БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1130/2021
Провадження № 3/497/451/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2021 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Бекметова Х.В.,

за участю: прокурора Булгара В.П.,

особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград режимі відеоконференції з залою Малиновського районного суду м.Одеси матеріали про два адміністративні правопорушення, що об`єднані в одне провадження, та які надійшли до суду 29.06.2021 року відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с.Нові Трояни Болградського району Одеської області, з вищою освітою, що перебуває у декретній відпустці догляду за сином ІНФОРМАЦІЯ_2 , працювала на посаді головного спеціаліста апарату Болградської РДА Одеської області, зі слів українську розуміє, одружена, має двох дітей, проживає за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

- що притягується до адміністративної відповідальності за ст.172-6 ч.1, ст172-6 ч.1 КУпАП, КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

23.06.2021р. у провадження Болградського районного суду Одеської області надійшли адміністративні матеріали з протоколами №645/2021 від 23.06.2021р. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.172-6 ч.1 КУпАП (справа №497/1130/2021, провадження 3/497/452/2021) та №646/2021 від 23.06.2021р. теж щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.172-6 ч.1 КУпАП (справа №497/1131/21, провадження 3/497/451/2021), які постановою суду від 13.07.2021р. об`єднані в одне провадження, спільній об`єднаній справі присвоєно №497/1130/21, провадження 3/497/451/2021.

Згідно вказаних матеріалів про адміністративні правопорушення, 15.08.2019 року оперуповноваженим ОВС 6-го відділу (протидії корупції) УСР в Одеській області ДСР Національної поліції України, капітаном поліції Бойченком С.О. були складені два протоколи про адміністративне правопорушення №645/2021р. та №646/2021р., відповідно до яких ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста апарату Болградської РДА Одеської області та, будучи, відповідно до пункту «в» частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом інкримінованого їй адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, у порушення вимог статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин несвоєчасно подала щорічні електронні декларації за 2019рік та 2020рік, а саме:

1. згідно протоколу №645/2021 подала та опублікувала на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції свою щорічну декларацію за 2019рік як суб`єкта декларування, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування лише 04.06.2020року, тобто, після встановленого періоду щорічного декларування (який був встановлений в той рік через карантинні заходи до 01.06.2020 року),

2. згідно протоколу №646/2021 несвоєчасно подала та опублікувала на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції свою щорічну декларацію за 2020рік як суб`єкта декларування, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування лише 05.04.2021року, тобто, після встановленого періоду щорічного декларування (який встановлений до 01.04.2021 року), чим вчинила два адміністративних правопорушення, що пов`язані з корупцією, за обидва з яких передбачена відповідальність частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У суді ОСОБА_1 свою вину у вчинені двох адміністративних правопорушення, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП не визнала, пояснивши, що вона дійсно трохи з запізненням подала ті дві щорічні декларації як особа, що уповноважена на виконання функцій держави та місцевого самоврядування за 2019рік і 2020рік, але такі дії були зумовлені карантином вона не змогла своєчасно отримати довідку про доходи з податкової, а про те, що може їх отримавши на електронну пошту шляхом заповнення заявки на офіційному веб-сайті фіскального органу вона не знала. Крім того, вона є матір`ю чотирьох малолітніх дітей, і боялася, щоби вона чи діти не захворіли на КОВІД. Умислу приховувати будь-яке майно в неї не було. Просить провадження у справі закрити у зв`язку з закінченням строків притягнення до відповідальності, оскільки з моменту виявлення правопорушення пройшло більше, ніж три місяці.

Прокурор вважаючи, що протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідають вимогам діючого законодавства, в діях ОСОБА_1 встановлено склад двох адміністративних правопорушень, передбачених ч.1ст.172-6 КУпАП, просить притягнути правопорушницю до передбаченої ч.1ст.172-6 КУпАП відповідальності у виді штрафу, передбаченого санкцією цієї статті, заперечуючи проти закриття провадження у справі на підставі п.7ч.1ст.247 КУпАП (у зв`язку із закінченням на момент її розгляду строків, визначених ч.4ст.38 КУпАП вважаючи, що строк притягнення особи до відповідальності шість місяців не сплинув.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку прокурора, пояснення особи, що притягується до відповідальності, суд встановив наступне.

Подання ОСОБА_1 двічі поспіль у 2020 та 2021 році несвоєчасно без поважних причин щорічних декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що передбачено ч.1ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», а отже, згідно із Законом України «Про запобігання корупції», мають всі ознаки правопорушення, пов`язаного з корупцією, оскільки доказів на підтвердження наявності поважних причин несвоєчасності їх подання суду не надано, а вина ОСОБА_1 у вчиненні двох адміністративних правопорушень, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами, що містяться в матеріалах справи.

Так, відповідно до вимог ст.ст.245,251,252,280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити у судовому засіданні наявні у справі докази, надати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, ухвалити мотивоване і законне рішення.

З наданих суду пояснень, доказів і матеріалів встановлено, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста апарату Болградської РДА Одеської області та будучи суб`єктом, зазначеним в пункту «в» частини 1 статті 3 Закону України №1700-VII «Про запобігання корупції», у порушення ч.1ст.45, пункту 2-1 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону №1700-VII несвоєчасно, без поважних причин, подала щорічну Декларацію за 2019 та 2020 роки.

Отже, ОСОБА_1 , є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», а тому є суб`єктом декларування та суб`єктом адміністративного правопорушення, про яке йдеться вище. Відповідно до ч.1ст.45 Закону № 1700-VII особи, зазначені у пункті 1, підпунктах а і в пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Згідно із ч. 11 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року, розділ XIII Прикінцевих положень Закону№ 1700-VII доповнено пунктом 2-1, згідно якого встановлено, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до статті 45 цього Закону подаються за минулий рік до 1 квітня у 2020 році мають подати до 1 червня. Проте ОСОБА_1 подала Декларацію за 2019 рік 04 червня 2020 року. Поважних причин, які б перешкодили ОСОБА_1 вчасно подати Декларацію за 2019 рік шляхом особистого заповнення електронної форми на веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру, - в ході судового розгляду матеріалів судом не встановлено. При цьому, суд не може погодитися з доводами ОСОБА_1 щодо поважності причин пропуску строку подачі Декларації за 2019 рік у зв`язку з несвоєчасністю отримання довідки про доходи з місця роботи, оскільки суду на підтвердження цієї версії доказів не надано. Тобто, за встановлених судом фактичних обставин очевидним є те, що декларація ОСОБА_1 була подана з порушенням строку, який встановлений Законом №1700-VII, при цьому поважних причин для цього не встановлено, а тому, суд дійшов висновку, що в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1ст.172-6 КУпАП.

Проте, до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією (статті 172-4 172-9 КУпАП), а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 КУпАП, особа мала бути притягнена судом у 2019-му році (до 19.04.2010) протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення (пункт 3 розділу ІІ Порядку оформлення протоколів про адміністративні правопорушення НАЗК (що був затверджений Наказом НАЗК №159/19 06.12.2019р. і який втратив чинність 08.10.2021р. на підставі Наказу НАЗК №592/21 від 17.09.2021).

19 квітня 2020 року набрала чинності нова редакція ст.38 КУпАП, відповідно до ч.4 якої адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, у т.ч. за ст.172-6 КУпАП «Порушення вимог фінансового контролю», може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. Тобто законодавець пов`язує строк у 2 роки з попередньою обставиною виявленням правопорушення. Таким чином, ці дві обставини за змістом вказаної норми не можуть враховуватись окремо при вирішенні питання щодо обчислення строку для накладання адміністративного стягнення, оскільки друга обставина (сплив 2 років з моменту вчинення) є похідною від першої (протягом 6 місяців з дня його виявлення). За таких обставин, вказівка законодавця, що міститься у ч.4ст.38 КУпАП, на дату виявлення правопорушення є першочерговою у визначенні строку відносно будь-якого правопорушення, пов`язаного з корупцією, у т.ч. й передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП. Друга обмежувальна вимога щодо спливу 2 років з дня вчинення правопорушення є другорядною і може застосовуватися лише при дотриманні умов першої вимоги, яка пов`язана зі спливом 6-ти місячного терміну з дня виявлення правопорушення. Дотримання такого взаємозв`язку є обов`язковим в питанні, що пов`язано з виконанням вимог ст.38 КУпАП.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ також звернув увагу суддів, що для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення (рекомендації від 22 травня 2017 року № 223-943/0/4-17). Разом з цим, на сьогодні в антикорупційному законодавстві України, а також у КУпАП чітко не визначено, що слід розуміти під моментом виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією, що є колізією в законодавстві. Відповідно до ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з КУпАП та інших законів України.

Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006р., суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Про це ЄСПЛ, зокрема, зазначає у рішеннях «Єлоєв проти України» від 06.11.2008р., «Фельдман проти України» від 08.04.2010р., «Харченко проти України» від 10.02.2011р. Рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, якщо національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто, вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи. Така правова позиція узгоджується зі ст.8 Конституції України, відповідно до якої, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а ст.62 Конституції України регламентовано, що «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість… обвинувачення не може ґрунтуватися на … припущеннях… усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».

Таким чином, для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відігравали як день вчинення, так і день виявлення правопорушення. Керуючись принципом верховенства права і дотримуючись букви закону, варто наголосити, що моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими (особою чи органом державної влади). При цьому складання адміністративного протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є лише окремою процесуальною дією, вчиненою на підставі виявленого факту порушення, пов`язаного з корупцією (факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення).

Сам протокол фактично є суб`єктивним викладенням свого бачення уповноваженою особою та фіксація обставин певної події на підставі наявних доказів. Відповідно до ст.1 Закону №1700-VII спеціально уповноваженими суб`єктами у сфері протидії корупції є органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Матеріали справи не містять інформації щодо моменту (дати) виявлення факту несвоєчасного вчинення ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування як за 2019 рік, так і за 2020 рік лише в протоколі зазначено, що цей факт вбачається з інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», стало відомо…», проте кому стало відомо і коли матеріали справи відомостей не містять.

Протокол також містить посилання на «Закон, який не передбачає затвердження національним агентством обґрунтованого висновку або повідомлення з встановленим фактом порушення вимог фінансового контролю в разі виявлення адміністративного правопорушення…».

Таким чином, суд дійшов висновку, що моментом виявлення правопорушення є момент настання часу, з якого вважається, згідно вимог чинного законодавства, що особою пропущено строк подання декларації відповідно, з 01 червня 2020 року і 01 квітня 2021 року, адже саме з цього часу відповідні державні органи, що уповноважені на виявлення такого правопорушення мали змогу встановити факт відсутності у «Єдиному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» декларації особи, яка зобов`язана її подати до настання такого моменту.

Отже, матеріалами справи доведено, що спеціально уповноважений суб`єкт у сфері протидії корупції, який, зокрема компетентний складати протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, станом на 01 червня 2020року, та на 01 квітня 2021 року, відповідно, володів або цілком мав змогу володіти (виявити) повною інформацією щодо порушення ОСОБА_1 вимог ч.1ст.45 та п.2-1 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону №1700-VII щодо строків подання відповідної Декларації, як того вимагає чинне законодавство. Таким чином, датою вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, слід вважати, відповідно, по першому протоколу 01 червня 2020року, а по другому 01 квітня 2021року коли компетентний орган відповідний підрозділ Національної поліції, тобто суб`єкт, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, вже володів (міг володіти) повною інформацією щодо вчинення правопорушення.

Станом на день розгляду обох вищевказаних протоколів, сплинуло шість місяців, визначених Законом для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вищезазначеною статтею, а саме: з моменту пропущення ОСОБА_1 строку подання щорічної декларації за 2019рік, тобто, з моменту, з якого відповідний орган мав змогу виявити це правопорушення, але не виявив від причин, що не залежали від ОСОБА_1 , та до дня розгляду судом протоколу пройшло більше, ніж півтори роки, а з моменту пропущення ОСОБА_1 строку подання щорічної декларації за 2020рік пройшло більше, ніж шість місяців. Так, суд виходить з того, що момент настання часу, з якого відповідний орган мав змогу виявити це правопорушення несвоєчасне подання ОСОБА_2 щорічної декларації за 2020рік є 01.04.2021року, проте розгляд протоколу судом закінчився 23.11.2021р., що, навіть з врахуванням зупинення провадження ухвалою від 17.09.2021р. і до відновлення провадження ухвалою від 08.10.2021р. становить шість місяців і два дні, оскільки розгляд справи відкладався неодноразово з різних поважних причин, що залежали від поданих ОСОБА_1 суду клопотань про відкладення судового засідання, про призначення його в режимі відеоконференції, тощо.

Отже, на момент розгляду адміністративної справи, строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, визначені ч. 4 ст. 38 КУпАП, сплинули. При цьому, судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів, що підтверджують обставину з`ясування/встановлення спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції, зокрема, відповідним підрозділом Національної поліції, причин та їх поважність, з яких ОСОБА_1 несвоєчасно подала Декларації за 2019 та 2020роки лише пояснення самої особи. Несвоєчасне проведення ефективної адміністративної перевірки та складання протоколу про адміністративне правопорушення не може бути підставою для штучного продовження строків, визначених у ст.38 КУпАП. Відповідно до п.7ч.1ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається. Приписи статті 247 КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження не вирішуючи при цьому жодних інших питань. Отже, зазначеними положеннями КУпАП передбачено, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії, що унеможливлює здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Суд також бере до уваги, що суть правопорушення, яке ставиться у провину особі, полягає у незначному простроченні вчинення певних дій. Тому баланс, за якого суд з такою ж вимогливістю поставився і до оцінки своєчасності дій суб`єкта контролю з оформлення цих матеріалів, які не відповідають такому критерію, на думку суду є виправданим, розумним і справедливим.

При цьому, суд, з огляду на заперечення особою своєї вини та наявності в її діях складу адміністративного правопорушення в повному обсязі дослідив всі обставини справи, встановив, що діяння містить ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, що особа належить до суб`єктів цього корупційного правопорушення, що вона винна в його вчиненні, але дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю.

Так, згідно положень статті 38ч.2 КУпАП, в разі, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш, ніж через три місяці з дня вчинення правопорушення, а адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, тому провадження у даній справі підлягає закриттю у зв`язку з закінченням шестимісячного строку притягнення особи до відповідальності, оскільки, відповідно до п.7ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчились строки, передбачені ст.38 КУпАП України.

Судом враховується, при цьому, практика Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності переслідують важливу мету, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від незаявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (також рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Днем виявлення вчиненого останнього правопорушення є 01.04.2021 року, тобто на час розгляду протоколів про адміністративне правопорушення сплинув строк, передбачений ст.38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст.1, 3, 45 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст.172-6, 245, 246, 247,248, 249, 251, 252, 280, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення двох правопорушень, передбачених ч.1ст.172-6 КУпАП закрити на підставі п.7ч.1ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя А.В. Кравцова