Справа № 947/235/21
Провадження № 3-зв/947/1/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2021 року суддя Київського районного суду м. Одеси Федулеєва Ю.О., дослідивши клопотання громадянина ОСОБА_1 про відвід судді Іванчука В.М., який поданий в рамках справи про адміністративне правопорушення №947/235/21 (провадження №3/947/81/21), -

ВСТАНОВИВ:

18.01.2021 року до Київського районного суду м. Одеси громадянином ОСОБА_1 в рамках справи про адміністративне правопорушення №947/235/21 (провадження №3/947/81/21), за фактом притягнення останнього до відповідальності за ст. 124 КУпАП, подано клопотання про відвід судді Іванчука В.М.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю Федулеєву Ю.О. визначено суддею для розгляду означеного клопотання про відвід судді Іванчука В.М.

До початку розгляду вказаної заяви про самовідвід стало відомо про те, що в рамках справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (справа №947/235/21, провадження №3/947/81/21), суддею Іванчуком В.М. було заявлено самовідвід від розгляду вказаних адміністративних матеріалів.

З огляду на викладене, оскільки на теперішній час постановлене перед судом (суддею) питання по суті втратило свій предмет розгляду, суддя приходить до переконання про необхідність закриття провадження за вищевказаним клопотанням громадянина ОСОБА_1 про відвід судді Іванчука В.М., з огляду на наступне.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Чинний КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачає порядку розгляду заяви про відвід.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід та порядку розгляду заяви про відвід по справам про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22 грудня 1993 року міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» в спірних питаннях, або які не врегульовані національним законодавством, суди застосовують міжнародні договори, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Крім того, Рада суддів України пунктом 4 рішення №34 від 08 червня 2017 року роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Норми Кримінального процесуального кодексу України передбачають підстави за яких може бути заявлено відвід судді, який бере участь у кримінальному провадженні. А тому в даному випадку слід застосовувати аналогію права та застосувати норми КПК України при розгляді клопотання громадянина ОСОБА_1 про відвід судді у рамках справи про адміністративне правопорушення.

Так, як вбачається з вимог ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Як вбачається з постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 19.01.2021 року, в рамках справи про адміністративне правопорушення №947/235/21, провадження №3/947/81/21, суддею Іванчуком В.М. собі було заявлено самовідвід.

За таких обставин, враховуючи, що предметом розгляду даного клопотання громадянина ОСОБА_1 є питання можливості подальшої участі при розгляді вищевказаних адміністративних матеріалів судді Іванчука В.М., який між тим, на теперішній час заявив собі самовідвід від розгляду означених адміністративних матеріалів, суддя приходить до переконання про необхідність закриття провадження за вищевказаним клопотанням.

На підставі викладеного та керуючись ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. ст. 75-81 КПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження за клопотанням громадянина ОСОБА_1 про відвід судді Іванчука В.М., який поданий в рамках справи про адміністративне правопорушення №947/235/21 (провадження №3/947/81/21) закрити.

Постанова судді оскарженню не підлягає.

Суддя Федулеєва Ю. О.