Справа номер 237/4318/21
Номер провадження 3/237/1780/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2021 року м. Курахове

Суддя Мар`їнського районного суду Донецької області Приходько В.А., розглянувши матеріал адміністративної справи, який надійшов з ВП №2 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 156 ч.3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

На адресу Мар`їнського районного суду Донецької області надійшла адміністративна справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 156 ч.3 КУпАП.

10.11.2021 року об 12:00 годині ОСОБА_1 знаходячись за адресою: м. Курахове, пр. Запорізький, 65, здійснювала роздрібну торгівлю пивом «Львівське Світле» та «Балтика Розлівне М`яке» з рук, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 3 ст. 156 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину визнала, просила суворо не карати.

Згідно зі ст. 251 КпАП України доказами про справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких в передбаченому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 698664 від 10.11.2021 року (відповідає вимогам ст. 256 КУпАП), прихожу до висновку про те, що ОСОБА_2 своїми діями скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 156 ч. 3 КУпАП.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовую, що ОСОБА_1 є винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 156 ч. 3 КУпАП.

Враховуючи обставини справи, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, з метою подальшого запобігання скоєння порушення в майбутньому, вважаю за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, як такого, що буде достатнім для виправлення правопорушника з конфіскацією предметів торгівлі.

Санкцією частини 3 статті 156 КУпАП за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, передбачено покарання у вигляді штрафу від чотирьохсот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

Згідно ст. 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

При розгляді даної справи суд приймає до уваги, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративніправопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно абзаців другого, третього підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини) рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Суд вважає, що неможливість призначення більш м`якого покарання згідно норм КупАП у зв`язку з відсутністю правового регулювання даного питання, у порівняння з нормами КК України, які дозволяють призначення більш м`якого покарання, є несправедливим та непропорційним, з урахуванням меншого ступеня суспільної небезпеки адміністративних правопорушень у порівнянні із кримінальними правопорушеннями. Таким чином, з урахуванням правової позиції ЄСПЛ у справі «Лучанінова проти України», суд вважає можливим застосувати для усунення прогалин КУпАП в порядку аналогії закону норми КК України.

Суд, враховуючи найвищу юридичну силу Конституцїї України та конституційно закріплений принцип верховенства права, зазначає, що у зв`язку з відсутністю в КУпАП норм, які регулюють питання призначення покарань за межами санкцій відповідних статей КУпАП, можливо застосувати за аналогією закону положення статті 69 КК України з метою підтримання справедливості, як основного елементу принципу верховенства права та призначити правопорушнику більш м`яке покарання, ніж передбачене санкцією ч. 3 ст. 156 КУпАП.

З урахуванням майнового стану ОСОБА_1 та невеликою суспільною небезпекою скоєного адміністративного правопорушення, вважаю за необхідне призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 3 статті 156 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення дорівнює 0,2 розміру мінімального прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня календарного року. Згідно ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет на 2021 рік" з 1 січня 2021 розмір мінімального прожиткового мінімуму дорівнює 2270 гривень. Таким чином, розмір судового збору належний до сплати при притягненні правопорушника до адміністративної відповідальності дорівнює 454,00 гривні.

На підставі викладеного, ст. 156 ч. 3 КУпАП , керуючись ст. ст. 279, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 156 ч. 3 КУпАП і накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) грн. з конфіскацією предметів торгівлі відповідно до квитанції про отримання на зберігання речових доказів від 10.11.2021 року.

Стягнути зі ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області.

Суддя В.А. Приходько