Справа № 346/4861/21
Провадження № 3/346/2692/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Яремин М.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

01.10.2021 року о 23:57 год. в м. Коломия, по вул. Карпатська, Івано-Франківської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Renault Megan", номерний знак " НОМЕР_2 ", з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що того дня він разом з дружиною та дітьми святкували одруження їхнього родича. Близько 00:00 год. поверталися до дому та під час руху автомобіля помітив поліцейський автомобіль та зупинився. Працівники поліції поводили себе зухвало, штовхали його, брали за руки, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, оскільки хотів, щоб це все швидше закінчилося, а також перебуваючи в стані нервового зриву сказав, що відмовляється від проходження огляду. Також зазначив, що вказана подія тривала близько двох годин, жодних свідків не було, він нічого не підписував. З відповідною заявою на дії працівників поліції не звертався. Посвідчення водія не нього не вилучали. Близько року тому (червень-липень 2020 року) його притягували до відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Його захисник, адвокат Любчик С.Р. в судовому засіданні вину ОСОБА_1 заперечив з підстав, вказаних ним в письмовому клопотанні, згідно з яким просить провадження в даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Зазначає, що копію протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не вручено, запису в протоколі про те, що він відмовився від отримання такої копії немає. В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння не зазначено місце, дату і час його складання, що є обов`язковими реквізитами документу. Також в акті зазначено, що свідки не залучались, водночас не зазначено, що було застосовано технічні засоби відеозапису. В направленні на огляд водія з встановлення стану алкогольного сп`яніння також не зазначено місце його складання. До протоколу працівники поліції долучи диск, що містить кілька самостійних окремих відеозаписів, зміст яких не містить жодних відомостей про особу, що здійснює відео записування, а також під час їх перегляду не можливо точно встановити хронологію та суть подій. На першому відео зафіксовано момент зупинки автомобіля та питання працівника поліції чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої, на що останній відповів, що не вживав, на пропозицію пройти огляд за допомогою приладу Драгер, а також проїхати в медичний заклад для проходження огляду водій погодився. Адекватна поведінка водія з добре координованими рухами і зв`язною мовою, а також погодження на пропозицію пройти огляд спростовують твердження поліцейського про те, що нібито ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився. Також зазначає, що на третьому відео записі не відображено дату і час, а також процедуру огляду ОСОБА_1 . Крім того, у протоколі відсутня вказівка на місце вчинення адміністративного правопорушення, що також свідчить про порушення вимог закону.

Однак, вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та доводиться наступними матеріалами справи:

- даними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 459889 від 02.10.2021 року, в якому зазначені встановлені судом обставини щодо часу і місця вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення (а.с.1);

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, згідно з яким ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився (а.с.2);

- даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння 02.10.2021 року до закладу охорони здоров`я КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР, яке виписане на ім`я ОСОБА_1 , з посиланням на виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, з якого вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився(а.с.3);

- даними переглянутого в судовому засіданні відеозапису працівника поліції, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем, що був зупинений працівниками поліції за допомогою звукового сигналу та проблискових маячків. Крім цього, на відео також зафіксовано пропозицію працівників поліцій ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній спочатку погоджується, однак, згодом відмовляється від проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу. Проїхати в медичний заклад він теж відмовився.

Допитана в судовому засіданні 22.11.2021 року свідок ОСОБА_2 , яка невісткою ОСОБА_1 , суду пояснила, що вказаного дня разом з подружжям ОСОБА_3 перебувала на святкуванні у їхнього родича. Близько 00:00 год. вони поверталися додому та були зупинені працівниками поліції, які поводили себе агресивно, притисли ОСОБА_1 до дверей автомобіля та хотіли щоб водій подихав у трубку. Вони також пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в лікувальному закладі, на що останній погодився. Однак, його дружина почала питати яким чином обробляють даний прилад, враховуючи епідеміологічну ситуацію в країні (через захворюваність коронавірусною хворобою), та він такий огляд не пройшов. Також зазначила, що з моменту зупинки транспортного засобу до моменту відеозапису пройшло більше двох годин, інших свідків не залучали.

Допитана в судовому засіданні 22.11.2021 року свідок ОСОБА_4 (дружина ОСОБА_1 ) пояснила, що ОСОБА_1 спиртні напої того дня не вживав. Крім них, в автомобілі також були діти і через епідеміологічну ситуацію в країні боялись, щоб не заразитись хворобою. В лікарню ОСОБА_1 хотів їхати, але вона його не відпустила. Також зазначила, що з моменту зупинки автомобіля до огляду ОСОБА_1 пройшло більше двох годин, копію протоколу працівники поліції їм не надали. Крім того, існували сумніви яким чином обробляють прилад для проходження огляду після роботи з ним впродовж дня з метою захисту від поширення хвороб, зокрема, коронавірусу.

З рапортів поліцейських вбачається, що 01.10.20211 року о 23:57 год. в м. Коломия, по вул. Карпатська, Івано-Франківської області, під час патрулювання помічено транспортний засіб марки "Renault Megan", номерний знак " НОМЕР_2 ", під керуванням ОСОБА_1 , який перетнув подвійну суцільну смугу. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 , у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. ОСОБА_1 було запропоновано пройти освідчення на факт вживання алкоголю за допомогою газоаналізатора «Драгер 6820», на що останній відмовився та від проходження медичного освідчення в Коломийській ЦРЛ відмовився.

Згідно з п.2 Інструкції про порядок та виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, що передбачені у п.3 названої Інструкції, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Діючим законодавством про адміністративне правопорушення зокрема приписом ст. 251 КУпАП, передбачено те, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На відеозаписі зафіксовані дії працівників поліції та особи, що притягається до відповідальності, що у даному випадку є необхідним та достатнім для прийняття рішення по суті.

Суд звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Так, відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Уразі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення.

Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Суд вважає, що працівниками поліції було правомірно та у відповідності до вимог КУпАП зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.

Суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

При цьому, слід зазначити, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до норм чинного законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що під час його складання ОСОБА_1 відмовився від дачі письмових пояснень.

Суд звертає увагу на те, що право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень.

Зокрема, відповідно до практики розгляду справ Європейським судом з прав людини право на мовчання та право не давати свідчення проти себе не є абсолютними правами «не можна сказати, що рішення обвинуваченого мовчати впродовж усього кримінального провадження обов`язково не повинно мати наслідків, коли суд, що розглядає справу, намагатиметься оцінити докази проти нього. Питання, чи порушують статтю 6 негативні висновки, зроблені з мовчання обвинуваченого, має вирішуватися у світлі всіх обставин справи».

Право особи не давати пояснення не повинно перешкоджати «тому, щоб мовчання обвинуваченого в ситуаціях, які чітко вимагають його пояснення, бралося до уваги при оцінюванні переконливості доказів наведених обвинуваченням (справа «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства»).

Суд вважає, що гарантії щодо реалізації права не свідчити проти себе не позбавляють суд можливості враховувати відмову особи, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення від дачі показань, за умови доведеності його вини поза розумним сумнівом на підставі сукупності доказів, досліджених судом.

Суд вважає, що ситуація, відповідно до якої було складено протокол про адміністративне правопорушення, вимагала від нього надати детальні пояснення, щодо обставин, які призвели до таких наслідків.

Крім того, матеріали справи не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, в тому числі і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому слід зазначити, що не заслуговують на увагу твердження захисника про те, що в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння вказано, що свідки не залучалися та не зазначено, що застосовані технічні засоби відеозапису, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, на яку посилається захисник, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення вказано, що свідки не залучалися, а до протоколу додаються, в тому числі, відеозапис.Крім того, безпідставними слід визнати пояснення захисника про те, що у наданих відеофайлах не зафіксовано проведення огляду ОСОБА_1 , оскільки останній від такого огляду відмовився та протокол щодо нього складено за відмову від проходження огляду у встановленому законодавством порядку, а посилання на відсутність в акті огляду місця, дати і часу його складання спростовується вказаним актом, у якому відсутні відповідні графи для такого заповнення.

Суд розцінює критично пояснення ОСОБА_1 та захисника, оскільки вони спростовуються дослідженими судом доказами. Також суд вважає, що заперечення ОСОБА_1 та його захисником вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в той час коли докази свідчать про протилежне, є наміром уникнути відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення. Пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 суд до уваги не приймає, оскільки вони є близькими родичами ОСОБА_1 , а тому є зацікавленим в результатах розгляду справи.

На підставі вищенаведеного та, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 221, 283, 284, 288-290, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 454 гривні судового збору в дохід держави: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті7та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Суддя Яремин М. П.