Справа № 946/6958/20
Провадження № 3/946/24/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 січня 2021 року місто Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бальжик О.І., розглянувши матеріали, які надійшли які надійшли з Ізмаїльського ВП ГУНП України в Одеській області, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Озерне Ізмаїльського району Одеської області, громадянки України, не працюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 173 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

І. Суть справи

1.1. Згідно наданих матеріалів, 25.10.2020 року приблизно о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_1 порушила громадський порядок на ДВК №520980, на зауваження членів ДВК не реагувала, жмакала бюлетені, стукала руками та ногами по виборчим урнам.

ІІ. Процедура та позиції сторін

2.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 30.10.2020 року, справа №946/6960/20 передана на розгляд судді Бальжик О.І. (а.с.9).

2.2. У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнала, пояснивши, що громадський порядок не порушувала, оскільки висловлювала свою громадську позицію. Бюлетені не жмакала, по виборчих урнах руками і ногами не стукала. Протокол про адміністративне правопорушення вважала недопустимим доказом, оскільки в порушення вимог закону працівником поліції були внесенні до нього додаткові записи після того, як він був підписаний та наданий їй для ознайомлення. В останнє судове засідання не з`явилася.

ІІІ. Оцінка та висновки судді

3.1. Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшла такого висновку.

3.2. Принцип 7 Рекомендації No R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій визначає, що обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади.

Таким чином, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч.2 ст.251 цього Кодексу). Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а вимагання від особи надання доказів на свій захист і спростування такого протоколу, є неприпустимим в контексті принципу презумпції невинуватості.

3.3. Стаття 280 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

3.4. Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, протоколом про адміністративне правопорушення.

3.5. Отже, складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

3.6. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

3.7. Надаючи правову оцінку протоколу про адміністративне правопорушення на предмет його допустимості, суддя виходить з такого.

3.8. Згідно з ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

3.9. Пункт 7 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України 06.11.2015 року №1376 (надалі Інструкція №1376), визначає, що не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

3.10. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №190867, 25.10.2020 року приблизно о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_1 порушила громадський порядок на ДВК №520980, на зауваження членів ДВК не реагувала, жмакала бюлетені, стукала руками та ногами по виборчим урнам. Поняті: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно з примірником протоколу, наданого ОСОБА_1 , який підписаний дільничним Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області Дамаскіним І.І., 25.10.2020 року приблизно о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_1 порушила громадський порядок на ДВК №520980, на зауваження членів ДВК не реагувала.

3.11. У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

3.12. У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

3.13. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) надає «автономне» значення концепції «кримінальне обвинувачення», незалежне від категорій, що використовуються в національних правових системах держав - учасниць Конвенції («Адольф проти Австрії» (Adolf v. Austria), пункт 30).

Першочергова оцінка ЄСПЛ застосовності кримінального аспекту ст.6 Конвенції ґрунтується на критеріях, викладених у рішенні у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (Engel and Others v. the Netherlands) (пункти 82-83): 1) класифікація в національному законодавстві; 2) характер правопорушення та 3) суворість покарання, ризику якого піддається відповідна особа.

При цьому, в практиці ЄСПЛ перший критерій має відносну значимість та слугує тільки як відправна точка. Другий та третій критерії являються альтернативними та необов`язково застосовуються одночасно; для вирішення про застосовність ст.6 Конвенції достатньо, щоб розглядуване правопорушення за своїм характером вважалось «кримінальним» з точки зору Конвенції або щоб за вчинене правопорушення на особу покладалось покарання, яке за своїм характером та ступеню серйозності належало в цілому до «кримінальної» сфери («Озтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), пункт 54; «Лутц проти Німеччини» (Lutz v. Germany), пункт 55).

Аналізуючи вказані вище джерела права, враховуючи вид та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, порівнюючи її з санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 КК України, вважаю, що адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП з точки зору Конвенції можна вважати «кримінальним». Тому, з урахуванням засад правосуддя та принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, вважаю обґрунтованим застосування в даному випадку положень ст.62 Конституції України, відповідно до ч.3 якої, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

3.14. Відтак, приймаючи до уваги, що посадова особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, в порушення вимог Інструкції №1376 внесла до нього додаткові записи після того, як він був нею підписаний та наданий ОСОБА_1 для ознайомлення, зважаючи на те, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, суддя приходить до висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №190867 від 25.10.2020 року не є допустимим доказом у справі.

3.15. Одночасно, суддя наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

3.16. Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

3.17. Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

3.18. Пунктом першим частини першої статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

3.19. За вказаних обставин, суддя дійшла висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 173 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 173, 247, 251, 252, 266, 276-280, 283 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя:О.І.Бальжик