Справа № 366/3003/20
Провадження № 3/366/26/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 листопада 2021 смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Німченко Н.Ю.,

прокурора Левченка Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий ріг Дніпропетровської області, громадянина України, не працює, зареєстрований і проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

04.12.2020 року із Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшли матеріали щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду майстра цеху тепло забезпечення дільниці теплопостачання ДСП «ЦППРВ», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, будучи суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст. 172-6 КУпАП, в порушення вимог ч. 1 ст. 45, п. 2-1 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», був зобов`язаний подати до 01.06.2020 року декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік. Однак, кваліфікований електронний підпис (КЕП) для подання щорічної декларації за 2019 рік ОСОБА_1 отримав лише 14.07.2020 в акредитованому центрі сертифікації ключів «ПриватБанк» зі строком дії до 14.07.2021. В той же день, 14.07.2020 о 14:57, ОСОБА_1 успішно подав відповідну декларацію про щорічні доходи за 2019 рік, тобто після закінчення відведеного Законом терміну ( з 01.01.2020 по 01.06.2020) для подання щорічних декларацій. Таким чином, ОСОБА_1 , будучи обізнаним щодо встановленого Законом обов`язку подачі щорічних декларацій, без поважних причин, маючи всі необхідні можливості, подав декларацію несвоєчасно, а саме: 14.07.2020, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У судовому засіданні прокурор обставини, викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, підтримав, зазначив про наявність у діях ОСОБА_1 ознак діяння, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а таму просив його визнати винним у вчиненні цього адміністративного правопорушення. Проте, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, зазначив, що справа підлягає закриттю на цій підставі.

У судове засідання, особа, відносно якої складно протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідно до ст.268 ч.2 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.172-6 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Однак, розгляд справи, яка надійшла до суду 04.12.2021, у призначений день, 21.12.2021, не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючого судді та прокурорів Іванківо-Чорнобильського відділу Броварскої місцевої прокуратури на лікарняному, неодноразово відкладалась. У судові засідання, призначені на 29.01.2021 та 17.02.2021, ОСОБА_1 через хворобу (з 15.01.2021 перебував у тяжкому стані (діагноз «Ішемічний інсульт»), не з*явився. Тяжкий стан здоров`я підтверджений наданими суду виписками із медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення та листком непрацездатності.

За клопотанням прокурора, на підставі ч.4 ст. 277 КУпАП, строк розгляду справи постановою від 17.12.2021 було зупинено.

За отриманою судом інформацією ОСОБА_2 продовжував хворіти: згідно з повідомленням МСЕК від 27.04.2021 ОСОБА_1 з 26.04.2021 встановлена 1 група інвалідності, зазначено, що він потребує постійного стороннього догляду. 18.08.2021 звільнений з роботи за п.2 ст. 40 КЗпП України, за станом здоров`я.

У судові засідання, призначені на 15.09.2021,19.10.2021, 18.11.2021 ОСОБА_1 також не з*вився за станом здоров`я. Подав до суду заяву, у якій свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП визнав, просив справу розглядати без його участі, оскільки після перенесеного інсульту має 1 групу інвалідності і не може пересуватися без сторонньої допомоги.

Зважаючи на викладене, справа розглянута в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення та на підставі приєднаних до нього доказів.

Зазначене узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Вислухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, повністю підтверджується зібраними у провадженні доказами в їх сукупності, з таких підстав.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, підтверджена дослідженими судом доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 280 від 01.12.2020 року (а.с.1-10);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 08.10.2020, відповідно до яких останній визнав свою вину у несвоєчасному поданні щорічної декларації про доходи (а. с. 16);

- копіями службових особистих та службових документів , що підтверджують що ОСОБА_2 є посадовою особою, яку наділено організаційно-розпорядчими функціями (а.с. 19-69);

- результатами пошуку декларації в Єдиному державному реєстрі декларацій (а.с. 18);

- роздрукованою з офіційного сайту Національного агентства з питань запобігання корупції декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік, з якої вбачається, що декларація була подана ОСОБА_1 14.07.2020 (а.с. 12-15).

З викладеного вбачається, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом дії Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік.

Частина перша статті 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 , належить до таких, які пов`язані з корупцією.

Закон України «Про запобігання корупції» визначає правові та організаційні засади

функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Правопорушення, пов`язане з корупцією, - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені Законом України «Про запобігання корупції» вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. З вказаного Закону, за яке встановлено, в тому числі, і адміністративну відповідальність.

Таким чином, при кваліфікації діяння, пов`язаного з корупцією, не вимагається встановлення і доведення таких ознак складу правопорушення, як наявність ознак корупції та умислу на вчинення діяння.

Згідно з п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», посада, яку обіймав ОСОБА_1 до звільнення 18.08.2021 віднесена до суб`єктів, на яких поширюється дія вказаного Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Законом України від 17.03.2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» внесено зміни до закону України «Про запобігання корупції», розділ XIII Прикінцеві положення якого доповнено пунктом 2-1, яким встановлено, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до статті 45 цього Закону подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 1 червня.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі

правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22 травня 2017 року, вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати: 1) об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Так, для кваліфікації діяння за частиною першою статті 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом, та неповажності причин такого несвоєчасного подання.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Переліку таких поважних причин у розумінні ч. 1 ст. 172-6 КУпАП законом не встановлено. Отже, поважність несвоєчасного подання декларацій у кожному окремому випадку має визначатись залежно від конкретних обставин кожної справи.

ОСОБА_1 був обізнаний з вимогами щодо подання декларацій, і доказів поважності несвоєчасності подання декларації за 2019 суду не надав.

Тобто, за встановлених судом фактичних обставин, очевидним є те, що декларація ОСОБА_1 була подана із порушенням строку, який встановлений Законом № 1700- VII. При цьому, поважних причин для цього не було. Тому, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

19 квітня 2020 року набрала чинності нова редакція ст. 38 КУпАП: відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, у т.ч. за ст. 172-6 КУпАП «Порушення вимог фінансового контролю», може бути накладено протягом шість місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

На думку суду, законодавець у ч. 4 ст. 38 КУпАП зазначає про можливість накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, з урахуванням двох обставин: протягом 6 місяців з дня його виявлення, але не пізніше 2 років з дня його вчинення. Тобто, законодавець пов`язує строк у 2 роки з попередньою обставиною: виявленням правопорушення. Таким чином, ці дві обставини за змістом зазначеної норми не можуть враховуватись окремо при вирішенні питання щодо обчислення строку для накладання адміністративного стягнення, оскільки друга обставина (сплив 2 років з моменту вчинення) є похідною від першої (протягом 6 місяців з дня його виявлення). За таких обставин, вказівка законодавця, що міститься в ч. 4 ст. 38 КУпАП, на дату виявлення правопорушення є першочерговою у визначенні строку відносно будь-якого правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Друга обмежувальна вимога щодо спливу 2 років з дня вчинення правопорушення є другорядною і може застосовуватися лише при дотриманні умов першої вимоги, яка пов`язана зі спливом 6-ти місячного терміну з дня виявлення правопорушення. Дотримання такого взаємозв`язку є обов`язковим у питанні, що пов`язано з виконанням вимог ст. 38 КУпАП.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ також звернув увагу суддів, що для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення (рекомендації від 22 травня 2017 року № 223-943/0/4-17). Разом з цим, на сьогодні в антикорупційному законодавстві України, а також у КУпАП чітко не визначено, що слід розуміти під моментом виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією, що є колізією в законодавстві. Відповідно до ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з КУпАП та інших законів України. Згідно з вимогами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ) як джерело права. ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Про це ЄСПЛ зокрема зазначає у рішеннях «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 08 квітня 2010 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року. Рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Така правова позиція узгоджується зі ст. 8 Конституції України, відповідно до якої, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

01.12.2020 старшим оперуповноваженим сектору (протидії корупції) УСР в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Трояном О.А. складено протокол № 280 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП. Як вбачається із зазначеного протоколу, датою вчинення адміністративного правопорушення визначено 01.06.2020 року (дата закінчення етапу подання та оприлюднення відповідно до Закону Декларацій за 2019 рік, а датою фактичного його виявлення дата зібрання всіх матеріалів перевірки та подання рапорту про виявлення всіх необхідних ознак складу правопорушення, тобто 01.12.2020.

Суд, вважає, що посилання у зазначеному протоколі про адміністративне правопорушення на те, що датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу, 01.12.2020, тобто момент з`ясування всіх необхідних даних, оскільки лише після їх отримання можливо встановити всі необхідні ознаки складу правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, неможна вважати переконливими, оскільки такий підхід не узгоджується з принципом правової визначеності, який є невід`ємною складовою принципу верховенства права та елементом справедливого судочинства.

Так, суд вважає, що факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення, тобто моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими (особою чи органом державної влади) та не може ототожнюватися із часом зібрання усіх необхідних матеріалів перевірки. Складання адміністративного протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є окремою процесуальною дією. Сам протокол фактично є суб`єктивний виклад свого бачення уповноваженою особою та фіксація обставин певної події на основі наявних доказів. Відповідно до ст.1 Закону № 1700-VII спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції є органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції. Матеріалами справи містять інформацію, що 04.09.2020 за (вх. 1689) з НАЗК до управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшла інформація, за матеріалами якої останнім розпочата перевірка, стосовно можливого порушення вимог ст. 45 Закону України «По запобігання корупції», в т.ч. стосовно ОСОБА_1 .

Отже, матеріалами справи доведено, що спеціально уповноважений суб`єкт у сфері протидії корупції, який, зокрема, компетентний складати протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, станом на 04.09.2020 володів повною інформацією щодо порушення ОСОБА_1 вимог ч. 1 ст. 45 та п. 2-1 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону № 1700-VII. Таким чином, датою вчинення даного адміністративного правопорушення слід вважати 01.06.2020, яке тривало до 14.07.2020 (дня подання декларації), а днем виявлення цього адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, слід вважати саме 04.09.2020, коли компетентний орган відповідний підрозділ Національної поліції, тобто суб`єкт, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, володів повною інформацією щодо порушення ОСОБА_1 вимог частини 1 статті 45 та пункту 2-1 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону № 1700-VII.

Отже, на момент розгляду адміністративної справи, строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, визначені ч. 4 ст. 38 КУпАП, сплинули. При цьому, суд також звертає увагу, що після отримання загальнодоступної інформації про день і час подання ОСОБА_1 декларації за 2019 рік, фактично було зроблено лише запит документів з місця роботи ОСОБА_1 17.09.2020 та 08.10.2020 у нього відібрано пояснення.

На переконання суду, несвоєчасне проведення ефективної адміністративної перевірки та складання протоколу про адміністративне правопорушення не може бути підставою для штучного продовження строків, визначених у ст. 38 КУпАП.

Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні. При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

Водночас, зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Тобто для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, виключається можливість закрити провадження у адміністративній справі саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У цьому разі законодавець передбачив іншу підставу для закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Керуючись ст. ст. 38, 24 7, 283-284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КК України.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня її ухвалення.

Суддя Н.П. Слободян