Справа № 265/9102/21
Провадження № 3/265/2855/21
П О С Т А Н О В А

25 листопада 2021 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області Щербіна Артем Валентинович, у присутності секретаря судового засідання Чубукової С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2021 року на адресу суду з відділу поліції №2 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ №788371 від 03.11.2021 вбачається, що 03.11.2021 року, о 13.15 год., фізична особа підприємець ОСОБА_2 , не забезпечила у магазині, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . нанесення маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш 1,5 м., а також не забезпечила централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окрема контейнери «урни», чим порушила вимоги абз. 1,4 п.п.9 п.2.2. постанови КМУ від 09.12.2020 №1236, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом направлення судової повістки на адресу її реєстрації як фізичної особи підприємця.

Згідно з ч.1 до ст.44-3 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Під час розгляду вказаної справи, суддя вважає за необхідне, врахувати «критерії Енгеля», які були сформовані Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів», та класифікувати адміністративне правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП, як кримінальне за тяжкістю стягнення, оскільки у разі визнання останньої винною, на неї може бути накладено штрафу розмірі від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, ч.2 ст.53 КК України передбачає, що розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Згідно з ч.ч.2, 4 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, якщо за його вчинення передбачене основне покарання, зокрема у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, якщо за його вчинення передбачене основне покарання, зокрема у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, класифікація адміністративного правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_1 за «критеріями Енгеля» як кримінального, зобов`язує суддю при розгляді справи дотримуватися гарантій, передбачених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Пункт 1 ч.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» передбачає, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.

З відеофайлів, доданих до протоколу вбачається, що у торгівельному залі магазину «Каштан» не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш як 1,5 метра.

Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року №1026 (надалі Інструкція №1026), передбачено порядок застосування портативних відеореєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів, а також загальний порядок зберігання та видачі відеозаписів.

Так, відповідно до положень Інструкції №1026, відеозапис проводиться із застосуванням портативних відеореєстраторів на цифрові носії інформації - карти пам`яті, які обліковуються з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів.

В той же час, судді не надано будь яких доказів, які підтверджують, що додані до протоколу серія ВАБ №788371 від 03.11.2021 відеозаписи були зроблені з використанням портативних відеореєстраторів на цифрових носіях інформації та вивантаженні з карт пам`яті, що обліковуються і мають відповідні інвентарні та номенклатурні номери, а головне - застосовувалися під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, з вказаних відеозаписів не вбачається, час та дата їх запису.

Отже, суддя вважає, що відеозаписи додані до протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ №788371 від 03.11.2021 є недопустимими доказами.

Щодо пояснень ОСОБА_1 , то з них вбачається, що у магазині було нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами, але воно було пошкоджено, проте ОСОБА_1 зобов`язалась його відновити.

Щодо пояснень ОСОБА_3 , то суддя їх до уваги не приймає, оскільки вони написані нерозбірливим почерком та з тексту неможливо встановити їх однозначний зміст.

Частина 1 ст.251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши у сукупності надані докази, суддя робить висновок, що ОСОБА_1 вчинила порушення правил щодо карантину людей, передбачених іншими актами законодавства, а саме: постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а саме: абз.1 пп.9 п.2-2 «діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш як 1,5 метра», тобто адміністративне правопорушення, передбачені ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення, зокрема враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст.35 КУпАП суддею не встановлені.

До обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст.34 КУпАП, суддя визнає вчинення адміністративного правопорушення вперше, зобов`язання одразу усунути виявлене порушення, а також відсутність будь яких шкідливих наслідків від дій ОСОБА_1 через вчинення нею адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Таким чином, суддя робить висновок про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності внаслідок малозначності вчиненого адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 22, 34, 35, 44-3, 251, 252, 280, 283, 284, 288, 289, 291, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

2. Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП на підставі ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

3. Ця постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

4. Ця постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А.В. Щербіна