Провадження № 33/801/896/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Пунько Іриною Віталіївною, на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 жовтня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн 00 коп. на користь держави.

В постанові суду зазначено, що 18.07.2021 року о 10:11 год. по вул. Келецька, 87 у м. Вінниця, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ LANOS д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка не відповідає обстановці, не природна блідість обличчя. Від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, згідного чинного законодавства, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою суду ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Пунько І. В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 жовтня 2021 року, і закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_1 адвокат Пунько І. В. посилається на те, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення вказав, що не керував транспортним засобом, не перебував за кермом автомобіля. Водночас зазначає, що на відеозаписі, який міститься в матеріалах справи, відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Звертає увагу, що пояснення свідків є бланковими, а тому не можуть бути доказами у справі. Заявник наголошує, що ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп`яніння, що встановлено Актом медичного огляду № 33 від 18.07.2021 року.

25 листопада 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Пунько І. В. подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що підтримує викладене в апеляційній скарзі.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити та не заперечував про розгляд справи без участі його представника приходжу до наступних висновків.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, що його вина повністю доведена та підтверджується матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, зроблено судом першої інстанції на підставі наступних доказів:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №403070 від 18 липня 2021 року;

- рапорту працівника поліції;

- пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- відеозапису з місця події,.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно з статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суб`єктом в ст. 130 КУпАП є особа, яка керує транспортним засобом. Отже доведеність факту керування транспортним засобом є обов`язковим та визначальним.

Відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Із відеозапису з місця події, який міститься у справі, видно, що автомобіль, стоїть припаркований у дворі багатоповерхового будинку. На відеозаписі відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, на що він звертає увагу в апеляційній скарзі та про що зазначав у протоколі про адміністративне правопорушення.

Все це у своїй сукупності свідчить про те, що твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, - є правдивим.

Водночас звертаю увагу, що на дослідженому апеляційним судом відеозаписі, який міститься в матеріалах справи (а. с. 5) ОСОБА_1 неодноразово стверджує про те, що він погоджується пройти огляд за умови надання йому доказів його керування транспортним засобом. Також з відеозапису встановлено, що на ньому відсутні докази перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля, не зафіксований факт зупинки автомобіля, не складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за праовопорушення, яке стало підставою зупинки.

Також наголошую, що у рапорті, складеному Інспектором взводу № 2 роти №3 батальйону УПН у Вінницькій області ДПП лейтенантом поліції Клюсою Д., зазначено, що за порушення ПДР України було зупинено транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, неналежним чином дослідив наявні в матеріалах справи докази і не надав їм належну правову оцінку та не перевірив їх відповідність один одному.

Отже аргументи апеляційної скарги про допущення судом першої інстанції неповноти з`ясування усіх обставин справи суд апеляційної інстанції вважає такими, що заслуговують на увагу.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що до протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції додано пояснення свідків, які відібрані у них шляхом заповнення заздалегідь надрукованих бланків. Апеляційний суд зазначає, що вони є неналежними доказами у справі, не містять інформації про предмет доказування, оскільки свідки в судовому засіданні не допитувалися, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. (Постанова Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 560/751/17).

Зазначене є підставою для закриття провадження в справі за недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Згідно з частиною другою статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, встановлені під час апеляційного розгляду обставини вказують на те, що при розгляді справи суддя припустився спрощеного підходу при її розгляді, хоча і дослідив докази, однак не надав належної оцінки обставинам, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. ст. 9, 245,2 52 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений суддею тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Враховуючи викладене, наявні підстави для скасування постанови місцевого суду з винесенням нової постанови про закриття провадження у справі відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 38, 247, 268, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Пунько Іриною Віталіївною, задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета