ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Кифлюк В.Ф., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 01.12.2020 року у справі про адміністративне правопорушення щодо нього за ст.130 ч.4 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 01 грудня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.4 КУпАП і на нього накладено стягнення у виді сплати штрафу в розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно постанови суду, 02.09.2020 року о 03 год. 50 хв. ОСОБА_1 в м. Чернівці по вул. Вижницькій, 31 вживав алкоголь «Пиво ВUD», ємністю 0,75 л. після дорожньо-транспортної пригоди за його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.10 Є Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.4 КУпАП.

На цю постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити йому строк на оскарження судового рішення, скасувати постанову районного суду та закрити провадження у справі на підставі ст.247 КУпАП.

На обґрунтування вимог про поновлення йому строку на оскарження постанови суду вказував, що він не був присутній під час судового розгляду, на неодноразові його звернення в суд йому повідомляли, що справа ще не розглянута, і тільки 04 січня 2021 року поштою він отримав копію постанови суду від 01.12.2020 року. Вважає, що строк на оскарження судового рішення пропустив з поважної причини.

На обґрунтування апеляційних вимог вказував, що з 01.07.2020 року набув

ЄУНСС 727/7321/20 провадження №33/822/39/21 головуючий у 1 інстанції Літвінова О.Г.

чинності Закон України від 22.11.2018 року №2617-VIII, яким змінено зміст ст.130 КУпАП і керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, віднесено до кримінальних проступків. На думку апелянта, законодавець виключив адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані сп`яніння. А тому вважає, що провадження у справі щодо нього підлягає закриттю на підставі п.6 ст.247 КУпАП у зв`язку із скасуванням 01 липня 2020 року акта, який встановлював адміністративну відповідальність. При цьому також вказував, що послідуючі зміни в КУпАП та в КК України щодо відповідальності за керування транспортними засобами в стані сп`яніння, прийняті Верховною Радою України, суперечать її регламенту та приписам Кримінального кодексу України, не відповідають Рішенню Великої падати Конституційного Суду України від 28.02.2018 року.

Також вказував, що працівник поліції порушив порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння, оскільки не відвіз його в лікувальний заклад для проходження такого огляду, а на місці зупинки транспортного засобу пропонував йому пройти огляд. Вказував, що лише після того, як особа, яку доставили в медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння, і ця особа там відмовилась від проходження огляду, поліцейський вправі складати протокол на такого водія за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Огляд водія на стан сп`яніння в лікувальному закладі, на думку апелянта, не є правом особи, а обов`язком інспектора поліції. Вважає, що складений протокол про адміністративне правопорушення не є допустимим доказом. Ще зазначав, що в справі відсутні докази того, що він керував транспортним засобом і здійснив дорожньо-транспортну пригоду. На відеозаписі поліцейського зафіксовано лише транспортний засіб після дорожньої пригоди. При цьому апелянт в скарзі навів зміст окремих положень Наказу МВС України №1026 від 18.12.2018 року « Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», інших наказів Департаменту патрульної поліції НПУ, якими регламентовано порядок використання нагрудних відеокамер, порядок зберігання та використання відеозаписів. При цьому вказував, що відеозйомка інспектором поліції велась не безперервно і це є порушенням вищевказаних наказів та Інструкції.

Ще апелянт вказував, що суд обмежив його конституційне право допитати свідків, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому апелянт також вказував, що суд відступив від принципів повноти та об`єктивності, чим порушив вимоги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14, а також посилався на Бангалорські принципи поведінки суддів, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, окремі рішення ЄСПЛ, Кодекс професійної етики суддів.

Заслухавши ОСОБА_1 , адвоката Олару Д.В., які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, перевіривши матеріали провадження та наведені апелянтом аргументи, переглянувши відеозапис з нагрудної відеокамери інспектора поліції, вважаю, що клопотання апелянта про поновлення йому строків на оскарження постанови суду необхідно задовольнити, а в задоволенні його апеляційної скарги необхідно відмовити.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 був відсутній під час судового розгляду справи щодо нього в Шевченківському районному суді, а тому вважаю, що строк на оскарження постанови суду він пропустив з поважної причини і цей строк йому необхідно поновити.

Що стосується апеляційних вимог ОСОБА_1 , то вони є необґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.4 КУпАП при обставинах, що наведені в постанові суду, повністю підтверджується дослідженими в суді доказами, яким дана правильна юридична оцінка.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №540297 від 02.09.2020 року вбачається, що цього дня о 03 год. 50 хв. ОСОБА_1 в м. Чернівці по вул. Вижницькій, 31 вживав алкоголь «Пиво ВUD», ємністю 0,75 л після дорожньо-транспортної пригоди за його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.10Є Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.4 КУпАП. В цьому протоколі вказано анкетні дані свідків, є їх підписи та підпис поліцейського і зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від підпису (а.с.1).

Зі схеми до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що автомобіль Ford Siera номерний знак НОМЕР_1 , який наїхав на електроопору № 49179 і який належить на праві власності ОСОБА_2 , отримав механічні пошкодження, а саме: розбитий передній бампер, розламана передня решітка, загнутий капот (а.с.2).

З пояснень ОСОБА_3 вбачається, що 02.09.2020 року о 04 год.10 хв. він проїжджав по вул. Вижницькій в м. Чернівці і помітив автомобіль Ford Siera д.н.з. НОМЕР_1 , біля якого були два працівники поліції. Також помітив, що на місці водія того автомобіля знаходився, як пізніше дізнався, ОСОБА_1 , який спав. Коли його розбудили, ОСОБА_1 не міг пояснити як він заїхав на електроопору та потрапив в ДТП. В його присутності та присутності ще одного свідка і працівників поліції ОСОБА_1 вживав алкогольне пиво і говорив, що не бажає проходити огляд на стан сп`яніння, оскільки вживав спиртні напої (а.с.5).

Аналогічні за змістом пояснення дав ОСОБА_4 (а.с.6).

З переглянутого відеозапису, що є в матеріалах провадження, вбачається, що ОСОБА_1 на час виявлення його працівниками поліції спав в салоні автомобіля Ford Siera номерний знак НОМЕР_1 на місці водія, інших осіб поряд з ним не було. Також зафіксовано, що автомобіль передньою частиною наїхав на електроопору. Під час оформлення документів працівниками поліції ОСОБА_1 демонстративно вживав з пивної пляшки якийсь напій. Будь яких заперечень з приводу того, що він не керував транспортним засобом, ОСОБА_1 не висказував.

З копії протоколу серї ДПР18 №540298 від 02.09.2020 року вбачається, що цього дня о 03 год.50хв. ОСОБА_1 в м. Чернівці по вул. Вижницькій, 31, керуючи транспортним засобом Ford Siera д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував безпечної швидкості та дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на електроопору. При ДТП автомобіль отримав ушкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП (а.с.9).

З копії постанови Чернівецького апеляційного суду від 16.11.2020 року вбачається, що набрала законної сили постанова Шевченківського районного суду м. Чернівців від 19.10.2020 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП за порушення ним п.12.1 ПДР і вчинення 02.09.2020року о 03 год. 50 хв. в м. Чернівці, на вул. Вижницькій, 31 дорожньо-транспортної пригоди під час керування автомобілем Ford Siera д.н.з. НОМЕР_1 .

Будь-яких сумнівів в тому, що саме ОСОБА_1 02.09.2020 року о 03 год. 50 хв. в м. Чернівці по вул. Вижницькій, 31 вживав алкоголь «Пиво ВUD», ємністю 0,75 л після дорожньо-транспортної пригоди за його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, немає.

Посилання апелянта на те, що в даний час відсутня адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані сп`яніння, а прийняті Верховною Радою України в 2020 році закони, якими змінено відповідальність водіїв за керування транспортними засобами в стані сп`яніння, суперечать регламенту ВРУ, рішенням Конституційного Суду України, є довільним тлумаченням останнім прийнятих органом законодавчої влади в Україні законів. Прийняті ВРУ закони підлягають виконанню до їх визнання КСУ такими, що суперечать Конституції України, або визнання ВРУ такими, що втратили чинність. Оскільки внесені в 2020 році зміни Верховною Радою України в законодавчі акти про відповідальність водіїв за керування транспортними засобами в стані сп`яніння не визнані такими, що суперечать Конституції України та не втратили чинність, твердження апелянта про відсутність адміністративної відповідальності водіїв за керування транспортними засобами в стані сп`яніння, є безпідставним.

Посилання апелянта на те, що інспектор поліції порушив порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння, також є довільним тлумаченням останнім нормативних документів, якими регламентовано порядок проведення огляду працівниками поліції водіїв на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, в цій постанові не наводяться посилання на зміст цих нормативних документів, оскільки апелянту інкриміновано не відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, а вживання спиртних напоїв після дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Посилання апелянта на порушення судом його права допитувати свідків також є необґрунтованим, оскільки в судове засідання ОСОБА_1 на неодноразові виклики не з`являвся, клопотань про допит свідків не заявляв, а з переглянутого відеозапису вбачається, що свідки, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення і які надали свої пояснення поліцейському, були присутні при оформленні правопорушення.

Оскаржувана постанова суду є законною і обґрунтованою належними і допустимими доказами, підстав для її зміни чи скасування немає.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Шевченківського районного суду м.Чернівців від 01 грудня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення щодо нього за ст.130 ч.4 КУпАП.

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 01 грудня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення щодо нього за ст.130 ч.4 КУпАП, залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф.Кифлюк

Копія. Згідно з оригіналом: суддя