МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 470/549/21 Головуючий у місцевому судді Луста С.А.
Провадження № 33/812/371/21 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Темнікової В.І.,

за участю: секретаря - Горенко Ю.В.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , офіційно не працюючого, маючого на

утриманні двох малолітніх дітей, реєстраційний номер картки

платника податків НОМЕР_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2021 року встановлено, що 21 вересня 2021 року о 22 годині 13 хвилин на польовій дорозі від смт. Березнегувате до с. Семенівка (1,5 км) Баштанського (Березнегуватського) району Миколаївської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Mercedes-Benz 312", державний реєстраційний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хитка хода. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку водій відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Зазначеною постановою судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погоджуючись з постановою судді, особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП до відповідальності та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме через відсутність в його діях вказаного складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі вказує, що постанова судді є незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає обставинам справи. Висновки судді не відповідають дійсності, оскільки 21 вересня 2021 року у вечірній час він транспортним засобом не керував, а попросив приблизно свого однолітка підвезти його. Той погодився, а потім розпочалося незрозуміле переслідування поліції, оскільки жодні правила дорожнього руху не порушувалися. В порушення вимог чинного законодавства працівники поліції не представилися, не пояснили причину переслідування та зупинки транспортного засобу, що вбачається з відеозапису, доданого до матеріалів справи.

Коли транспортний засіб зупинився, хлопець, який керував ним, злякався і втік через пасажирські двері, а його в грубій формі працівники поліції витягли з мікроавтобуса і почали абсолютно безпідставно стверджувати, що саме він керував транспортним засобом, Жодних свідків події та поліцейського свавілля не було, а відеозапис, на який посилається суддя як на беззаперечний доказ керування ним транспортним засобом, не відображає цих висновків. Також вказує, що неодноразово на місці події та в суді він заявляв, що не керував транспортним засобом, а був лише пасажиром.

Оскільки транспортним засобом він не керував, тому виключно внаслідок цього та вищевказаних порушень з боку працівників поліції він відмовився від проходження медичного огляду та від підпису будь-яких документів.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Водієм транспортного засобу в той момент він не був, на чому категорично наполягає.

Крім того, відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Цей перелік є вичерпним.

Ознаки алкогольного сп`яніння, вказані в протоколі та постанові судді, а саме - різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хитка хода - в Інструкції відсутні.

Також зазначає, що відеозапис за відсутності свідків не може слугувати беззаперечним доказом запаху алкоголю з порожнини рота і ще більш незрозуміло як суддя першої інстанції за таких обставин прийшов до висновку, що зазначені докази здобуті з додержанням процесуальної процедури.

Процесуальну процедуру, на думку апелянта, порушив сам суддя першої інстанції. Згідно ч. 1 ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Постанова судді датована 20 жовтня 2021 року, але в той день вона оголошена не була. Про суть ухваленого суддею рішення по справі йому стало відомо лише 22 жовтня 2021 року, коли в приміщенні суду отримав копію постанови.

Згідно з принципами аналогії права та аналогії закону та відповідно до ч. 3 ст.62 Конституції України як закону прямої дій, що має найвищу юридичну силу усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин вважає, що суддя першої інстанції помилково прийшов до висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та наклав адміністративне стягнення.

Заслухавши пояснення особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пункту 2.9-А Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно диспозиції якої адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно постанови Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність, як уже зазначалося раніше, настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналогічні вимоги містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція).

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №211813 від 21.09.2021 та доданим до протоколу відеозаписом.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №211813 від 21.09.2021, дані, відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 21 вересня 2021 року о 22:13 год. на польовій дорозі від смт. Березнегувате до с. Семенівка (1,5 км) водій керував автомобілем "Mercedes-Benz 312", державний реєстраційний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність.

Також в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що водій відмовився від дачі будь-яких пояснень, підписів та отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористався, протокол про адміністративне правопорушення не підписав, письмові пояснення по суті порушення не надавав.

Складений працівником поліції щодо ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції в повній мірі дотримано вимоги Інструкції, приписами якої встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів.

Так, відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

За такого, поліцейським обґрунтовано було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Факт відмови ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі підтверджений дослідженим судом відеозаписом, проведеним працівниками поліції, на якому зафіксовано як працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі, на що він відповів відмовою, мотивуючи це тим, що він є пасажиром, а не водієм.

Так, з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер, на що ОСОБА_1 стверджував що він «пасажир», в подальшому працівник поліції запитав ОСОБА_1 чи він відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, на що останній відповів «конечно». На пропозицію проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідав аналогічно, що він «пасажир», та його поведінка свідчила про небажання пройти такий огляд.

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмовою ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку.

Відеозапис складається з двох частин, проте запис, на якому зафіксовані обставини відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у передбаченому законом порядку, є безперервним та підтверджує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По національну поліцію". Відеозапис події відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки ними доведено порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому суд враховує, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Зазначені вище докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про справі щодо ОСОБА_1 .

Як уже зазначалося, відеофіксація відповідно до статті 251 КУпАП є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №211813.

Зафіксовані відеозаписом обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Зокрема, зі змісту відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції вбачається, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Так, на відеозаписі зафіксовано, що автомобіль працівників поліції наздоганяв автомобіль "Mercedes-Benz 312", у відкрите переднє вікно якого було видно, що за кермом знаходиться чоловік за обрисами схожий на ОСОБА_1 . З моменту зупинки транспортних засобів (автомобіля працівників поліції та автомобіля "Mercedes-Benz 312") до моменту, коли працівник поліції підійшов до кабіни автомобіль "Mercedes-Benz 312" пройшло 6 секунд. В цей момент ОСОБА_1 вже знаходився на пасажирському сидінні та відмовлявся виходити із автомобілю, з якого його дістав працівник поліції. Працівник поліції запитав ОСОБА_1 його прізвище, на що останній вказував, що він пасажир та не був на місці водія, а на питання хто керував транспортним засобом відповідав, що не знає, що водій втік. Інших осіб ні в автомобілі, ні поблизу автомобілю не було. Зазначений відеозапис є безперервним та повністю підтверджує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що водій після зупинки автомобіля "Mercedes-Benz 312" нібито втік саме через пасажирське сидіння, що неможливо зробити у такий короткий проміжок часу, якщо на пасажирському сидінні знаходився б ОСОБА_1 . Тому до даних стверджень апеляційний суд відноситься критично і вважає, що вони зроблені апелянтом з метою уникнути адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.

Крім того, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення намагався втекти з місця зупинки транспортного засобу, однак працівники поліції його наздогнали, роз`яснили зміст протоколу про адміністративне правопорушення. На вимогу поліцейських підписати складений відносно нього протокол та отримати його копію, він почав не тещо заперечувати факт керування автомобілем, а взагалі казав що він не їхав в автомобілі, що відпочивав у лісі з дівчиною, йде пішки та нічого про автомобіль не знає.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував, що перебував у стані сп`яніння та стверджував, що автомобіль "Mercedes-Benz 312" фактично був придбаний ним в кінці 2020р. за довіреністю, яка була оформлена на ОСОБА_2 з тим, щоб у подальшому переоформити автомобіль на нього. Але автомобіль до літа 2021р. перебував у ремонті. З літа 2021р. автомобілем керував він, використовуючи його у своїх господарських справах. 21 вересня 2021р. він попросив свого товариша ОСОБА_3 відвезти його, так як товариш був тверезий. З місця зупинки автомобіля ОСОБА_3 втік, так як у нього з собою не було посвідчення водія. Техпаспорт на автомобіль перебував у машині.

Однак ні під час під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ні в суді першої інстанції він таких пояснень не надавав, а в апеляційній скарзі навпаки стверджував, що попросив свого однолітка підвести його, який погодився, а коли після переслідування автомобіля поліцейськими, автомобіль зупинився, хлопець злякався і втік. При цьому він не посилався, що цей хлопець йому знайомий.

За такого до пояснень ОСОБА_1 , наданих як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і в суді першої інстанції та апеляційної інстанції про те, що він не керував автомобілем, а був пасажиром а водій автомобілю втік, апеляційний суд відноситься критично і вважає їх такими, що надаються з метою уникнення адміністративної відповідальності, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується також постановою про накладення адміністративного стягнення на нього від 21.09.2021р., згідно якої 21 вересня 2021р. в 22год.13 хв. в Баштанському району на ґрунтовій дорозі водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем "Mercedes-Benz 312", державний реєстраційний знак НОМЕР_2 , порушив п.2.9 «в» ПДР України, оскільки на транспортному засобу не працювала підсвітка номерного знаку та водій під час перевірки не пред`явив посвідчення водія, документи на транспортний засіб та страховий поліс, чим порушив п. 2.4 ПДР України. Дана постанова набрала законної сили та оскаржена ОСОБА_1 не була.

Безпідставними є також доводи ОСОБА_1 що відеозапис за відсутності свідків не може слугувати беззаперечним доказом запаху алкоголю з порожнини рота, оскільки 17.03.2021року набрав чинності Закон України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху №1231-IX від 16.02.2021 року, яким частина 2 статті 266 КУпАП викладена у новій редакції. Отже на час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення законом передбачено проведення поліцейським огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів із застосуванням технічних засобів відеозапису і тільки у разі неможливості застосування таких засобів закон вимагає проведення огляду у присутності двох свідків. Враховуючи, що огляд ОСОБА_1 проводився з використанням спеціальних технічних засобів відеозапису, то участь свідків була не обов`язкова. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено саме за відмову проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що і підтверджується відеозаписом, а поведінка ОСОБА_1 , зафіксована на відеозаписі, свідчить про те, що у працівників поліції були підстави для обґрунтованої підозри, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, чого в суді апеляційного суду не заперечував і сам ОСОБА_1 .

Отже, працівники патрульної поліції зафіксували у встановленому законом порядку відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також повідомили про складання матеріалів адміністративної справи за ч.1 ст.130 КУпАП, роз`яснили його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, та повідомили, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Березнегуватському районному суді Миколаївської області.

Що стосується твердження в апеляційній скарзі, що суддя першої інстанції порушив процесуальну процедуру, а саме ч. 1 ст. 285 КУпАП - що постанова судді датована 20 жовтня 2021 року, але в той день вона оголошена не була, а про суть ухваленого суддею рішення від дізнався лише 22 жовтня 2021 року коли отримав копію постанови, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КупАП України постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

З огляду на матеріали справи, а саме: протокол судового засідання від 20 жовтня 2021 року головуючий, повернувшись з нарадчої кімнати, оголосив постанову, а також роз`яснив порядок та строки оскарження. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Постанова по вказаній справі також датована 20 жовтня 2021 року.

Відповідно до розписки на супровідному листі Березнегуватського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 отримав копію постанови 22.10.2021, тобто протягом трьох днів.

Таким чином, порушень суддею першої інстанції вимог ч. 1 ст. 285 КупАП не встановлено.

Слід також зазначити, що у рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 за правопорушення, вчинене 21 вересня 2021 року, визначенні його виду та розміру, місцевим судом дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені ст. 33 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що місцевий суд вірно оцінив наявні в даній справі докази відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху за протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №211813 від 21 вересня 2021 року, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тому підстав для скасування постанови судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.І. Темнікова