ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2021 Справа №607/21119/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк Василь Михайлович, розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського районного відділення поліції ТВП Головного управління національної поліції в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , приватного підприємця,

за статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2020 року до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від Тернопільського районного відділення поліції ТВП Головного управління національної поліції в Тернопільській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 18 листопада 2020 року серії АПР18 №717816, 15 листопада 2020 року о 12 год. 00 хв., було виявлено, що директор ринку 15-го Квітня, що в с.Байківці, Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_1 не забезпечив належним чином виконання постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року зі змінами, затвердженими постановою КМУ №1100 від 11.11.2020 року із змінами та доповненнями, допустив роботу речового ринку (секунд хенд).

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що немає жодного відношення до ринку, що знаходиться по АДРЕСА_2 , не являється ні його директором, ні власником.

Діяння ОСОБА_1 кваліфіковані за діючою на час вчинення правопорушення ст.44-3 КУпАП.

Частиною першою статті 8 КЗпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Статтею 44-3 КУпАП, в редакції, діючій на момент вчинення адміністративного правопорушення, передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.44-3КУпАП полягає у порушенні правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України, іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція статті носить банкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона.

Отже, у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, які саме професійні обов`язки покладались на ОСОБА_1 , відповідно до яких конкретно нормативних актів (інструкцій, правил, вказівок тощо) та, які з цих правил порушено особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Підпунктом 1 пункту 15 постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року, з урахуванням змін і доповнень, викладених у постанові КМУ №1100 від 11.11.2020 року (чинною на дату вчинення правопорушення), додатково до обмежень, передбачених п. 10 постанови, забороняється в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14.11.2020 року до 30.11.2020 року приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

Вказана постанова не встановлює правила карантину людей, санітарно-гігієнічні чи санітарно-протиепідемічні правила і норми, а лише забороняє займатись підприємницькою діяльністю закладам громадського харчування шляхом приймання відвідувачів в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14.11.2020 року до 30.11.2020 року.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних і допустимих доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 листопада 2020 року о 12 год. 00 хв., було виявлено, що директор ринку 15-го Квітня, що в с.Байківці, Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_1 не забезпечив належним чином виконання постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року зі змінами, затвердженими постановою КМУ №1100 від 11.11.2020 року із змінами та доповненнями, допустив роботу речового ринку (секунд хенд).

Так, в матеріалах справи відсутні відомості, які би підтверджували усі вказані в протоколі про адміністративне правопорушення обставини, зокрема, те що ОСОБА_1 є директором ринку по АДРЕСА_2 і, що саме на нього покладається обов`язок щодо забезпечення умов карантину.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції».

Згідно приписів ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, в ході розгляду справи не встановлено, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбачений статтею 44-3 КУпАП, оскільки не доведено, що він не є суб`єктом тих дій, які викладені і за вчинення яких настає відповідальність за ст. 44-3 КУпАП. Докази вини ОСОБА_1 щодо не вжиття заходів щодо дотримання карантинних норм в матеріалах справи відсутні. Зокрема, судом не встановлено жодного доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 є директором ринку і вчинив правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, а тому справу щодо нього слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції закону № 530-IX від 17.03.2020, закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у випадках передбачених ст. 287 КУпАП, а саме особою, щодо якої її винесено, потерпілим, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, а саме у випадку нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

СуддяВ. М. Позняк