Справа №585/1888/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Євлах О. О.
Номер провадження 33/816/389/21 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Баришевої А.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Яковця Є.О., розглянувши у режимі відеоконференції у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 липня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 липня 2021 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 рік за те, що 28 червня 2021 року о 00 год. 37 хв. в с. В.Бубни керував автомобілем Hyundai Accent н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, результат 0,40% та 0,36%, чим порушив п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, вважаючи його незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що:

- суд у постанові зазначив, що його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 491854 від 28 червня 2021 року; результатом тесту від 28 червня 2021 року спеціального технічного засобу Аісоtest 6820 № АRRL-2589, результат тесту о 00 год. 42 хв. = 0,4 проміле та о 00 год. 57 хв. = 0,36 проміле; поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак однобічно оцінив наведені докази та не врахував суттєві недоліки їх формування;

- насправді того дня він алкогольних напоїв не вживав, а після проходження двох обстежень з використанням спеціального технічного засобу Аісоtest 6820 № АRRL-2589 на місці зупинки повідомив працівникам поліції, що не згодний з його результатами, оскільки був тверезий, а два результати обстежень відрізнялись один від одного, хоча проводились з незначним проміжком часу, при цьому, після проведення другого обстеження він попросив працівників поліції провести огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, однак, поліцейські сказали що достатньо даних приладу останні, чим порушили вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735;

- письмові показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є недопустимим доказом, оскільки вони становлять собою абсолютно ідентичні надруковані на принтері бланки, до яких однією рукою вписані прізвища свідків, його прізвища, номер автомобіля, ознаки сп`яніння та кількість проміле, при том, що дві різні людини не можуть сприймати однаково події і давати однакові пояснення аж до слова, коми і крапки у тексті, що свідчить про те, що такі показання були заздалегідь заготовлені працівниками поліції, а не давались свідками в довільній формі, або у формі «запитання-відповідь», а тому по суті взагалі не є показаннями, крім того, судом ці свідки не допитувались, хоча двічі викликались, але до суду вказані особи так і не з`явились;

- акт огляду, як передбачено п. 10 Розділу II вищезазначеної Інструкції не складався, йому не вручався, що також підтверджує безпідставність висновків суду про його моє перебування у стані сп`яніння, а протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний належним доказом у даній справі, в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували його вину і не викликали сумніви у суду;

- його захисник посилався на те, що 0,40 % та 0,36 %о не свідчить про стан сп`яніння, за перебування у якому настає адміністративна відповідальність, в розумінні ст. 8 п. 5 Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, яка ратифікована Українською PCP 25 квітня 1974 року, відповідно до якої мінімальна межа вмісту алкоголю, для визначення стану алкогольного сп`яніння, згідно норм міжнародного права, повинна становити 0,25 мг на літр видихаємого повітря, що становить 0,5 проміле чистого алкоголю на літр крові, і оскільки спеціальний технічний засіб Аісоtest 6820 №АRRL-2589 показав 0,40 % та 0,36 %, то такі показники не можуть свідчити про перебування у стані сп`яніння, однак, суддя відхилив такі доводи захисника, пославшись на п. 7 Розділу II Інструкції, відповідно до якого установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, якщо показники після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові, складається протокол, однак з наведеного положення Інструкції вбачається необхідність проведення перевірки вмісту алкоголю саме в крові, а не у повітрі, що видихається, проте, працівники поліції вимірювали вміст алкоголю у повітрі, що видихається, а не у крові, як передбачено інструкцією, та безпідставно прирівняли результати такого тесту до показань вмісту алкоголю у крові, а тому, результати такого тесту не можуть підтверджувати перебування водія, тобто його, у стані сп`яніння;

- суд необгрунтовано послався узагальнення судової практики у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП суддями місцевих судів Сумської області, оскільки таке узагальнення не є джерелом права та не опубліковано у загальнодоступний спосіб, крім того, наведені судом положення вказаного узагальнення не стосується даної справи;

- під час усього розгляду справи по суті в суді першої інстанції була відсутня «сторона обвинувачення», зокрема, у судові засідання не з`являлись ні особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, ні прокурор, незважаючи на те, що його захисник наполягав на його невинуватості та просив закрити провадження у справі, а жодна уповноважена державою особа не наполягала на притягненні його до відповідальності, при цьому, суд за власної ініціативи досліджував докази, оформлені поліцією і притягнув його до адміністративної відповідальності, тобто фактично перебрав на себе функцію обвинувачення і втратив неупередженість.

А тому, враховуючи зазначені обставини, а також практику ЄСПЛ, відповідно до якої збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, а також відсутність достатніх та допустимих доказів на підтвердження його вини у вчиненні правопорушення при тому, що всі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, апелянт вважає, що є підстави для висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та порушення п. 2.9 а ПДР.

При цьому, апелянт просить викликати в судове засідання та допитати в якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Яковця Є.О., які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили задовольнити скаргу, скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, допитавши свідків, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків судді у постанові фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у справі, і винесення обґрунтованої постанови є результатом пізнання суддею цих обставин, які в обов`язковому порядку повинні бути підтверджені доказами (ч.1 ст.251, ст.280 КУпАП). При цьому суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Положеннями ч. 3 ст. 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Крім того, п.7 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України/МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року також передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя суду першої інстанції дійшов з врахуванням протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 491854 від 28 червня 2021 року, результату тесту від 28 червня 2021 року спеціального технічного засобу Alcotest 6820, № ARRL-2589, за яким результат тесту о 00:42 год.=0.4 проміле та о 00:57 год.=0.36 проміле, пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 28 червня 2021 року.

Зазначені докази визнані суддею належними та допустимими, будь-яких істотних порушень щодо проведення процедури огляду ОСОБА_1 та складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушення встановлено не було. При цьому суддя, також, зазначив, що жодного доказу на спростування вищенаведених доказів суду не надано.

Однак, з такими висновками судді суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може, з таких підстав.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 присутнім не був, судове засідання відбувалося за участі захисника останнього адвоката Яковця О.Є., який під час надання пояснень, звертав увагу судді на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 поліцейськими було порушено процедуру, оскільки він просив проїхати до медичного закладу для проведення обстеження для визначення його стану сп`яніння, але це прохання його було проігнороване, що свідчить про недотримання вимоги ч.3 ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України/МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року. Крім того, захисник зауважував, що поліцейськими, всупереч вимогам ч.2 ст.266 КУпАП, не було застосовано відеозапис фіксування вчинення правопорушення ОСОБА_1 . При цьому, захисник зазначав, що такі обставини могли б підтвердити свідки.

Надаючи оцінку таким поясненням захисника, суддя послався на те, що підстав для здійснення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я не було, а прилад Drager Alcotest, за допомогою якого було проведеного огляд останнього на місці зупинки транспортного засобу, відповідав вимогам Технічного регламенту щодо медичних виробів згідно якого термін дії встановлено до 07 червня 2023 року, а тому посилання захисника на порушення процедури проведення огляду останнього були суддею визнані такими, що не заслуговують на увагу.

При цьому, у зв`язку з повторною неявкою до суду свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та незабезпечення їх явки стороною захисту, за наявності письмових пояснень вказаних осіб, суддя не вбачав підстав для виклику цих свідків втретє, за відсутності сумнівів того, що результати тесту ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння достовірні.

Разом з тим, як в апеляційній скарзі, так і в судовому засіданні під час апеляційного перегляду даної справи, ОСОБА_1 зауважував на тому, що після проходження двох обстежень з використанням спеціального технічного засобу Аlсоtest 6820, за яким результат тесту о 00:42 год.=0.4 проміле та о 00:57 год.=0.36 проміле він попросив працівників поліції провести огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, однак, поліцейські йому повідомили, що їм достатньо даних приладу.

З метою перевірки таких доводів апелянта, в судовому засіданні апеляційного суду були допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 щодо обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, повідомила, що в той день вони були на святі, вживали спиртні напої, однак ОСОБА_1 алкогольні напої не вживав, оскільки перебував за кермом.

У свою чергу, допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 , який був зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 свідком, під час надання пояснень щодо обставин вказаної справи апеляційному суду підтвердив те, що дійсно, працівники поліції проводили огляд останнього на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічних засобів двічі, за результатом якого було отримано результат, з яким ОСОБА_1 не був згодний та просив провести його огляд у лікарні, однак, до медичного закладу він так направлений і не був.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що при проведенні огляду ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, працівниками поліції було грубо порушено вимоги ст. 266 КУпАП та п.7 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України/МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, оскільки після незгоди з результатом такого огляду, водій згоден не був, просив провести такий огляд у лікарні, однак таке його прохання поліцейські проігнорувати і до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння його не доставили.

На спростування вищезазначених доводів апелянта та пояснень свідка ОСОБА_3 , наданих під час апеляційного розгляду, матеріали справи доказів взагалі не містять, відеозапис з нагрудної камери працівників поліції з фіксуванням подій, за яких було складено відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, також відсутній.

Таким чином, ретельно з`ясувавши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі обставини справи, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки для визнання останнього винним у вчиненні вказаного правопорушення беззаперечних та допустимих доказів матеріали даної справи не містять, а всі сумніви щодо доведеності вини у вчиненні правопорушення, слід тлумачити на його користь.

Враховуючи вищезазначене, постанову судді суду першої інстанції не можна вважати законною та обґрунтованою, вказане судове рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, на підставі п. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 липня 2021 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.