Справа № 266/7161/21
Провадження№ 3/266/2155/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2021 року м. Маріуполь
Суддя Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області Пантелєєв Дмитро Геннадійович розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції №3 Маріупольського РУП ГУ НП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 160 КУпАП,-
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 463680 від 13.11.2021 року, ОСОБА_1 13.11.2021 року о 11 годині, знаходячись у м. Маріуполі по пр. Миру, 143-а, біля ринку «Славутич», здійснювала торгівлю з рук, а саме: продавала продукти харчування: 3 голови «Товстолоба» вагою 6 кг., вартістю 20 грн. за 1 кг. та рибу «Камбала», вагою 3 кг. вартістю 30 грн. за 1 кг., без відповідних документів та у невстановленому місці і своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 160 КУпАП.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча про день, місце розгляду справи повідомлялася у протоколі під підпис.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.
Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.
Отже, обставини неявки у судове засідання ОСОБА_1 , якій було відомо про складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, повідомлення про місце та час судового розгляду, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення нею своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.
За зазначених обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 був своєчасно та належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим, згідно зі ст.268 КУпАП, справа розглянута на підставі матеріалів, які маються у справі.
Факт вчинення правопорушення підтверджується: протоколом серії ВАВ № 463680 від 13.11.2021 року, рапортом працівника поліції, поясненнями ОСОБА_1 , протоколом огляду, розпискою, фототаблицею.
Дослідивши матеріали справи, необхідно дійти висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 160 КУпАП, а її вина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення повністю доведена.
Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП України, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.
Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь її вини, невстановлення судом обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу без конфіскації предметів торгівлі.
У відповідності до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33, 160, 252, 284 КУпАП, суддя
П О С Т А Н О В И В:
Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Донецького апеляційного суду області або через Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів із дня її винесення.

Суддя Д.Г.Пантелєєв