КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №756/8546/21 головуючий у суді І інстанції: Банасько І.М.
провадження №33/824/4648/2021 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 03 вересня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №219862 від 12.04.2021 - ОСОБА_1 12.04.2021 о 05.00 год. по просп. Героїв Сталінграда, 16-В в м. Києві керував транспортним засобом «Форд», д.н. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя, характерний запах з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Подію зафіксовано на нагрудну камеру АА-00272. ОСОБА_1 своїми діями порушив п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 03 вересня 2021 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови та скасувати постанову Оболонського районного суду міста Києва від 03 вересня 2021 року і провадження у справі закрити.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку зазначає, що про дану постанову дізнався лише 02 жовтня 2021 року із сайту Судової влади, оскільки на судове засідання 03 вересня 2021 року від подавав заяву про відкладення розгляду справи, однак суд першої інстанції виніс постанову за його відсутності, і постанову не направив по пошті.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що автомобіль був припаркований на узбіччі дороги. Вказує, що з долученого до матеріалів справи відеозапису на диску, знятого з нагрудної камери поліцейського вбачається, що відеозйомка обстановки та обставин подій даного правопорушення з моменту початку виконання службових обов`язків поліцейськими безперервно до її завершення не велася, а становить тільки хвилини, при чому згідно відеофіксації у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння з даного відеозапису не вбачається, а також відсутній запис, що підтверджує факт керування транспортного засобу ОСОБА_1 , що фактично знеславлює належність та допустимість її як доказу в адміністративній справі. Звертає увагу суду на те, що даних про тимчасове затримання транспортного засобу ОСОБА_1 матеріали адміністративної справи - не містять. Вказує, що судом першої інстанції, в порушення ст.ст. 245, 251, 252, 268, 280 КУпАП, не надано належну оцінку наявним у матеріалах провадження протокол про адміністративне правопорушення, не враховано відсутність доказів вини безпідставно винесено незаконну постанову, що підлягає скасуванню.

У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його адвокат не з`явились, про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, причин не явки судове засідання суду не повідомили.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, разом з тим апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, доводи ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 03 вересня 2021 року, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими.

Встановлено, що супровідним листом від 17.09.2021 року Оболонським районним судом м. Києва направлено ОСОБА_1 на поштову адресу копію постанови Оболонського районного суду міста Києва від 03 вересня 2021 року (а.с. 35).

Також встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази про отримання ОСОБА_1 копії постанови Оболонського районного суду міста Києва від 03 вересня 2021 року.

Відтак, суд апеляційної інстанції приймає до уваги аргументи, які наведено у клопотанні про поновлення строку.

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 03 вересня 2021 року як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.

Частиною 1 статті 130 КУпАПвстановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього рухуводій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №219862 від 12.04.2021 - ОСОБА_1 12.04.2021 о 05.00 год. по просп. Героїв Сталінграда, 16-В в м. Києві керував транспортним засобом «Форд», д.н. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя, характерний запах з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Подію зафіксовано на нагрудну камеру АА-00272. ОСОБА_1 своїми діями порушив п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- на відеозаписі із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та указує на факт порушення водієм указаних правил ПДР.

Відповідно до постанови КАС ВС у справі №678/991/17 від 15.11.18 року відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала, ОСОБА_1 , крім того, йому було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Виявлені працівниками поліції 12.04.2021 року у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння в розумінні п. п. 1,2,3 п. 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини, зазначені в протоколі повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 12.04.2021 року за участю ОСОБА_1 ..

Так, з відеофайлу вбачається, що інспектор поліції пропонує водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, однак водій відмовився від проходження огляду.

Відповідно до п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N1103 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N1103водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Також працівниками поліції роз`яснено водієві, що його дії розцінюються, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відеозаписи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксовані подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також встановлено, що ОСОБА_1 надав суду першої інстанції висновок КМНКЛ «Соціотерапія» від 14.04.2021 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено. Огляд проводився ОСОБА_3 о 05.50 год. 12.04.2021 на підставі самозвернення.

11.08.2021 року на запит суду першої інстанції надійшов лист від КМНКЛ «Соціотерапія», відповідно до якого згідно з записами за 12-14.04.2021 у Журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_1 12.04.2021 працівниками патрульної поліції до кабінету медичних оглядів на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння не доставлявся, з заявою про проведення огляду на стан сп`яніння не звертався, огляд на стан сп`яніння йому не проводився. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000085 складений в інший час та на іншу особу.

Відповідно до ч. 4 ст. 358 КК України передбачено відповідальність за використання завідомо підробленого документа. Згідно з приміткою під офіційним документом у цій статті слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити. Тому, при встановленні ознак офіційного документа як предмета злочину слід керуватися такими критеріями: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер - підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків. Невідповідність документа хоча б одному з наведених критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним. Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 24 листопада 2020 року м. Київ у справі № 644/9375/18.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно не взяв до уваги наданий ОСОБА_1 висновок КМНКЛ «Соціотерапія» від 14.04.2021 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно.

Доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль був припаркований на узбіччі дороги, а також, що з долученого до матеріалів справи відеозапису на диску, знятого з нагрудної камери поліцейського вбачається, що відеозйомка обстановки та обставин подій даного правопорушення з моменту початку виконання службових обов`язків поліцейськими безперервно до її завершення не велася, а становить тільки хвилини, при чому згідно відеофіксації у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння з даного відеозапису не вбачається, а також відсутній запис, що підтверджує факт керування транспортного засобу ОСОБА_1 , що фактично знеславлює належність та допустимість її як доказу в адміністративній справі, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки з відеозапису нагрудної камери поліцейських вбачається, що працівниками поліції зупинено автомобіль «Форд», д.н. НОМЕР_2 на проїжджій частині. Крім того, з відеозапису нагрудної камери поліцейського встановлено, що працівник поліції запропонував у встановленому законом порядку пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, а ОСОБА_1 відмовився та просив не складати відносно нього протокол.

Доводи апеляційної скарги про те, що даних про тимчасове затримання транспортного засобу ОСОБА_1 матеріали адміністративної справи - не містять, апеляційний суд відхиляє, оскільки з відеозапису нагрудної камери поліцейських вбачається, що після складення працівниками поліції протоколу відносно ОСОБА_1 , був присутній драйвер, який керував автомобілем «Форд», д.н. НОМЕР_2 .

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції, в порушення ст.ст. 245, 251, 252, 268, 280 КУпАП не надано належну оцінку наявним у матеріалах провадження протокол про адміністративне правопорушення, не враховано відсутність доказів вини безпідставно винесено незаконну постанову, що підлягає скасуванню, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вказане спростовується відеозаписом з нагрудної камери поліцейських та листом від КМНКЛ «Соціотерапія» відповідно до якого ОСОБА_1 12.04.2021 року працівниками патрульної поліції до кабінету медичних оглядів на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння не доставлявся, з заявою про проведення огляду на стан сп`яніння не звертався, огляд на стан сп`яніння йому не проводився, а висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000085 складений в інший час та на іншу особу.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Оболонського районного суду міста Києва від 03 вересня 2021 року є законною та обґрунтованою, а тому, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 03 вересня 2021 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 03 вересня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 03 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко