П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року м.Київ

Суддя Подільського районного суду м. Києва Будзан Л.Д., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , працюючу адміністратором ТОВ «Книгарня «Є»,

за ст. 44-3 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А :

24.12.2020 року до Подільського районного суду м. Києва від Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП (в редакції, чинній станом на 05.11.2020).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 433 від 05.11.2020 року ОСОБА_1 05.11.2020 року об 15 год. 15 хв. в м. Києві по вул. Спаській, 5, перебуваючи на робочому місці не забезпечила дотримання вимог щодо профілактичних заходів протидії поширення корона вірусної хвороби (COVID-19), а саме: не надано документальне підтвердження проведення вологого прибирання приміщень та поверхонь з використанням миючих та дезінфекційних засобів; дезінфекційні засоби для прибирання приміщень та поверхонь відсутні, чим порушила вимоги ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», п.1 постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Адвокат Ващенко А.М. в інтересах ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, а тому як адміністратор книгарні, не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП. Крім цього, вказав, що жодними нормативно-правовими актами, порушення яких інкримінують ОСОБА_1 не передбачено здійснення фіксації фактів проведення вологого прибирання поверхонь та обов`язку забезпечити постійну наявність дезінфікуючих засобів, їх кількість. Тому просив суд закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши адвоката Ващенка А.М., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийшов до наступного висновку.

У відповідності до ст. 7 та ст. 245 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, завданням якого є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Нормами ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення особою дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 44-3 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Виходячи із положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП України, суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол. Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення долучено протокол про адміністративне правопорушення, опитувальник, копію наказу №12/10 від 28.09.2020р., копію протоколу №58 засідання штабу із ліквідації наслідків надзвичайної ситуації від 21.08.2020, копію наказу № 48-АГ.

Спираючись на викладене, суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним і беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Щодо долучених до матеріалів справи копій інших документів, то суд до уваги їх не бере, оскільки вони не містять фактичних даних, на основі яких може бути встановлено наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в контексті положень ст.251 КУпАП, а отже не можуть бути доказам по даній справі.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів, у розумінні ст.251 КУпАП, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та її повноважень як адміністратора закладу - в матеріалах справи немає.

Таким чином, наявними в матеріалах справи документами не підтверджується факт порушення ОСОБА_1 правил щодо карантину, встановлених нормами статті 44-3 КУпАП. Інших доказів до матеріалів справи не долучено.

З огляду на викладене, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП (в редакції, чинній станом на 05.11.2020), а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. 44-3, 247, 283, 284, 285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя Л. Д. Будзан