Справа № 156/1005/20 Провадження №33/802/97/21 Головуючий у 1 інстанції:Федечко М. О.
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 11 грудня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 11 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 14.09.2020 року о 07 годині 50 хвилин керував автомобілем марки «Фольксваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_1 по автодорозі Ковель-Нововолинськ-Жовква, 81 км в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився за допомогою алкотестера «Драгер-3578», чим порушив п.2.9А ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову суду незаконною та необгрунтованою. Вказує на те, що він перебував на лікуванні і не міг скористатися своїм правом на надання йому правової допомоги чи самостійного захисту себе в судовому засіданні, а відповідно, на його думку, відбулося порушення права на захист. Вказує на те, що за кермом транспортного засобу він не був, був його друг ОСОБА_2 , який вдома забув посвідчення водія. Все що написано в протоколі, вказує ОСОБА_1 , він писав зі слів працівника поліції, щоб отримати попередження, а не штаф.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріалами справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного висновку.

В судове засідання ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду справи, в зазначений час та дату не з`явився. На адресу Волинського апеляційного суду 06.01.2020 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про слухання справи у його відсутності. А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст.268 КпАП України.

Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона правопорушення, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №230265 від 14.09.2020 року (а.с.3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за допомогою Alcotest «Драгер-3578». Результат згідно акту огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння є позитивний 0,66%. (а.с.6);

- роздруківкою показань технічного приладу DRAGER (а.с.1, 2);

- поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.5);

- відеозаписом з нагрудних камер інспекторів поліції (а.с.9).

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

При цьому не заслуговують на увагу суду посилання ОСОБА_1 про наявність підстав для скасування постанови внаслідок розгляду справи саме у його відсутності. Так, судом було вжито достатніх заходів для своєчасного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, і цьому надано вірну правову оцінку місцевим судом, з чим і погоджується апеляційний суд.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, то вони не заслуговують на увагу апеляційного суду та спростовуються матеріалами справи, яким надано оцінку під час перегляду матеріалів справи в суді апеляційної інстанції.

Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.

Беручи до уваги вищенаведене, апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а фактично спрямовані на уникнення ним адміністративної відповідальності.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 11 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.