Справа № 210/6559/21
Провадження № 3/210/2482/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

"17" листопада 2021 р. суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Літвіненко Н. А., розглянула матеріали, які надійшли з Відділення поліції №2 КРУП ГУНП України в Дніпропетровській області,про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ФОП « ОСОБА_2 », проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,-

за ч.1 ст. 44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з Відділення поліції №2 КРУП ГУНП України в Дніпропетровській області надійшов протокол серії ВАБ №810338 від 24.10.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Як вбачається з протоколу серії ВАБ №810338 від 24.10.2021 року, 24.10.2021 року о 17:33 год. гр.. ОСОБА_1 будучи власником магазину на ЗГТ «Кіоск» по вул. Вокзальна Металургійного р-н не забезпечив належне виконання умов карантинних обмежень, а саме не наніс маркувань для перебування в черзі, чим порушив абз. 4 п.п. 9 п.2-2 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року зі змінами.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Присутній в судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що на теперішній час, вимоги Постанови КМУ №1236 виконані, нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш як 1,5 метра, що підтвердив наданим для огляду фотознімком. Крім того, повідомив, що таке маркування було нанесено раніше, однак, з часом прийшло в непридатний стан.

Крім того, повідомив суду, що не є власником, вказаного в протоколі про адміністративне правопорушення, магазину на ЗГТ «Кіоск», та надав документи на підтвердження того, що власником вказаного магазину є його дружина ОСОБА_3 тому просив суд суворо не карати його.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності суддя дійшла такого висновку.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складення протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, п.п. 14 п. 2 Постановою КМУ № 1236 від 09.12.2020 на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється: діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких, в тому числі не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менш як 1,5 метра.

Відповідальність за ч.1 ст. 44-3 КУпАП настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Зазначена норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, та є обов`язковими для виконання.

Аналізуючи диспозицію ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, суд вважає за необхідне керуватись наступними нормами, які регулюють відповідні суспільні відносини.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за порушення яких передбачена ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 19грудня 2020 року до 31грудня 2021 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211, від 20травня 2020 року №392 та від 22 липня 2020 року №641.

На підставі п. 2-2 Постанови №1236 з 17 червня 2021 року на території України встановлюється «зелений» рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється: діяльність суб`єктів господарювання, у яких не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш як 1,5 метра; не забезпечено працівників засобами індивідуального захисту, зокрема захисними масками або респіраторами, та не здійснюється належний контроль за їх використанням; здійснюється обслуговування покупців без одягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема захисних масок або респіраторів, які закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, за винятком обслуговування за межами будівлі суб`єкта господарювання(через вікна видачі,тераси тощо); не забезпечується централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери (урни) (п.п.9 п.2-2 Постанови).

Пунктом 4 Постанови №1236 установлено, що Головним державним санітарним лікарем розробляються та затверджуються протиепідемічні заходи, які визначають особливості провадження діяльності суб`єктами господарювання на період карантину.

Згідно з Тимчасовими рекомендаціями щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), затвердженими постановою Головного державного санітарного лікаря України №17 від 09 травня 2020 року, торгівля продовольчими та непродовольчими товарами повинна здійснюватися з дотриманням санітарних вимог та з урахуванням цих рекомендацій, спрямованих на запобігання ускладнення епідемічної ситуації внаслідок поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Зокрема, згідно з п.2 вказаних Тимчасових рекомендацій на вході до закладу торгівлі необхідно організовувати місця для обробки рук спиртовмісними антисептиками з концентрацією активно діючої речовини понад 60% для ізопропілових спиртів та понад 70% для етилових спиртів.

Відповідно до п.4 вказаних Тимчасових рекомендацій дозволяється одночасне перебування відвідувачів з розрахунку не більше однієї особи на 10 квадратних метрів площі зали обслуговування. Обмеження контакту між працівниками та відвідувачами повинно здійснюватися шляхом організації обслуговування з дотриманням принципу соціального дистанціювання (1,5 метри).

Згідно з п. 7 рекомендацій працівники закладів торгівлі, в тому числі, які видають замовлення та здійснюють розрахунок, повинні бути одягнені в медичну маску або респіратор та одноразові рукавички (ЗІЗ).

Крім того, згідно з п. 8 рекомендацій суб`єкт господарської діяльності повинен забезпечити постійну наявність рідкого мила, антисептиків та паперових рушників в санвузлах (за їх наявності).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відсутні докази, щодо того, що ОСОБА_1 є власником магазину на ЗГТ «Кіоск», отже не суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Як зазначено вище, працівником поліції у протоколі встановлено, що ОСОБА_1 24.10.2021 року порушено вимоги постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року із змінами, проте не надано суду належних та допустимих доказів щодо вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .

Так, факт допущеного ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №810338 від 24.10.2021 року, проте не підтверджуються зібраними по справі доказами, оскільки всі надані разом із протоколом документи показують протилежне, а саме до протоколу додано лише копію свідоцтва про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_1 , копію паспорту гр. ОСОБА_1 , інших доказів скоєння правопорушення суду не надано.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не долучено жодних фотографій, відеозаписів стосовно подій зазначених в протоколі. Не долучено рапорту працівника поліції, яким було виявлено правопорушення та складено протокол про адміністративне правопорушення. Не залучено свідків адміністративного правопорушення інкримінованого гр. ОСОБА_1 , письмові пояснення ОСОБА_1 , тощо.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, вважаю, що вина гр.. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, не доведена.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги, передбачені ст. 256 КУпАП, зокрема, зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Верховний Суд в постанові від 10.05.2018р. у справі №760/9462/16-а зробив висновок, що складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі, оскільки інших належних та допустимих доказів для перевірки зазначених в протоколі обставин на підтвердження вини ОСОБА_1 суду не надано (показань свідків, відеозапису, фото таблиці, рапорту, тощо).

Враховуючи, що відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 44-3, 245, 247, 252, 268, 269, 272, 283 - 285, 287, 289, 291 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги про апеляційне оскарження протягом десяти днів із дня її проголошення.

Суддя: Н. А. Літвіненко