запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/792/21Головуючий у 1-й інстанції Мінаєв М.М.
Єдиний унікальний №314/1387/21Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участю ОСОБА_1 та її захисника Войтовича Є.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Войтовича Євгена Михайловича на постанову судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 19 жовтня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 27.03.2021 року о 02:55 год. по вул. Б.Хмельницького в смт.Комишуваха Запорізького р-ну, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом MITSUBISHI L200, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, невиразне мовлення, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась, чим порушила п.2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 визнано винною та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 гривні.

В апеляційній скарзі захисник Войтович Є.М. просив скасувати постанову районного суду та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Зазначав, що суд належно не оцінив доводи та наявні в матеріалах справи суперечності, взявши до уваги лише документи складені працівниками поліції, які в свою чергу не відповідають дійсним обставинам та змісту відеозапису, що міститься в матеріалах справи. На переконання апелянта протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні правопорушення, а долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервним, не містить пропозиції працівників поліції на адресу ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння та пояснень свідків, які нібито надали свої пояснення.

Разом з цим, захисник звертав увагу апеляційного суду на те, що у складеному протоколі ОСОБА_1 вказана як свідок правопорушення чи потерпілий, а відтак зазначене дає підстави розцінювати участь останньої в цій справі саме в якості свідка, що виключає можливість її участі в якості правопорушника.

Заслухавши ОСОБА_1 та її захисника Войтовича Є.М., які в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ст.130 КУпАП, окрім іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є окремим (самостійним) складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і факт її відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку підтверджений наявними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015року №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 103648 від 27.03.2021 року відносно ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП.

Крім того, зміст долученого до матеріалів справи відеозапису узгоджується з обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення та беззаперечно підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме: змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №103648 від 27.03.2021 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в якому зазначено, що огляд водія на стан сп`яніння працівниками поліції не проводився у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 . Підставою для проведення зазначеного огляду було виявлення працівниками поліції у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «ОКЗ НШД» ЗОР, відповідно до змісту якого вказаний огляд не проводився у зв`язку із відмовою водія.

Зміст долученого до матеріалів справи відеозапису підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом MITSUBISHI L200, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та є достатнім для встановлення факту її відмови від виконання вимог 2.5 ПДР України.

Апеляційний суд критично ставиться до тверджень з приводу того, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, а відтак вона не відмовлялась від виконання такої вимоги, оскільки зазначене повністю спростовується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема змістом долученого відеозапису, з якого вбачається, що в момент зачитування працівником поліції змісту складеного протоколу про адміністративне правопорушення, копію якого ОСОБА_1 відмовилась отримувати, остання особисто підтвердила власну відмову від виконання вимоги працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Поведінка ОСОБА_1 , що мала місце під час спілкування з працівниками поліції, вказує на усвідомлення нею обставин події та небажання настання наслідків складання протоколу про адміністративне правопорушення, тим більше, що в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 визнала факт вживання алкоголю, а саме двох бокалів шампанського.

Крім того слід зазначити, що для встановлення винуватості водія у порушенні вимоги п.2.5 ПДР достатнім є фіксація доказів його відмови від виконання вимоги працівника поліції пройти огляд на виявлення певного стану, що оцінюється у сукупності з іншими доказами справи, а не сама безпосередня відмова у формі словесної промови. Адже особа вправі зберігати повне мовчання і взагалі не відповідати на питання співробітника поліції. Таким чином, на переконання апеляційного суду для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП відеофіксацією може бути зафіксовано не тільки подію адміністративного правопорушення, а й доказ вчинення такої події.

Посилання сторони захисту на відсутність на відеозаписові осіб, яких зазначено в якості свідків, знайшли своє підтвердження під час дослідження вказаного доказу. Втім, зазначене не є безумовною підставою для скасування прийнятого судом рішення, оскільки пояснення свідків, що містяться в матеріалах справи, не є суттєвими для прийняття законного рішення у даній справі.

Разом з цим, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП присутність двох свідків є обов`язковою лише у разі неможливості застосування поліцейський технічних засобів відеозапису.

Враховуючи зміст рапорту інспектора СРПП відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, що міститься в матеріалах справи (а.с.31) посилання сторони захисту, в якості підстави для скасування судового рішення, на зазначення даних ОСОБА_1 в графу для відомостей про свідків, потерпілих не є спроможними.

Так, суддею районного суду своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясовані всі обставини справи, вирішено її в точності з законом та на засадах рівності усіх перед законом.

У зв`язку з наведеним відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Не здатні спростувати правильність висновків суду і інші доводи апеляційної скарги, оскільки винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується допустимими та узгодженими між собою доказами у справі.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення адміністративного правопорушення з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Войтовича Євгена Михайловича залишити без задоволення.

Постанову судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 19 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_1 в цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 314/1387/21