КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/4039/2021 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 листопада 2021 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року щодо притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП)

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАПта накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 гривень 00 копійок.

Відповідно до вказаної постанови, 08 червня 2021 року о 15 год. 50 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Харківське шосе у м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, поведінка, що невідповідає обстановці, порушення мови, зіниці очей не реагують на світло), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДРУкраїни та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Дарницького районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року скасувати, прийняти нову постанову, якою провадження у цій справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що поліцейські його не зупиняли, а він самостійно припаркував свій автомобіль біля магазину, після чого, до нього підійшли працівники поліції, які, перевіривши його документи в базі, відразу запропонували проїхати до лікаря-нарколога для проходження огляду на стан сп`яніння. В матеріалах справи відсутня форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, а також відсутні докази на підтвердження перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння та керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння.

Також, ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року, посилаючись на поважність причин пропуску цього строку, оскільки він не повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Також, апелянт не був присутній при винесенні оскаржуваної постанови 23 липня 2021 року, оскільки з 20 липня 2021 року по 15 серпня 2021 року хворів, що підтверджується копією медичної довідки (а.с. 20).

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, передбаченого ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, з урахуванням наведених апелянтом обставин, вважає можливим поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження, оскільки пропущений він був з поважних причин.

В судове засідання по розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення sms-повідомлення за номером телефону, вказаним в апеляційній скарзі.

Київським апеляційним судом також неодноразово на адресу зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 направлялись судові повістки, які, згідно даних перевірки статусу відстеження за трек-номером на офіційному сайті Укрпошти, не були вручені з «інших причин».

Враховуючи, що ОСОБА_1 було достеменно відомо про призначення Київським апеляційним судом справи за його апеляційною скаргою до розгляду, що підтверджується явкою в судове засідання, призначене на 27.09.2021 року його захисника - адвоката Ющенка Р.С., представництво якого з 10.10.2021 року було припинено (а.с. 35), про зміну місяця проживання ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції не повідомляв, вважаю за можливе розглядати справу у його відсутності.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАПзавданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАПвизначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАПпередбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 130 КУпАПпередбачена адміністративна відповідальність, як за керування транспортними засобами, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Пунктом 2.5 ПДРпередбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог пунктів 2, 7 Розділу І. Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС і МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський, як це прямо передбачено п. 6 Розділу ІХ Інструкції від 07.11.2015 року № 1395, в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №047368 від 08.06.2021 року, 08 червня 2021 року о 15 год. 50 хв. (протокол було складено о 16 годині 20 хвилин) ОСОБА_1 керував автомобілем «HONDACIVIC» д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Харківське шосе,166б у м. Києві з ознаками наркотичного сп`ягніння: тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці, порушення мови, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, водій відмовився у присутності двох свідків.

На місці пригоди працівники поліції належним чином роз`яснили ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі та наслідки відмови від проходження такого огляду, так і підстави проведення поверхневого огляду, передбачені ч. 6 ст. 34 «Про Національну поліцію», що підтверджується даними відеозапису з бодікамери АА00910 та підписом ОСОБА_1 на протоколі.

У своїх письмових поясненнях свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили, що у їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння 08 червня 2021 року ( а.с. 2 ).

Отже, вина ОСОБА_1 підтверджена дослідженими матеріалами справи, зокрема даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 047368 від 08 червня 2021 року (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 2), розпискою ОСОБА_4 від 08 червня 2021 року (а.с. 3), відеозаписом події, зробленим за допомогою нагрудної камери поліцейського, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, ця відмова є зрозумілою і категоричною, що не передбачає двозначного трактування, присутність двох свідків при цій відмові поліцейським була забезпечена (а.с. 4).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАПє обґрунтованими та відповідають нормам законодавства.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 поліцейські не зупиняли, а він самостійно припаркував свій автомобіль біля магазину, після чого, до нього підійшли працівники поліції.

Такі доводи спростовуються відеозаписом події, зробленим за допомогою нагрудної камери поліцейського, крім того, апеляційний суд вважає ці доводи безпідставними та зазначає, що вказані обставини не є предметом дослідження в цьому провадженні і дії працівників поліції щодо зупинки можуть бути оскаржені в передбаченому законом порядку. За приписами 2.5 ПДРУкраїни на водія покладений обов`язок пройти на вимогу поліцейського огляд на стан сп`яніння. Оцінку дій поліцейського, який зупинив водія, може дати або уповноважена особа, яка проводить службову перевірку, або суд в разі оскарження дій поліцейського. В цьому провадженні суд перевіряє правомірність дій поліцейського лише в межах проведення ним огляду на стан сп`яніння.

Відсутність в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, не може бути підставою для закриття провадження у даній справі, оскільки не спростовує факту відмови водія від проходження медичного огляду на стан сп`ягніння, що становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів на підтвердження перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння, та керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак наркотичного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Дотримання поліцейським зазначеної процесуальної процедури судом першої інстанції перевірено.

Апеляційний суд звертає увагу, що ч. 1 ст. 130 КУпАПпередбачає відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, відтак відхиляє доводи апеляційної скарги, про те, що ОСОБА_1 заперечує керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Отже, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДРУкраїни за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

При цьому, апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ст. 23 КУпАПметою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАПпри накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Апеляційний суд враховує, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.

Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події, при винесення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

За таких обставин постанова Дарницького районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 251, 252, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАПта накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Д.О.Таргоній