Провадження № 3/679/453/2021
Справа № 679/878/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 року м.Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Стасюк Р.М., з участю секретаря судового засідання Плазій Н.В., прокурора Гончарука В.В., особи, відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нетішин матеріали адміністративної справи, які надійшли від управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізяслав, Хмельницької області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 05.07.2021 року № 205 ОСОБА_1 , будучи депутатом Нетішинської міської ради, являючись відповідно до підпункту «б» пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин подав 28.01.2021 року декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

29 вересня 2021 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу про адміністративне правопорушення передано судді Стасюку Р.М.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав подане ним 08.11.2021 року клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.п. 1,6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративногоправопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та за обставин скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність. Мотивуючи свою невинуватість ОСОБА_1 зазначив, що декларація перед звільненням-декларація, яка подається відповідно до абзацу першого ч. 1 ст. 45 Закону не пізніше 20 робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної підпунктах «а», «в» пункту 2 ч.1 ст. 3 Закону, зазначено у чинній редакції порядку.

Така декларація охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної і підпунктах «а», «в» пункту 2 ч.1 ст. 3 Закону. Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до реєстру відповідно до закону. В протоколі №203 встановлено, що граничним терміном подачі декларації перед звільненням для нього було визначено законом через 20 робочих днів із дати звільнення, тобто до 28.12.2020 року, тоді як він подав декларацію лише 28.01.2021 року, тобто несвоєчасно. ОСОБА_1 зазначає, що посадові особи Нетішинської міської ради не повідомили його про те, що 27.11.2020 рокувідбудеться перша сесія ради восьмого скликання, та не повідомили його про те, що вказане засідання відбулось, і його повноваження, як депутата Нетішинської міської ради сьомого скликання були припинені рішенням ради. Тобто, ОСОБА_1 не будучи станом на 27.11.2020 року депутатом міської ради, не отримавши інформацію про припинення його повноважень депутата ради, не знав та не міг знати про його зобов`язання саме після 27.11.2020 року подати в 20-ти денний строк декларацію про доходи. Зазначає, що все вищевикладене в сукупності свідчить про відсутність у нього умислу уникнути фінансового моніторингу його доходів та цілком фінансового контролю.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що Рішенням Конституційного суду України № 13-р/2020 від 27 жовтня 2020 року за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про запобігання корупції», Кримінального кодексу України визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), ст. 65 ЗУ «Про запобігання корупції», яка визнана неконституційною, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Згідно діючого законодавства, діючого на теперішній час адмінвідповідальність за скоєння корупційних правопорушень відновлена лише 30.12.2020 року (дата вступу в законну силу ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про запобігання корупції щодо відновлення інституційного механізму запобігання корупції від 15.12.2020 року.

Таким чином на момент виникнення у нього обов`язку подати декларацію (27.11.2020), та на момент останнього дня передбаченого рішенням НАЗК терміну подачі такої декларації (28.12.2020) законодавством не передбачалась адмінвідповідальність за скоєння корупційних правопорушень. Таким чином, рішенням Конституційного Суду України скасовано як кримінальну, так і адміністративну відповідальність за вчинення корупційних діянь. Зазначає, що начальник першого сектору УСР в Хмельницькій області ДСР Національної поліції України Земок О.В. не мав повноважень 05.07.2021 року складати протокол №203 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та направляти його в подальшому для розгляду по суті до місцевого суду.

Разом з тим, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що в даному випадку, перевірка своєчасності подачі декларації особи відбулася в порушення п.. 2 -п.5 розділу ІІ Порядку, тобто неналежним суб`єктом, за межами компетенції особи, що склала протокол про адміністративне правопорушення, зокрема начальником першого сектору Управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області ДСР Національної поліції України Земок О.В. та без відповідного звернення НАЗК.

Вказане свідчить про те, що останній склав протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП з порушенням ст. 49 ЗУ «Про запобігання корупції», здійснивши перевірку, як суб`єкта декларування та склавши протокол без відповідного звернення (доручення) НАЗК, вийшовши за межі своїх повноважень, тобто діяв поза рамками діючого законодавства.

Прокурор викладені обставини у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, підтримав, зазначив про наявність в діях ОСОБА_1 ознак діяння, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно ч. 2ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч. 1 ст. 172-6КУпАП настає виключно за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 1 Примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд повинен також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суди зобов`язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України «Про запобігання корупції», КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України», визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 20.11.2015 року по 27.11.2020 року був депутатом 7-го скликання Нетішинської міської ради.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» повноваження депутата місцевої ради починаються з дня відкриття першої сесії відповідної ради з моменту офіційного оголошення підсумків виборів відповідною територіальною виборчою комісією і закінчуються в день відкриття першої сесії цієї ради нового скликання, крім передбачених законом випадків дострокового припинення повноважень депутата місцевої ради або ради, до складу якої його обрано.

Рішенням № 1/1 від 27.11.2020 першої сесії восьмого скликання Нетішинської міської ради, Хмельницької області за результатами виборів до місцевих рад було обрано депутатів восьмого скликання Нетішинської міської ради. Згідно списку депутатів Нетішинської міської ради VІІІ скликання його прізвища немає.

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням НАЗК № 3 від 10.06.2016 (у редакції наказу НАЗК від 12.12.2019 №168/19, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 27.12.2019 за № 1300/34271, декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності.

Таким чином, ОСОБА_1 був зобов`язаний подати декларацію особи, яка припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період неохоплений раніше поданими деклараціями (з 01.01.2020 по 27.11.2020) не пізніше 28.12.2020 включно, однак в порушення вимог закону подав лише 28.01.2021.

До протоколу додано: Рішення першої сесії Нетішинської міської ради VІІ скликання від 20.11.2015 року, список депутатів Нетішинської міської ради VІІ скликання, Рішення першої сесії Нетішинської міської сесії VІІІ скликання, список депутатів VІІІ скликання, витяг з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щодо загальних відомостей суб`єкта декларування ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 по 27.11.2020; витяг з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щодо поданих ОСОБА_1 документів до Реєстру; рапорти начальника 1-го сектору УСР в Хмельницькій області ДСР НП України від 05.07.2021;

Частиною 1 ст.172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 належить не до корупційних, а до таких, які пов`язані з корупцією.

Згідно п.9 ст.1 Закону України "Про запобігання корупції" правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст.3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. Склад правопорушення за ст.172-6 КУпАП є формальним, тобто таким, який не передбачає обов`язкових елементів об`єктивної сторони - мети, мотивів та наслідків.

Таким чином, при кваліфікації діяння, пов`язаного з корупцією, не вимагається встановлення і доведення таких кваліфікуючих ознак складу правопорушення, як наявність ознак корупції та умислу на вчинення діяння, а необхідним є встановлення саме несвоєчасності подання декларації, тобто її подання поза строком, визначеним законом.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" та ч. 1 ст. 49 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", повноваження депутата місцевої ради починаються з дня відкриття першої сесії відповідної ради з моменту офіційного оголошення підсумків виборів відповідною територіальною виборчою комісією і закінчуються в день відкриття першої сесії цієї ради нового скликання, крім передбачених законом випадків дострокового припинення повноважень депутата місцевої ради або ради, до складу якої його обрано.

З роз`яснення Національного агентства з питань запобігання корупції щодо застосування окремих положень ЗУ "Про запобігання корупції" стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації та повідомлення про суттєві зміни в майновому стані) вбачається, що декларація особи, яка припиняє діяльність (декларація перед звільненням) подається відповідно до абз.1 ч.2 ст.45 Закону не пізніше 20 (двадцяти) робочих днів з дня припинення діяльності.

Декларація перед звільненням охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування. Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані відповідно до ст.45 Закону. Днем припинення діяльності є останній день виконання суб`єктом декларування публічних функцій. Тобто відлік строку подачі декларації перед звільненням починається з 00 годин 00 хвилин дня, наступного за днем припинення діяльності.

Таким чином, ОСОБА_1 , припинивши повноваження депутата Нетішинської міської ради 7-го скликання, що мало місце 27.11.2020 року, на першій установчій сесії Нетішинської міської сесії 8-го скликання, був зобов`язаний подати декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а саме до 28.12.2020 року.

За даними Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування вбачається, що депутат ОСОБА_1 подав декларацію особи, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями (01.01.2020 по 27.11.2020) (перед звільненням) лише 28.01.2021 року о 12 год. 50 хв. (арк. спр.18)

Згідно із статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до положень ст.19 Конституції України, посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від подання чи несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, або мала непрямий умисел, свідомо допускаючи наслідки у вигляді неподання або несвоєчасного подання декларації, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Для визнання зазначеного правопорушення закінченим не потрібне настання наслідків - воно вважається умисним за умови усвідомлення особою протиправного характеру своїх дій чи бездіяльності.

Таке, усвідомлення презюмується, адже особа, зазначена в п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про запобігання корупції", була допущена у встановленому законом порядку до виконання функцій держави, пройшла спеціальну перевірку, подала відповідну декларацію та подавала щорічні декларації, була попереджена і виконувала вимоги законодавства щодо фінансового контролю в частині подання щорічних декларацій.

Про ознайомлення з вимогами антикорупційного законодавства свідчать подані ОСОБА_1 щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017, 2018, 2019 та 2020 роки.

Зазначене свідчить, що ОСОБА_1 був ознайомлений з положеннями Закону України "Про запобігання корупції", в тому числі, і щодо вимог про фінансовий контроль і, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, не міг не розуміти, що стосовно нього застосовуються вимоги щодо фінансового контролю, зокрема, й вимоги щодо своєчасного подання декларацій після звільнення, як додаткового заходу здійснення фінансового контролю.

Таким чином, суд відкидає аргументи ОСОБА_1 про те, що посадові особи Нетішинської міської ради не повідомили його про те, що 27.11.2020 року відбудеться перша сесія ради восьмого скликання, та не повідомили його про те, що вказане засідання відбулось, і його повноваження, як депутата Нетішинської міської ради сьомого скликання були припинені рішенням ради. Тобто, ОСОБА_1 не будучи станом на 27.11.2020 року депутатом міської ради, не отримавши інформацію про припинення його повноважень депутата ради, не знав та не міг знати про його зобов`язання саме після 27.11.2020 року подати в 20-ти денний строк декларацію про доходи.

Крім того, одним із доводів ОСОБА_1 є те, що підстави для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП відсутні, зважаючи на рішення Конституційного Суду України №13-рп/2020 від 27.10.2020, однак, такі доводи є помилковими з наступних підстав.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.10.2020 №13-рп/2020 визнано такими, що не відповідаютьКонституції України(є неконституційними), зокрема:

- пункти 6,8 частини першої статті 11, пункти 1, 2, 6-10-1,12, 12-1 частини першої, частини другу - п`яту статті 12, частину другу статті 13, частину другу статті 13-1, статтю 35, абзаци другий, третій частини першої статті 47, статті 48-51, частини другу, третю статті 52, статтю 65 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII зі змінами;

- статтю 366-1Кримінального кодексу України.

Отже, відповідно до тексту резолютивної частини вказаного рішення ст. 172-6 КУпАП, на підставі якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, не була визнана такою, що не відповідає Конституції України.

У Рішенні Конституційного Суду України від 27.10.2020 №13-рп/2020 зазначається про ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до якої за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені вч. 1 ст. 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку. Склад правопорушення, пов`язаних з корупцією, встановлюється КУпАП.

Відповідно до ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Існування матеріальних норм, які передбачають адміністративну відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, не перебуває у правовому зв`язку зі скасованою Рішенням КСУ ст. 65 Закону, яка у частині першій по суті визначала лише перелік видів відповідальності за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, до яких особа може бути притягнута та яка є бланкетною.

Тому не можна говорити про таку підставу закриття провадження у справі, як скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність (п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Окрім цього суд зазначає й таке.

Згідно з ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що корупційне правопорушення це - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, заяке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно з п. п. 6 п. 1 ч. 1ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» НАЗК має право отримувати заяви фізичних та юридичних осіб про порушення вимог цього Закону, та проводити за власною ініціативою перевірку можливих фактів порушення вимог цього Закону. Також, не передбачено повноважень посадових осіб Національної поліції України щодо проведення будь-яких перевірок з метою запобігання, виявлення та припинення правопорушень, пов`язаних з корупцією,Закон України "Про засади державної антикорупційної політики в Україні (Антикорупційна стратегія) на 2014-2017 роки".

Відповідно до п. 1, п.п. 1 п. 3, п. 5 Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 15.04.2020 №144/20 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.04.2021 за № 362/34645 ( далі Порядок), цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції». Контроль та повна перевірка декларації здійснюються за принципами верховенства права. Контроль декларацій НАЗК здійснює відповідно до цього Порядку через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції, та автоматично засобами програмного забезпечення Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Повну перевірку декларацій відповідно до цього Порядку Національне агентство здійснює через працівників Підрозділу.

Згідно з п. 2 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій на підставі:

1) повідомлень, що надходять від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, а також юридичних осіб публічного права, які у встановленому Національним агентством порядку відповідно до статті 49 Закону перевіряють факт подання декларацій суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали);

2) інформації, що надходить до Національного агентства від осіб, які надають допомогу щодо запобігання і протидії корупції (викривачів), стосовно можливого факту неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування;

3) інформації, що оприлюднюється у засобах масової інформації, у мережі Інтернет та вказує на можливий факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування;

4) самостійного виявлення Національним агентством факту неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування відповідно до даних Реєстру;

5) інформації, що надходить до Національного агентства від правоохоронних органів;

6) інформації, що надходить до Національного агентства від громадських об"єднань, їх членів або уповноважених представників.

У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої (их) у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, Національне агентство перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування шляхом пошуку даних у Реєстрі.

У випадку встановлення факту неподання декларації суб`єктом декларування відповідно до вимог Закону Національне агентство письмово повідомляє про це суб`єкта декларування, керівника державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює суб`єкт декларування, та спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції у визначеному Національним агентством порядку.

Якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, Національне агентство направляє такому суб`єкту лист з проханням надати пояснення щодо причин несвоєчасного подання декларації. За наявності ознак адміністративного правопорушення уповноважена особа Національного агентства складає протокол про адміністративне правопорушення у встановленому законодавством порядку, який за рішенням Національного агентства направляється до суду.

Тобто, з урахуванням поняття «суб`єкт декларування», визначеного Законом України «Про запобігання корупції», даний Порядок визначає суб`єктів, що наділені правом перевірки змін у майновому стані суб`єктів декларування, а також порядок перевірки та дії у разі встановлення факту неподання або несвоєчасного подання відповідних змін суб`єктом декларування.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» повноважень на здійснення перевірки фактів своєчасності подання декларації у органів національної поліції немає.

Посадові особи Національної поліції при виявлені корупційного правопорушення, посилаючись на ст. 255 КУпАП, яка дає їм право на це, складають адміністративні протоколи, але будь-які органи (юридичні особи) Національної поліції України до суб`єктів, які наділені правом перевірки декларацій суб`єктів декларування, - не відносяться.

Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції.

Посадовці Національної поліції вправі виключно у випадку встановлення факту неподання декларації суб`єктом декларування після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціальний уповноважений суб`єкт у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів, скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, посадові особи правоохоронних органів, здійснюючи перевірку особи, як суб`єкта декларування, та складаючи протокол без відповідного звернення до НАЗК, виходять за межі своїх повноважень та діють поза межами чинного законодавства.

У своєму рішенні від 26 березня 2018 року у справі № 800/513/17 Верховний Суд дійшов висновку, що здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у тому числі щодо своєчасності подання, достовірності і повноти відомостей, зазначених суб`єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що чинним законодавством України, Управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, посадовою особою якою складений цей адміністративний протокол, не віднесено до суб`єктів, які наділені правом перевірки декларацій. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції. Посадовці УСР в Хмельницькій області ДСР НП України, відповідно до п. 4 розділу II Порядку вправі виключно у випадку встановлення факту неподання декларації суб`єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого суб`єкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

У той же час, усі обов`язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив (несвоєчасно повідомив) про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК.

У згаданому протоколі не зазначені відомості, а у долучених до нього документах відсутня інформація про те, на якій підставі уповноваженими працівниками Національної поліції проводилась відповідна перевірка з приводу згаданого неподання (несвоєчасного подання) суб`єктом декларування ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період неохоплений раніше поданими деклараціями.

Також, додані до протоколу матеріали не містять відомостей про проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1 , а також повідомлення НАЗК про результати такої перевірки, адресованого уповноваженому правоохоронному органу ( у даному випадку УСР в Хмельницькій області ДСР НП України).

Відповідно до положень ст.255 КУпАП обов`язок щодо належного оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення покладається на уповноважених посадових осіб.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи встановленні у судовому засіданні обставини, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу адміністративного корупційного правопорушення в діях останньої.

Керуючись ст.ст. ч.1 ст. 172-6, 247, 252, 280, 283 285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Р.М. Стасюк