ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/168/21 Справа № 205/6945/20 Суддя у 1-й інстанції - Калініченко Г. П. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є.,

за участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 30.08.2020 року о 23:15 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в районі будинку №45 по вул. Запорізьке шосе у м. Дніпрі, рухаючись заднім ходом, не переконався у безпеці власного маневру, через що скоїв зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався позаду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження, чим завдана матеріальна шкода, своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.10.9 ПДР України.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним за ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на строк 6 місяців, стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. в дохід держави.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк для її оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову, якою провадження по адміністративній справі щодо нього закрити.

Посилається на те, що з постановою суду ознайомився 06.01.2020 року, не мав можливості вчасно подати апеляційну скаргу, так як перебував у відрядженні за кордоном, про що зазначив в письмових поясненнях до протоколу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування посилається на такі обставини:

- судом першої інстанції при винесенні постанови були неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права;

- суд не прийняв до уваги його письмові пояснення, відповідно до яких, він, керуючи автомобілем ВАЗ 21011, рухався по загальній парковці транспортних засобів, та відповідно до п.п. 10.1, 10.9 ПДР України, впевнившись, у безпечності маневру, попередньо подивившись у бокові дзеркала та ввімкнувши покажчик заднього ходу, почав здійснювати маневр щодо виїзду з паркувального місця, під час маневру відбувся удар у задню частину авто Chevrolet Lacetti, у зв`язку з чим було пошкоджено задній бампер авто Chevrolet Lacetti;

- протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, так як працівниками поліції не роз`яснились його права та обов`язки, також дата слухання у протоколі зазначена 23 вересня 2020 року о 10.00, однак розгляд відбувся 15 жовтня 2020 року;

- його вина у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди відсутня, оскільки своїми діями він не порушив жодного пункту ПРД України;

- суд першої інстанції порушив його права, так як розгляд справи відбувся без його участі.

В суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_2 не заперечував щодо призначення більш м`якого стягнення.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду підлягають задоволенню, оскільки рішення суду приймалось за його відсутності, з даною постановою він ознайомився тільки 06 січня 2021 року (а.с. 10), а апеляційну скаргу подав 11 січня 2021 року, дотримавшись 10-тиденного строку на її оскарження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, суддя районного суду дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, в якому викладені обставини його вчинення, схемою місця ДТП та фототаблицею до неї, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності його вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є необґрунтованими, та спростовуються наявними доказами в матеріалах справи та поясненнями самого ОСОБА_1 , який зазначив, що під час руху заднім заходом не помітив автомобіль Chevrolet Lacetti, чим і порушив п. 10.9 ПДР України, відповідно до якого, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Водії транспортних засобів перед початком руху заднім ходом зобов`язані переконатися у безпечності виконання маневру. В умовах обмеженої або недостатньої видимості водії транспортних засобів зобов`язані скористатися допомогою інших осіб, попередньо узгодивши з ними умовні сигнали, які б забезпечили безпеку дорожнього руху.

Доводи в апеляційній скарзі, що суд не прийняв до уваги пояснення ОСОБА_1 щодо того, що водій ОСОБА_2 рухався зі швидкістю 50-70 км/ год, а саме тому відбулося зіткнення транспортних засобів, суд не бере до уваги, так як дані доводи не спростовують те, що водій ОСОБА_1 відповідно до п. 10.9 ПДР України перед початком руху не переконався у безпечності виконання маневру, окрім цього, доводи щодо перевищення водієм ОСОБА_2 швидкості під час руху суд не бере до уваги, так як протокол про адміністративне правопорушення складений щодо ОСОБА_1 , а тому зясування інших питань виходить за межі розгляду протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, судом правильно встановлено порушення п.10.9 ПДР України водієм ОСОБА_1 , справу розглянуто в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про те, що суд позбавив його права на справедливий розгляд справи , так як він не викликався до суду є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 особисто підписав протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 1), в якому зазначалась дата і місце слухання справи. Таким чином, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості з`явитися на призначену дату та дізнатись про наступну дату слухання справи, крім того інформація щодо дати розгляду справи є на офіційному веб-порталі Судова влада України.

Посилання апеляційної скарги на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, не є слушними, оскільки протокол складений відповідно до вимог чинного законодавства, крім того, містить чіткий виклад фактичних обставин адміністративного правопорушення відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП.

Під час оформлення протоколу про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 були розяснені його права, що засвідчено підписом ОСОБА_1 , а тому доводи в цій частині не заслуговують на увагу.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно із ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до постанови суду при накладенні стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців судом не були враховані положення ст. 30 КУпАП, відповідно до якої позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом.

Так, судом першої інстанції у постанові суду не обґрунтовано грубе порушення Правил дорожнього руху водієм та не встановлено систематичного порушення ним порядком користування правом керування транспортними засобами.

Не встановлено таких обставин і в суді апеляційної інстанції, а тому приходжу до висновку, що можливо застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду в частині накладення адміністративного стягнення - зміні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2020 року .

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2020 року задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2020 року змінити в частині накладеного стягнення, застосувавши до ОСОБА_1 штраф у розмірі 17 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 гривень, на користь держави.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко