Провадження № 33/4820/38/21
Категорія: ч.1 ст.130КУпАП Доповідач Кулеша Л. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2021 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Гапонова Є.О., захисника Підлісного О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2018 року, -

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначено йому стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

За постановою суду, ОСОБА_1 , 05.08.2018 року о 01 год. 25 хв. в с. Доброгорща, по вул. Центральна, Хмельницького району, керував автомобілем «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою місцевого суду, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, а оскаржувану постанову скасувати та провадження у справі закрити.

Стверджує, що копію постанови отримав в жовтні 2020 року.

З оскаржуваною постановою не згідний, оскільки в нього не було посвідчення водія і йому його не видавали, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру МВС України щодо видачі посвідчень водія (копія листа ТСЦ МВС №6841 додається до апеляційної скарги).

Заслухавши пояснення захисника Підлісного О.В., на підтримку доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що вона підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до вимог ст.285 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

У матеріалах провадження відсутні дані про відправлення ОСОБА_1 постанови суду на його адресу, з апеляційної скарги слідує, що копію постанови він отримав лише в жовтні 2020 року.

З врахуванням викладеного, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови від 12 вересня 2018 року підлягає поновленню, оскільки ОСОБА_1 пропустив його з поважних причин.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддею були в повній мірі з`ясовані всі обставини, які відповідно до положень ст.280 КУпАП підлягають з`ясуванню, а також були досліджені надані докази та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд дав вірну оцінку у їх сукупності.

Такий висновок ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 093097 від 05.08.2018 року, згідно якого ОСОБА_1 05.08.2018 року о 01 год. 25 хв. в с.Доброгорща, по вул.Центральна, керував автомобілем ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків. Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. (а.с. 1).

Свідки ОСОБА_2 (а.с.2) та ОСОБА_3 (а.с.3), в письмових поясненнях, вказали, що ОСОБА_1 зупинили працівники поліції, він був з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах з порожнини рота, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки та в медичному закладі, відмовився, але визнав факт вживання алкогольних напоїв та керування транспортним засобом у нетверезому стані, про що дав письмове пояснення (а.с.4).

Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом і у нього не було посвідчення водія, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру МВС України щодо видачі посвідчень водія, а отже відсутня подія і склад адміністративного правопорушення є частково обґрунтованими. Факт керування вказаним транспортним засобом підтверджується його ж письмовими поясненнями, наявними в матеріалах справи. Відсутність посвідчення водія є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та зміни судового рішення.

Ці фактичні обставини справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Судом не береться до уваги посилання захисника апелянта на те, що ОСОБА_1 працівниками поліції не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки відповідно до п. 7 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують агу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

В даному випадку ОСОБА_1 відмовився від огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та надав письмове пояснення про те, що вживав алкогольні напої, після чого керував транспортним засобом. Будь-які зауваження або заперечення зі сторони ОСОБА_1 щодо дій працівників поліції щодо запропонованого проведення огляду в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, з врахуванням досліджених доказів, які в повному обсязі підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова судді Хмельницького мсіькрайонного суду є законною і справедливою, а підстав для її скасування немає.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не може погодитись з винесеною постановою, в частині накладеного адміністративного стягнення, з наступних підстав.

Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає накладення стягнення у вигляді штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У пункті 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 відповідно до повідомлення Регіонального сервісним центром МВС в Хмельницькій області посвідчення водія не видавалось, суд при накладенні стягнення за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП , не вправі був застосовувати адміністративне стягнення щодо нього у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.

З огляду на викладене, оскільки суддею місцевого суду, під час винесення постанови від 12.09.2018 року, не враховано вищенаведену обставину, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково та змінити постанову суду першої інстанції, виключивши з резолютивної частини посилання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік. В решті постанову судді слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, - змінити, виключивши з резолютивної частини посилання на позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша