Справа № 503/1114/21
Провадження №3/503/668/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділу поліцейської діяльності № 1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 443 КУпАП,

встановив:

31 серпня 2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАБ № 571511, згідно змісту якого 31 серпня 2021 року о 11.00 годині ОСОБА_1 перебував на вул. Соборній в м. Кодима Подільського району Одеської області без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, чим порушив підпункт 2 пункту 22 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 443 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 повторно не з`явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, про місце і час розгляду справи був своєчасно сповіщений належним чином, у відповідності до вимог ст. 2772 КУпАП, що підтверджує повідомлення № 045 про особисте вручення йому 10.11.2021 року рекомендованого поштового відправлення № 983 із судовою повісткою про виклик за адресою фактичного місця проживання та повідомлення № 013 про вручення його сестрі 09.11.2021 року рекомендованого поштового відправлення № 967 із судовою повісткою про виклик за адресою зареєстрованого місця проживання. Крім того, про дане судове засідання ОСОБА_1 також був повідомлений відповідною телефонограмою від 23.10.2021 року. Таким чином судом було вжито заходів для виклику ОСОБА_1 за всіма відомими засобами зв`язку з ним. Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 на адресу суду не надходило. Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. З аналізу постанови Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №0870/8014/12 вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За перелічених вище обставин суд вважає, що неявка ОСОБА_1 на судовий розгляд не має поважних причин та свідчить про ухилення останнього від участі в судовому засіданні з метою створення штучних перешкод у розгляді справи, як обраний спосіб захисту. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, ч.2 ст. 268 КУпАП не визнає обов`язковою присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 443 КУпАП. У зв`язку з вище викладеним суд вважає за можливе розглянути справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справ в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступне.

Згідно ч.1 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (стаття 9 КУпАП).

Диспозиція частини першої статті 443 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно підпункт 2 пункту 22 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 року № 1236 (із відповідними змінами), З 17 червня 2021 р. на території України встановлюється зелений рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Однак, судом встановлено, що в матеріалах справи № 503/1113/21 наявний протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 098692 складений 31.08.2021 року о 07.40 годині, в якому зазначено, що особу ОСОБА_1 було встановлено паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 від 30.08.2005 року.

Відповідно до змісту самого протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАБ № 571511 (а.с.2) особу ОСОБА_1 було встановлено паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 від 30.08.2005 року, виданим Чугуївським РВ.

Крім того, у постанові по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ № 656863 від 31.08.2021 року (а.с.5), за фактом правопорушення вчиненого ОСОБА_1 31.08.2021 року о 11.00 годині, зазначено, що особу ОСОБА_1 було встановлено за паспортом серії НОМЕР_1 від 30.08.2005 року, виданим Чугуївським РВ.

Таким чином з наведеного виходить, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 від 30.08.2005 року, виданий Чугуївським РВ, був у ОСОБА_1 31.08.2021 року о 07.40 годині і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення вчинене ним 31.08.2021 року о 11.00 годині.

Сукупність вище вказаних відомостей спростовує той факт, що ОСОБА_1 31 серпня 2021 року о 11.00 годині перебував на вул. Соборній в м. Кодима Подільського району Одеської області без документів, що посвідчують особу.

Беручи до уваги та оцінюючи в сукупності докази додані до протоколу про адміністративне правопорушення, суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, не дають підстав вважати, що особа вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 443 КУпАП, оскільки суду не надано належних і достовірних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно перебував на вулиці без документів, що посвідчують особу, а тому відсутня сама подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 443 КУпАП.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що під час доведення винуватості особи не має залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для її виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Виходячи з положень ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЄСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

У зв`язку з чим тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи зазначене вище матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять обсягу належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, на підставі яких суд мав би можливість дійти до неспростовного висновку про наявність події правопорушення в діянні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, то провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 213, 221, 246-247, 268, 283-284 КУпАП,

постановив:

Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зач.1 ст. 443 КУпАП у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.В. Вороненко