490/7362/20 від22.01.2021
н/п 3/490/457/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
________________________________________________________________________________
Справа № 490/7362/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2021 року м.Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м.Миколаєва Медюк С.О., при секретарі Гудковій Є.С., за участю ОСОБА_1 та його представника - адвоката Чернієнка С.А., розглянувши справу про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, номер облікової картки платника податків не відомий, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду м.Миколаєва 30.10.2020 року з Управління патрульної поліції в Миколаївській області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, 24.10.2020 року о 12:20 год. в Миколаєві по вул.Цілинна, 87, водій ОСОБА_1 керував т/з Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з з використанням технічного засобу Alkotest Drager та огляду в медичному закладі у встановленому Законом порядку, відмовився в присутності двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - адвокат Чернієнко С.А. викладені в протоколі обставини заперечили та просили закрити провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Крім цього, ОСОБА_1 пояснив, що в той день, виїхавши з ранку, в нього під час руху, автомобіль почав погано працювати. Він повернувся на територію колишніх складів, де ставить своє авто та, залишивши автомобіль, пішов додому за ноутбуком щоб протестувати авто та виявити несправність. Так, як автомобіль був несправний та він не планував нікуди їхати, за обідом вжив приблизно 100-150 грамів горілки. Після чого, взяв ноутбук та пішов до машини. Прийшовши до машини та відкривши її, до нього під`їхали працівники поліції та почали з ним спілкуватись стверджуючи, що він керував т/з в нетверезому стані, пропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Під час тривалого спілкування, він неодноразово повідомляв поліцейських, що т/з не керував, так як автомобіль навіть заводитись перестав, а спиртне вжив вдома під час обіду, так як не планував нікуди їхати через несправність і проходити огляд немає ніякого сенсу. Також, просив поліцейських показати йому на відео факт керування т/з, на що отримав відповідь, що: "в суді все побачиш". Камеру поліцейські постійно вимикали, непереривний запис не вели. Поліцейські попросили на камеру сказати, що він від огляду відмовляється.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 суду пояснив, що в той день на території колишніх складів, де він ставить т/з, займався ремонтом автомобіля. Прийшовши вранці, побачив т/з ОСОБА_1 , який стояв не на своєму місці. Через деякий час, проходячи територією, біля авто ОСОБА_1 побачив поліцейських та самого ОСОБА_1 .. Підійшовши до них ближче, поліцейські попросили його та ОСОБА_3 , який там вже був, засвідчити факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, на що вони погодились. ОСОБА_3 також ремонтував свій автомобіль в той день. Поліцейські їх не спиняли, так як вони самі підійшли, оскільки один одного знають.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Так, на думку суду, викладені в протоколі від 24.10.2020 року серії ДПР18 №407036 обставини про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 24.10.2020 року о 12:20 год. в Миколаєві по вул.Цілинна, 87, водій ОСОБА_1 керував т/з Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з з використанням технічного засобу Alkotest Drager та огляду в медичному закладі у встановленому Законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Так, в письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 24.10.2020 року зазначено, що водій транспортного засобу Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі.

Але, на думку суду, пояснення даних свідків не можна вважати належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки пояснення цих свідків викладені на заздалегідь виготовлених бланках, надрукованих на комп`ютері, заповнені та внесені пояснення одним почерком, є ідентичними між собою за змістом, і різняться між собою лише підписами та прізвищами свідків.

До того ж, достовірність показань даних свідків, а саме ОСОБА_2 було перевірено судом шляхом допиту в судовому засіданні і він зазначив, що т/з ОСОБА_1 зранку перебував на території колишніх складів. Крім цього, він пояснив, що його ніхто не спиняв, а він сам підійшов. Факт керування не підтвердив, а лише підтвердив факт відмови.

Також, судом досліджено відеозапис з нагрудного реєстратора патрульного поліцейського, на якому міститься два відеофайли тривалістю 1 хв. і 1 хв. 15 сек., та встановлено, що він не містить повного запису обставин події, а тому не може вважатись належним доказом вини ОСОБА_1 ..

Крім того, вимогами ст.266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

Між тим, матеріали справи та сам протокол про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування та передачі транспортного засобу для керування іншій особі. Тобто, існують обґрунтовані підозри, що навіть попри наявність складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, останній міг продовжити свій рух. Дані обставини не залишають у суду сумнівів в упередженості дій співробітників поліції, якими не було виконано вимог ст.266 КУпАП, чим порушено порядок огляду водіїв на стан сп`яніння, встановлений Законом, оскільки, всупереч тому, що спочатку у водія було встановлено наявність ознак сп`яніння, як зазначено в протоколі про адмінправопорушення, його все-одно не було відсторонено від керування всупереч складеному відносно нього протоколу.

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст.6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч.2 ст.52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Виходячи з положень ст.8, ст.62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з основ демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Обов`язок доведення обставин, що утворюють склад даного адміністративного правопорушення не покладається на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а є обов`язком уповноважених державних органів та установ.

Зважаючи на те, що згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.247, 283-284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва.

Суддя С.О. Медюк