ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі судді Міняйла М.П., за участі секретаря Тимошенко Л.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду Миколаївської області від 05.01.2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно постанови судді, 21.10.2020 року близько 17 год. 30 хв. у м.Миколаєві за адресою: проспект Центральний,313, водій ОСОБА_1 , здійснюючи перевезення пасажирів транспортним засобом автобус-мікроавтобус марки «VOLKSWAGEN LT35» ПЕ державний номерний знак НОМЕР_1 , в режимі маршрутного таксі по маршруту №20, фірма-перевізник «ТФТ» та перевозив пасажирів у кількості більшій, ніж передбачено технічними характеристиками транспортного засобу, а саме: в кількості 29 пасажирів, при кількості сидячих місць 18, згідно свідоцтва реєстрації транспортного засобу НОМЕР_2 , чим порушив вимоги абзацу першого підпункту 2 пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року, зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 13.10.2020 року №956.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, тобто визнаний винним у порушенні правил щодо карантину людей .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення.

Вказує, що суд при винесенні рішення порушив норми КУпАП.

Стверджує, що він був вимушений везти людей в робочу перевозку в більшій кількості, ніж передбачено, оскільки іншим транспортом їм неможливо дістатися до роботи.

Зазначає, що йому погрожували заподіянням тілесних ушкоджень, якщо він не довезе людей до місця їх зупинки.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив наступне.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Диспозиція ст. 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Норма ст. 44-3 КУпАП носить бланкетний характер, оскільки у наведеній диспозиції відсилає до закону та інших актів законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, що регулюють та встановлюють певні санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми. Тому в протоколі про адміністративне правопорушення має зазначатися відповідна норма спеціального закону, законодавчого акту, який регламентує діяльність у вказаній сфері.

В даному випадку, ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог абз. 1 п.п. 2 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів №641 від 22.07.2020 р. зі змінами, визначеними Постановою Кабінету Міністрів №712 від 12.08.2020 р., якою заборонено здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, який відповідно до вимог ст. 251 КУпАП є доказом у справі, 21.10.2020 близько 17 год. 30 хв. у м. Миколаєві за адресою: проспект Центральний,313, водій ОСОБА_1 , здійснюючи перевезення пасажирів транспортним засобом автобус-мікроавтобус марки «VOLKSWAGEN LT35» ПЕ державний номерний знак НОМЕР_1 , в режимі маршрутного таксі по маршруту №20, фірма-перевізник «ТФТ» та перевозив пасажирів у кількості більшій, ніж передбачено технічними характеристиками транспортного засобу, а саме: в кількості 29 пасажирів, при кількості сидячих місць 18, згідно свідоцтва реєстрації транспортного засобу НОМЕР_2 , чим порушив вимоги абзацу першого підпункту 2 пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року, зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 13.10.2020 року №956.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав та підтвердив обставини справи.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 дав аналогічні показання.

Дані, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що під час зупинки транспортного засобу "Volkswagen LT 35", поліцейський пояснив водію чому відносно нього складається протокол про адміністративне правопорушення та вказав суму штрафу за дане правопорушення. ОСОБА_1 погодився з даним правопорушенням та просив не складати відносно нього протокол.

При цьому, з відеозапису видно, що в салоні транспортного засобу перебували пасажири, котрі стояли, через відсутність місць для сидіння, які були заповнені.

Апеляційний суд наголошує, що не виконавши встановленні Кабінетом Міністрів України карантинні обмеження, ОСОБА_1 свідомо поставив під загрозу життя та здоров`я інших людей, а контролювати кількість пасажирів, які знаходяться в салоні автобусу (маршрутного таксі), забезпечення безпеки їх життя та здоров`я, є безпосереднім обов`язком водія транспортного засобу, який здійснює пасажирське перевезення.

За такого, ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. Тому підстав для скасування постанови, про що просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Апелянт вважає, що його дії є малозначними і просить скасувати судове рішення на підставі ст. 22 КУпАП. Така його думка є хибною.

Так, законодавство не містить переліку або вказівок на ознаки, що дають змогу судити про малозначність провини. Очевидно, що це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої суспільної шкоди й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам чи безпосередньо громадянину.

Звільнення від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП є правом, а не обов`язком суду, тож застосовують лише в сукупності усіх з`ясованих фактів, що дають можливість вирішити питання про доцільність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

З огляду на те, що об`єктом вказаного правопорушення, передбаченого ст. 443 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони здоров`я населення, а об`єктивна сторона виражається в ухиленні (порушенні) особи від правил, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, такі дії завдають шкоди як державним (суспільним) інтересам, так і інтересам громадян.

Отже, зважаючи на всі обставини справи й характер вчиненого правопорушення, беручи до уваги суспільну небезпеку вказаних дій у період карантину в країні, вид і розмір стягнення, яке законодавець передбачив за зазначені дії, апеляційний суд вважає, що в цьому разі немає підстав для звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП.

Що стосується адміністративного стягнення, яке накладено на правопорушника, то воно відповідає вимогам ст. 23, 33 КУпАП.

Згідно зі ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положення статті 33 КУпАП регламентують, що адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Санкцією ст. 44-3 КУпАП передбачено стягнення у виді штрафу у розмірі від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП має передусім превентивний характер, тобто є засобом запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, серед невизначеного кола осіб.

Стягнення за вчинене адміністративне правопорушення накладено у межах санкції статті 44-3 КУпАП.

Обставини, які пом`якшують відповідальність, не встановлені.

Зважаючи на всі обставини справи й характер вчиненого правопорушення, призначений вид стягнення за вчинене адміністративне правопорушення є необхідним і достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За такого, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Міняйло М.П.