Справа № 761/9749/20 Суддя в І-й інстанції Мартинов Є.О.
Провадження № 33/824/468/2021 Суддя в II-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

22 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Шпаргалюка С.В., іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09 червня 2020 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09 червня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення передбачених ст.38 КУпАП.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він, 03 березня 2020 року, о 07 годині 45 хвилин, в м. Києві, керуючи автомобілем марки «Peugeot 307», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. О. Теліги, 8, в порушення вимог п.п. 1.10, 2.3 «б», 12.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 , та після цього здійснив наїзд на автомобіль марки «Opel Zefira», номерний знак НОМЕР_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт послався на безпідставність поставленого йому у вину та визнаного судом доведеним порушення вимог п. 1.10 ПДР України. Окрім цього, вважав, що матеріали справи не містять будь-яких доказів не виконання ним вимог п. 2.3 «б» ПДР України, які проявилися у його неуважності та не реагуванні на зміну дорожньої обстановки. Висновки судді місцевого суду в частині порушення ним вимог п. 12.1 ПДР України вважав належним чином не обґрунтованими. Проведений судовий розгляд вважав формальним та необ`єктивним, оскільки суддею місцевого суду безпідставно було відмовлено у задоволенні клопотання про виклик і допит інших учасників дорожньо-транспортної пригоди, письмові пояснення яких могли вплинути на прийняте рішення. Просив постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Вислухавши пояснення:

ОСОБА_1 , та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили доводи цієї скарги та просили її задовольнити;

іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог ПДР України, які призвели до зіткнення та наступного пошкодження транспортних засобів стверджуються зібраними у справі доказами, а саме :

протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 255052 від 03.03.2020 року в частині дати часу та місця ДТП, анкетних даних учасників ДТП та ідентифікаційних ознак транспортних засобів, які були пошкоджені внаслідок ДТП;

схемою до місця ДТП на якій зображене місце ДТП, обстановка після ДТП у тому числі і розташування транспортних засобів на місці пригоди;

поясненнями водіїв - учасників ДТП;

іншими доказами.

Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки на момент розгляду справи закінчилися строки накладення стягнення за адміністративні правопорушення, що передбачені ст. 38 КУпАП, суддя місцевого суду, обґрунтовано, ухваливши рішення про визнання вину ОСОБА_1 , закрив провадження у справі із підстав, передбачених п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого суддею рішення. Так, матеріали справи містять достатню кількість доказів, які указують на доведеність у діях ОСОБА_1 тих порушень ПДР України, що поставлені йому у вину.

При вирішенні питання про винність ОСОБА_1 у ДТП, і, як наслідок, - його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд враховує те, що безпосередньо перед ДТП ОСОБА_1 , за відсутності на те підстав правового та технічного характеру рухався по смузі громадського транспорту. Ця обставина підтверджується даними про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу за це правопорушення. Ця обставина не заперечується водіями - учасниками ДТП. Відповідно до п. 17.1 ПДР України рух по таких смугах руху інших транспортних засобів, окрім тих, які указані у цьому пункті і до яких не належить транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , заборонений. Та обставина, що у момент зіткнення транспортних засобів ОСОБА_1 рухався із порушенням вимог ДТП по смузі руху, на якій заборонений рух керованого ним транспортного засобу, а зіткнення транспортних засобів сталося саме на цій смузі руху, указує на наявність його вини у зіткнення транспортних засобів та наслідків у виді їх пошкодження.

Суд вважає, що притягнення до відповідальності за цю ДТП водія ОСОБА_2 не виключає відповідальності ОСОБА_1 . Так, порушення ПДР України, які допущені ОСОБА_1 перебувають у прямому причинному зв`язку із наслідками у вигляду зіткнення, та наступного пошкодження транспортних засобів. Наявність вини ОСОБА_1 вбачається також із вимог п. 1.4 ПДР України, відповідно до якого, водія ОСОБА_2 при виконанні маневру перестроювання у смугу громадського руху для виконання повороту праворуч мав розраховувати на те, що по ній не будуть здійснювати рух інші транспортні засоби, окрім тих, які передбачені п. 17.1 ПДР України. Із урахуванням постанови Київського апеляційного суду від 30.11.2020 року про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст. 124 КУпАП, суд приходить до висновку про наявність обопільної вини обох водіїв у зіткненні та наступному пошкоджені транспортних засобів. Правові підстави для встановлення ступеню вини кожного із учасників ДТП у межах розгляду справи про адміністративні правопорушення відсутні.

Наведене указує на необґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_1 та відсутність підстав для її задоволення.

Постанова судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ігнатюк