справа №619/4523/21
провадження №3/619/1625/21
ПОСТАНОВА

іменем України

19 листопада 2021 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А.
за участюсекретаря судового засіданняЛоманової І.А.
розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення у відношенні:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ;
яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

установив:

28 серпня 2021 року о 15 год 30 хв в смт Мала Данилівка Харківського району Харківської області ОСОБА_2 керувала автомобілем «Dacia Sandero» р/н НОМЕР_1 по вул. Малоданилівський шлях, на регульованому перехресті з пров. Гагаріна при повороті ліворуч не надала переваги в русі автомобілю «Opel Vectra» р/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку прямо, та скоїла з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила пункт 16.6 Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила наступне. 28 серпня 2021 року близько 15-ї години вона на своєму автомобілі «Dacia Sandero» р/н НОМЕР_1 рухалася по напрямку з м. Дергачі, Харківського району, Харківської області в сторону м. Харкова. У смт Мала Данилівка, Харківського району, Харківської області, виїхала на перехрестя вулиці Малоданилівський Шлях / пров. Гагаріна, виконавши усі приписи п. 16.6 Правил дорожнього руху, на зелений сигнал світлофора, включивши лівий покажчик повороту, маючи намір здійснити поворот ліворуч зупинившись посередині перехрестя, пересвідчившись у безпеці закінчення свого маневру, в ситуації коли потік автомобілів по основній полосі зустрічного руху зупинився, а смуга для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки була вільна, спробувала закінчити маневр. У момент, коли вона ввімкнула першу передачу та почала повільно рухатись в напрямку повороту на ліво, боковим зором помітила, що автомобіль «Opel Vectra» р/н НОМЕР_2 сірого кольору, який до цього рухався по лівій смузі руху позаду колони автомобілів, які стояли по лівій смузі з наміром повороту ліворуч, раптово здійснив маневр вправо на смугу, яка призначена для руху громадського маршрутного транспорту, тобто покинув основну полосу руху та здійснив маневр обгону з права автомобілів основної полоси руху. Побачивши цей маневр автомобіля «Opel Vectra», вона почала приймати міри до гальмування, але у неї не було часу повністю застосувати гальмування і зупинитися, оскільки автомобіль «Opel Vectra» на досить великій швидкості рухався без гальмування до самого моменту зіткнення, що підтверджує схема додана до протоколу. Пунктом 17.2 Правил дорожнього руху передбачено, що водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги, але водій автомобіля «Opel Vectra» р/н НОМЕР_2 ОСОБА_3 рухалася без наміру повороту - прямо та не обравши безпечної швидкості з наміром перетину перехрестя на останні секунди зеленого сигналу світлофора, чим спричинило зіткнення. Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 163964 зазначено, що ОСОБА_4 при повороті ліворуч не надала перевагу в русі автомобілю, який рухався в зустрічному напрямку прямо, та скоїла з ним зіткнення. Однак, при складанні протоколу поліцейським не було зазначено, що транспортний засіб «Opel Vectra» р/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 рухався смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, на схемі дорожньо-транспортної пригоди її не було відображено взагалі. Зазначене вказує на те, що поліцейським СРПП ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області Морозовим А.О. з незрозумілих причин, було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 163964 саме на ОСОБА_5 , яка в свою чергу робила на це зауваження під час складання протоколу.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 пояснила, що вона керувала автомобілем «Opel Vectra» р/н НОМЕР_2 та проїжджала на зелений сигнал світлофора перехрестя вулиць у смт Мала Данилівка. Коли її автомобіль виїхав на перехрестя, то зустрічний автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , який повертав ліворуч по смузі свого руху, вдарив автомобіль потерпілої у ліве переднє крило, внаслідок чого її автомобіль відкинуло праворуч до бордюру та автомобіль ОСОБА_2 повторно вдарив автомобіль потерпілої у задній бампер.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_2 та в момент ДТП перебувала на передньому пасажирському сидінні її автомобіля. Коли донька здійснювала поворот ліворуч, то автомобіль ОСОБА_3 здійснив наїзд на їхній автомобіль.

Як визначено статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, визначені в статті 280 КУпАП, зокрема орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, розглядаючи таку справу, орган повинен забезпечити законність при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 62 Конституції України, яка гарантує дотримання державою принципу презумпції невинуватості особи, передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Гарантії статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод включають зобов`язання суддів надавати достатні підстави для винесення рішень (H. v. Belgium (Н. проти Бельгії), § 53). Достатні підстави демонструють сторонам, що їхню справу було ретельно розглянуто.

Хоча національний суд користується певним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази, він зобов`язаний обґрунтувати свої дії підставами для винесення рішень (Suominen v. Finland (Суомінен проти Фінляндії), § 36).

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 124 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Оскільки така норма закону як ст. 124 КУпАП, яка інкримінується ОСОБА_2 , є бланкетною, то при провадженні у справі необхідно з`ясовувати, серед іншого, яку норму спеціального закону порушила особа, в чому полягає суть цих порушень із відповідним закріпленням вказаних норм в протоколі про адміністративне правопорушення.

Пункт 16.6 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 (далі ПДР), передбачає, що повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Dacia Sandero» р/н НОМЕР_1 , на регульованому перехресті при повороті ліворуч не надала переваги в русі автомобілю «Opel Vectra» р/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку прямо, виїхала на зустрічну смугу та скоїла з ним зіткнення.

Вказані обставини, підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 163964, показаннями потерпілої ОСОБА_3 , схемою наслідків ДТП, з якої вбачається, що зіткнення транспортних засобів відбулося на зустрічній для ОСОБА_2 смузі руху, а також наданими ОСОБА_2 фото з місця ДТП.

Показання свідка ОСОБА_6 підтверджують сам факт зіткнення транспортних засобів, однак показання свідка про те, що автомобіль «Opel Vectra» р/н НОМЕР_2 здійсним наїзд на автомобіль «Dacia Sandero» р/н НОМЕР_1 спростовуються схемою наслідків ДТП та наданими ОСОБА_2 фото з місця ДТП, з яких вбачається, що права сторона автомобіля «Dacia Sandero» взагалі не має ушкоджень від ймовірного наїзду автомобіля «Opel Vectra» р/н НОМЕР_2 . Проте, пошкодження, які отримав автомобіль «Opel Vectra» р/н НОМЕР_2 , свідчать про удар в ліве переднє крило вказаного автомобіля, що підтверджує надані пояснення потерпілої ОСОБА_3 .

Суд відхиляє доводи адвоката Мироненко І.С. про неналежність доказів з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 розділу VIII Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 КУпАП «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністра МВС України №1395 від 07.11.2015 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за №1408/27853, (далі Інструкція) у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються схема місця ДТП (додаток 7), яку підписують учасники ДТП та поліцейський.

Схема наслідків ДТП від 28.08.2021 підписана учасниками ДТП та поліцейським. Будь-яких застережень чи зауважень під час її складання учасниками ДТП не подано. Посилання адвоката на те, що схема має певні недоліки, не спростовує сам факт зіткнення на зустрічній для ОСОБА_2 смузі руху.

Посилання адвоката на те, що зіткнення відбулося на регульованому перехресті вул. Малоданилівський шлях з пров. Гагаріна, а не вулицею Гагаріна, як зазначено у протоколі, не є суттєвим.

Також належить взяти до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ані ОСОБА_2 , ані його захисником Мироненко І.С. не оскаржувалися, що об`єктивно свідчить про відсутність в діях працівників поліції, під час складення протоколу, порушень чинного законодавства, а тому суд дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в цьому протоколі відповідають дійсності.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Поряд з цим, відповідно до вимог п. 1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила.

Отже, потерпіла рухаючись на своєму автомобілі розраховувала, що інші учасники руху, в тому числі ОСОБА_2 , будуть дотримуватись вимог цих Правил, чого остання не дотрималася.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що водій «Opel Vectra» р/н НОМЕР_2 ОСОБА_3 порушила правила дорожнього руху та внаслідок саме цих порушень сталася вищезазначена ДТП.

Поряд з цим, відповідно до відомостей схеми місця ДТП вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталась на зустрічній смузі руху для ОСОБА_2 .

Цього факту ОСОБА_2 не заперечувала під час складання цієї схеми, про що свідчить його підпис у цій схемі, а також в судовому засіданні вона теж не заперечувала того, що саме вона власноручно підписала цю схему.

Крім того, у своїх поясненнях у суді ОСОБА_2 підтверджує, що автомобіль «Opel Vectra» р/н НОМЕР_2 виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофора та його виїзд вона бачила. Проте, вона почала рух ліворуч, а не здійснила заходи щодо зупинення свого транспортного засобу, внаслідок чого здійснила зіткнення з «Opel Vectra» р/н НОМЕР_2 .

При цьому суд відмічає, що у письмових поясненнях ОСОБА_2 , які були надані безпосередньо після ДТП, вона вказувала, що автомобіль «Opel Vectra» р/н НОМЕР_2 рухався на червоний сигнал світлофора.

Посилання ОСОБА_2 та її захисника адвоката Мироненко І.С. на рух автомобіля «Opel Vectra» р/н НОМЕР_2 не по тій смузі руху та некоректність складеної схеми ДТП не спростовують порушення ОСОБА_2 пункту 16.6 Правил дорожнього руху та як наслідок вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд дійшов висновку, що ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 пункту 16.6 Правил дорожнього руху.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Отже, вина ОСОБА_2 у вчиненні вищевказаного правопорушення доказана в повному обсязі та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення і матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу.

У зв`язку з цим, відсутні правові підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, у відношенні ОСОБА_2 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, про що клопотала адвокат Мироненко І.С.

Згідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, суддею не встановлено.

Отже, з огляду на характер вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу ОСОБА_2 , ступінь її вини за адміністративне правопорушення, суддя дійшов висновку про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п.п. 5 п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення: 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року № 1082-IX, прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2021 року встановлений в розмірі 2270 гривні.

Так як на ОСОБА_2 накладається адміністративне стягнення, то відповідно до ст. 401 КУпАП їй необхідно сплатити судовий збір.

Санкція статті 124 КУпАП, за якою складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

За загальним правилом у випадку, якщо певний акт носія публічної влади, вчинений у безпосередньому зв`язку з певним кримінальним діянням, не містить елементу покарання як такого, суд не визнає факту кримінального обвинувачення. Якщо ж елемент покарання наявний, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення має природу кримінального злочину.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) поширює на провадження у справах про адміністративні правопорушення стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, тобто норми кримінального процесуального законодавства.

За практикою ЄСПЛ штраф не є покликаний бути грошовою компенсацією шкоди, але має каральний і стримуючий характер, що також є ознакою кримінальних покарань. (Постанова Європейського Суду у справі «Каспаров та інші проти Російської Федерації», § 43, Постанова Європейського Суду у справі «Нємцов проти Російської Федерації» ( Nemtsov v. Russia ) від 31 липня 2014 року, скарга № 1774/111, § 83, Постанова Великої Палати Європейського Суду по справі «Юссила проти Фінляндії» (Jussila v. Finland), скарга № 73053/01, § 38, ECHR 2006 - XIV).

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн, ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

У справі «Маліге проти Франції» («Malige v. France», заява №27812/95, рішення від 23.09.1998 року) ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91).

За вказаних обставин, враховуючи стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП має місце висунення «кримінального обвинувачення».

Складення даної постанови вимагає значного часу, враховуючи стандарти, які встановлює Конвенція на провадження у справах про адміністративні правопорушення, суддя дійшов висновку про застосування ч. 2 ст. 376 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 КПК України якщо складання судового рішення у формі ухвали (постанови) вимагає значного часу, суд має право обмежитися складанням і оголошенням його резолютивної частини, яку підписують всі судді. Повний текст ухвали (постанови) повинен бути складений не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини і оголошений учасникам судового провадження.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 124, 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 454,00 грн судового збору.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніше 15 днів з дня вручення йому цієї постанови, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в поряду, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Є. А. Болибок