Справа № 544/1431/20
Пров.№ 3/544/8/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2021 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі судді Нагорної Н.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Пирятинського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Суми), у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 1831 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №11 від 22.10.2020 ОСОБА_1 не сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 400грн щомісячно, починаючи з 19 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість зі сплати аліментів становить 27053,74грн, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документу до виконання. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1831 КУпАП, а саме, несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документу до виконання.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснив, що останні 8 місяців не сплачував аліменти, оскільки втратив працездатність. Перебував у лікарні у зв`язку з хірургічним втручанням. Раніше був борг по сплаті аліментів в сумі 90тис гривень, але після офіційного працевлаштування борг погашався. Державний виконавець не говорила про збільшення розміру аліментів, а тому він уважав, що має сплачувати аліменти відповідно до виконавчого листа в сумі 400грн. Про наявність боргу також не знав. Окрім цього додав, що старший син, на утримання якого він також сплачує аліменти, на даний час проживає з ним та перебуває на його утриманні. З розрахунком боргу не згоден, буде його оспорювати. Суд, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Частинами 1-3 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 245,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП наступає за несплату аліментів, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Суб`єктивна сторона правопорушення за ст. 183-1 КУпАП характеризується, насамперед, обізнаністю особи щодо обов`язку по сплаті аліментів.

Також відповідальна особа, яка складає протокол за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, повинна встановити причини несплати аліментів боржником.

Всупереч зазначеним нормам закону, державний виконавець Пирятинського РВ ДВС Ціко В. О., яка склала протокол відносно ОСОБА_1 , не надала суду доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно був обізнаний про обов`язок сплачувати аліменти в більшому розмірі, аніж вказаний у виконавчому листі, а також про існування у нього заборгованості у вказаному розмірі, при цьому ОСОБА_1 не визнає борг в даному розмірі, що свідчить про наявність спору щодо розміру заборгованості.

Окрім цього, протокол №11 від 22 жовтня 2020 року та додані до нього документи містять суттєві неточності, що перешкоджають встановленню всіх важливих обставин справи. Так, в протоколі вказано, що ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому до протоколу додано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протоколі про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02). Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися від захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього документи, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1831 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі у зв`язку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст. 1831, п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.1831 КУАП - закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області. Постанову може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП, при застосуванні заходів примусового впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Н. В. Нагорна