Справа № 404/6946/20
Номер провадження 3/404/2630/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Антипова І.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , українки, громадянки України, фізичної особи - підприємця, проживаючої по АДРЕСА_1 ,

у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, в ході інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 (фактична адреса: АДРЕСА_2 , під якого 02.11.2020 року о 13 год. 00 хв. в павільйоні виявлено за роботою продавця ОСОБА_2 , що зафіксовано засобами фототехніки головного державного інспектора ОСОБА_3 . Працівник ОСОБА_2 усно повідомив, що працює на підміні без оформлення.

ФОП ОСОБА_1 . 03.11.2020 року для інспекційного відвідування надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань паспортні дані, витяг з Реєстру платників єдиного податку (копії додаються).

Для інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 не надано жодних документів, які б підтверджували оформлення трудових відносин з працівником ОСОБА_2 Відповідно до пояснень, наданих ФОП ОСОБА_1 , працівник ОСОБА_2 чоловіком та 02.11.2020 року підміняв її у зв`язку з тим, що їй довелося залишитися вдома.

Чинне законодавство не передбачає можливості допуску особи до роботи товариських (дружніх) чи родинних стосунках. ФОП, який не використовує найману працю має здійснювати свою діяльність особисто, на час своєї відсутності залишити об`єкт торгівлі.

Все вищезазначене свідчить про використання ФОП ОСОБА_1 неоформленої найманої праці працівника ОСОБА_2 щонайменше 02.11.2020 року.

Таким чином встановлено порушення вимог ст. 21 КЗпП України щодо укладення трудового договору та вимог ч.3 ст. 24 КЗпП України, якою передбачено, що працівник може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України постанови КМУ від 17.06.2015 року №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі» та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу».

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , яка використала найману працю, для здійснення підприємницької діяльності набуває організаційно-розпорядчих повноважень, своїми діями стосовно найманих працівників порушує їх права.

Таким чином, виявлені порушення свідчать про невиконання фізичною особо підприємцем ОСОБА_1 своїх обов`язків, передбачених Конституції України, яка використовує найману працю, своїми діями стосовно найманих працівників порушує їх права, надані Конституцією України, а саме допуску до працівника ОСОБА_2 щонайменше 02.11.2020 року без оформлення трудових відносин, порушила вимоги ч.3 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, надіслала до суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, вину у вчиненому правопорушенні не визнала, просила закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення. Інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 проводилось в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташоване по АДРЕСА_2 , однак до цього приміщення вона не має ніякого відношення і господарську діяльність в ньому не здійснює, а воно передано у тимчасове платне користування фізичній особі підприємцю ОСОБА_4 . Таким чином, жодного відношення до даного порушення воно не має. Крім того, ОСОБА_1 є невісткою ОСОБА_4 , тому могла приходити до магазину для відпуску товару. В день перевірки до магазину навідався ОСОБА_2 з метою перевірки роботи кавових машин, тоді до магазину й прийшли з інспекційною перевіркою. ОСОБА_2 розгубився і надав документи, які перебували у файлі, а саме виписку про державну реєстрацію ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця. Після ознайомлення з ними інспектор зробив висновок, що в приміщенні магазину здійснювала господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 . І вже за результатами такої перевірки зроблено висновок про використання ФОП ОСОБА_1 найманої праці.

На підтвердження вини ОСОБА_1 суду надані докази: протокол про адміністративне правопорушення №КР9493/1124/АВ/П/ПТ від 03.11.2020 року, у якому зазначено дані про правопорушення (а.с.2-3); акт інспекційного відвідування № КР9394/1124/АВ від 03.11.2020 року, який підтверджує виявлення обставин, встановлених судом (а.с.4-6); виписка з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців (а.с.7); копія паспорта (а.с.8); фотознімок (а.с.10).

Аналізуючи та оцінюючи усі надані зазначені докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достатніми доказами, виходячи із такого.

Фактично з пояснень ОСОБА_1 встановлено, що до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » вона ніякого відношення не має, для своєї господарської діяльності орендує інше приміщення та долучила відповідну копію договору оренди. Докази, які б спростовували вказані твердження, крім припущень працівників Управління держпраці, у матеріалах справи відсутні.

Таким чином судом встановлено, що у справі немає достатніх достовірних доказів, які доводили б те, що ОСОБА_1 02.11.2020 року у будь-якій формі допустила до роботи у магазині ОСОБА_2 без оформлення трудових відносин. Будь-які сторонні свідки (відвідувачі магазину тощо), які б підтверджували виконання ОСОБА_2 будь-яких посадових обов`язків без оформлення трудових відносин, відсутні.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення. Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Раніше вказані досліджені безпосередньо у суді докази ставлять під обґрунтований та розумний сумнів наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч.3 ст.41 КУпАП, оскільки у справі не доведено те, що ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець допустила до роботи у магазині ОСОБА_2 за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, без оформлення трудових відносин.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно зі ст.19 Конституції України посадова особа органу державної влади зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями КУпАП не визначено повноважень суду щодо зміни кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з однієї статті на іншу статтю КУпАП.

З огляду на викладене суд вважає вину ОСОБА_1 не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП.

З огляду на викладене, керуючись ч.3 ст.41, ст.247 п.1, ст.ст.283-285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.41 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя І.Л. Антипова