КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2021 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А. розглянув матеріали справи про адміністративне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана від її імені та в її інтересах адвокатом Вергуном Ігорем Теодоровичем, який діє на підставі договору, на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 19 серпня 2021 року, якою визнано винуватою ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19.08.2021 ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00грн. (а.с. 22-24).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , через свого представника, оскаржила її в апеляційному порядку, в якій просить скасувати постанову та ухвалити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що у своїй постанові суддя не зазначає та не розкриває той факт, що на ряд запитань скаржника та апелянта до потерпілого ОСОБА_2 з приводу того, чому він наразі надає інші пояснення, які відрізняються від письмових пояснень датованих 25.07.2021, а в суді надає зовсім інші пояснення. Також, ОСОБА_2 не міг пояснити, яку саме йому було заподіяно шкоду та в чому це проявилось, що він має на увазі образи, приниження його та його дружини та чому він одразу не зазначив в своїх поясненнях, яку саме йому або його дружині було заподіяно шкоду. Також не міг пояснити чому він підписав протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 335492 від 25.07.2021, якщо за його письмовими поясненнями конфлікт відбувався між його дружиною та ОСОБА_1 .

Також, апелянт не погоджується з висновками суду про те, що усі наявні в матеріалах справи доводять винуватість ОСОБА_1 (а.с. 25-33).

Разом з тим, в апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначається, що оскаржувана постанова від 19.08.2021 отримана захисником - адвокатом Вергуном І.Т. 25.08.2021, про що свідчить відповідна розписка, яка знаходиться в матеріалах справи, та відповідно до роздрукованої оскаржуваної постанови від 19.08.2021 з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постанова зареєстрована 20.08.2021, оприлюднена 25.08.2021, а тому ОСОБА_1 та її представником з поважних причин було пропущено строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. На підставі ст. 287 КУпАП просить поновити строк.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник Вергуном І.Т. підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Перевіривши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова суду першої інстанції винесена 19.08.2021, тому останній день строку на апеляційне оскарження припадає на 29.08.2021, однак оскаржувана постанова отримана представником апелянта лише 25.08.2021. Апеляційна скарга ОСОБА_1 подана до суду першої інстанції 31.08.2021, тобто з пропуском встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Таким чином, строк на апеляційне оскарження постанови пропущено ОСОБА_1 не з її вини. Отже, причини пропуску строку ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції є поважними, тому прихожу до висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19.08.2021, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , 25.07.2021 близько 18 години, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно брата ОСОБА_3 , а саме ображала, кричала, принижувала, в результаті чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілого, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Визнаючи винуватою ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суддя виходила з того, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідка ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_3 , а також продемонстрованим ОСОБА_1 в судовому засіданні відеозаписом, на якому зафіксовано, що остання впродовж 15 хвилин кричала, ображала ОСОБА_3 та його дружину, при цьому ОСОБА_3 жодних дій, направлених на провокування конфлікту не вчиняв, а навпаки намагався заспокоїти ОСОБА_1 , на що остання не реагувала.

Обґрунтованих сумнівів у тому, що своїми діями у виді крику та образ ОСОБА_1 могла спричинити шкоду психологічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_3 , у суду не виникло.

Але погодитись із такими висновками в повному обсязі не можливо з огляду на таке.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №335492 від 25.07.2021, до якого долучено: Рапорт від 25.07.21, пояснення ОСОБА_1 від 25.07.21, пояснення ОСОБА_5 від 25.07.21, пояснення ОСОБА_2 від 25.07.21, копія паспорту ОСОБА_1 , встановлено, що 25.07.2021, близько 18.50 год., за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство у сім`ї психологічного характеру відносно брата ОСОБА_3 , а саме ображала, кричала, принижувала.

Однак, такі висновки не підтверджено матеріалами справи, а саме: аналізуючи письмові пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_6 вбачається, що адміністративне правопорушення було вчинено відносно них, а не відносно ОСОБА_2 .

Відповідно до оскаржуваної постанови, в повній мірі суддею проігноровано письмові пояснення свідка ОСОБА_6 від 25.07.2021: «знаходячись на кухні сьогодні 25.07.2021, почала нападати на її доньку (штовхати, кричати і агресивно себе поводити). Її син виштовхував їх з кухні», та на пояснення, які отриманні в судовому засіданні де вказала, що 25.07.2021 був вихідний день, її дочка ОСОБА_1 пішла помити чашку на кухню, після чого прийшла невістка ОСОБА_4 та почала кричати. На галас вийшла вона та син ОСОБА_2 , він почав штовхати їх. Коли додому прийшов її чоловік та вказав, що сталося насилля, ОСОБА_2 викликав поліцію. Стверджувала, що дочка не вчиняла ніякого насильства відносно ОСОБА_2 , а навпаки робила зауваження та намагалася вийти з кухні щоб припинити конфлікт.

Також залишились поза увагою письмові пояснення ОСОБА_7 , яка вказала на те, що «знаходилась вдома за місцем свого проживання, зіткнулась із агресією, нападками, криками, штовханиною і виштовхуванням її та матері ОСОБА_6 з кухні унеможливлюючи їхнє там знаходження. Вказані дії були здійсненні по відношенню до неї та її матері зі сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ».

Вказаним поясненням судом в постанові не надано ніякої доказової оцінки, які б були за своїм переконанням всебічними, об`єктивними, послідовними та такими, що відповідають дійсним обставин справи в їх сукупності, що мало місце 25.07.2021, та про які безпосередньо зазначали свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

За змістом статей 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 передбачає вчинення насильства в сім`ї, тобто, умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 269 КУпАП, потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Отже, аналізуючи матеріали справи в цілому та пояснення, які надавав в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 та інші учасники процесу, керуючись вимогами ст. ст. 9, ст. 173-2, ст. 251, ст. 269 КУпАП, ст. 1 п.З, п.14 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», встановити внаслідок чого могло бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілому ОСОБА_8 не надалось за можливе. Взагалі не можливо встановити та зрозуміти, які саме протиправні дії або бездіяльність з боку ОСОБА_1 були вчиненні по відношенню до ОСОБА_2 , за яке ОСОБА_1 притягають до адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

У зв`язку із вищевикладеним в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки вона взагалі не здійснювала ніякого домашнього насильства, фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілому ОСОБА_8 , тому висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 діяння, яке містило в собі усі юридичні і об`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП є не обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за таких обставин, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 19.08.2021 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 , яка подана від її імені та в її інтересах адвокатом Вергуном Ігорем Теодоровичем, який діє на підставі договору про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 19 серпня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від її імені та в її інтересах адвокатом Вергуном Ігорем Теодоровичем, який діє на підставі договору задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 серпня 2021 року, якою визнано винуватою ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян скасувати, провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В.А. Нежура