Справа № 163/2558/20 Провадження №33/802/58/21 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 06 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає на АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він о 22:00 годині 30 серпня 2020 року, керуючи автомобілем "ДАФ", номерний знак НОМЕР_2 , на автодорозі сполученням Київ-Ковель-Ягодин, в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати дане судове рішення, прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказує на невідповідність постанови вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Посилається на те, що судом неповно та не об`єктивно з`ясовано обставини справи та вирішено її всупереч вимогам законодавства, при цьому порушено його право на захист. Так, за словами апелянта, суддею не було надано належної оцінки тому, що він взагалі не керував транспортним засобом, а лише перебував в кабіні автомобіля, чекав на іншого водія.

Крім того посилається, що суд при накладенні на нього стягнення не врахував його характеризуючих даних, а саме позитивних характеристик за місцем проживання, наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей. Зазначає, що суд поза увагою залишив ті обставини, що дохід ОСОБА_1 отримує виключно від водійської праці.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, який апеляційну скаргу підтримав, просив поновити пропущений з поважних причин строк на апеляційне оскарження та задовольнити скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутнім під час розгляду матеріалів щодо нього, ознайомившись 25 листопада 2020 року з постановою суду від 06 листопада 2020 року, апеляційну скаргу подав 04 грудня 2020 року, а тому десятиденний строк на оскарження постанови Любомльського районного суду від 06 листопада 2020 року, виходячи з принципу доступу до правосуддя, який випливає з п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, слід поновити, та прийняти до розгляду апеляційну скаргу.

Апеляційний суд не вбачає порушення права на захист ОСОБА_1 як під час складення протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1), так і під час судового провадження.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції вживав усі необхідні та достатні заходи для забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності. Про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 в суді першої інстанції погоджується апеляційний суд.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 012767 від 30.08.2020 року, згідно якого ОСОБА_1 о 22:00 годині 30 серпня 2020 року, керуючи автомобілем "ДАФ", номерний знак НОМЕР_2 , на автодорозі сполученням Київ-Ковель-Ягодин, в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відеозаписом з боді-камери працівників поліції.

Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, такими, що розкривають об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на що суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, за яке він притягнутий Любомльським районним судом Волинської області.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній про те, що він не керував автомобілем не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи та спростовуються поясненнями свідків, рапортом працівника поліції та іншими доказами (а.с. 2, 3, 5, 6).

Його ж посилання, висловлені при апеляційному розгляді справи про те, що він не керував транспортним засобом, а за кермом був інший водій спростовуються поясненнями свідків, які прямо вказали на ОСОБА_1 як на особу, яка керуючи транспортним засобом, ледве не здійснила наїзд на пішохода, відеозаписом з боді-камери, де зафіксовано відсутність в автомобілі іншої особи та категоричну відмову водія - ОСОБА_1 від освідування на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці знаходження транспортного засобу або в найближчому медичному закладі.

З цих підстав суд апеляційної інстанції не бере до уваги пояснення ОСОБА_1 з посиланням на технічні засоби, що на час цієї події він не керував транспортним засобом.

Аналізуючи зазначені обставини відповідно до ст. 251 КУпАП, шляхом оцінки письмових пояснень свідків, протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису з боді-камер поліції, приходжу до висновку, що зібрані матеріали у справі є належними та допустимими доказами в розумінні ст. 250 цього Кодексу, у зв`язку з чим не вбачається підстав для скасування постанови за доводами, висловленими у скарзі.

Враховуючи вищенаведені та зібрані у справі докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначив безальтернативне адміністративне стягнення, яке передбачене санкцією цієї статті, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 06 листопада 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 06 листопада 2020 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк