспозицією статті 130 КУпАП, яка інкримінується ОСОБА_1 .. В протоколі не зазначено про те, що ОСОБА_1 «будучи двічі протягом року підданим адміністративному стягненню» 24 серпня 2020 року о 12.08 год. у м. Вінниці по вул. 600-річчя, 12, керував автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності лікаря-нарколога КП ВОНД «Соціотерапія», висновок № 2670, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011р., заява N 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява N 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява N 926/08, рішення від 20.09.2016р.), як і у кримінальному провадженні, суд у справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Таким чином, суть правопорушення зазначене в протоколі про адміністративне правопорушення не охоплюється диспозицією частини третьої статті 130 КУпАП.

Суд першої інстанції на зазначене порушення уваги не звернув, чим допустив порушення норм процесуального права, а також неправильне застосування норм матеріального права з огляду на наступне.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 130 КУпАП, та накладаючи на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн (сорок тисяч вісімсот гривень) на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що ОСОБА_1 такого права не має і на час вчинення інкримінованого правопорушення у не було.

Відповідно до Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до довідки, яка міститься у справі, відомості про посвідчення водія у ОСОБА_1 відсутні /а. с. 1/. У протоколі про адміністративне правопорушення тимчасово вилучені документи не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не отримувався. /а.с. 2/.

Проте суд не звернув уваги на те, що такого права у ОСОБА_1 немає, а тому застосувати до останнього такий вид стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років, що в свою чергу передбачено санкцією даної статті, неможливо.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що така позиція узгоджується з пунктом 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», яким передбачено, що позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст.123, статтями 124 і 130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Неповнота і поверховість дослідження обставин справи та порушення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на захист є безумовною підставою для скасування постанови суду. З огляду на наведене, аргументи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року, справа №308/8763/15-а, у якій Верховний Суд дійшов висновку, що пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Ураховуючи те, що протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР 18 № 370440 складено 24 серпня 2020 року, на час перегляду постанови суду першої інстанції в апеляційному порядку пройшов тримісячний строк, встановлений частиною другою статті 38КУпАП з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, а постанова місцевого суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права й підлягає скасуванню, тому суд апеляційної інстанції вважає, що провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП.

Відповідно до частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.

Керуючись статтями 268, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2020 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку, встановленого статтею 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота