ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м.Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Токман Ю.Ф., розглянувши матеріали, які надійшли від Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП)

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Львівської області, громадянки України, працюючої заступником директора, ідентифікаційний номер відсутній, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 334140 від 20.08.2021 ОСОБА_1 20.08.2021 близько 20:00, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно співмешканця ОСОБА_2 , а саме ображала ненормативною лексикою та штовхала, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала. Пояснила, що 20.08.2021 вона зі своєю донькою знаходилася на кухні, а син перебував у вітальні. В цей час потерпілий підійшов до сина та почав на нього кричати, оскільки він прийшов додому та не привітався з бабусею. Після чого, вона з донькою забігли до вітальні та побачили як ОСОБА_2 силоміць вів сина в кімнату бабусі. ОСОБА_1 намагалася захистити дитину, проте у відповідь отримала удари удари від потерпілого, після чого викликала поліцію. Повідомила, що не використовувала ненормативну лексику в спілкуванні з потерпілим та не штовхала останнього. Конфлікти в їх сім`ї відбуваються систематично. Вважає, що своїми діями не могла завдати шкоди здоров`ю потерпілого.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Прядко Р.В. просив закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказав, що дії ОСОБА_1 були направлені на захист інтересів дитини. Своїми діями вона не завдала та не могла завдати шкоди психологічному та фізичному здоров`ю потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_2 повідомив, що 20.08.2021 прийшов до сина та сказав, що йому слід привітатися з бабусею. Син відповів, що не може цього зробити, оскільки недозволяє мама. Після цього, він взяв сина на руки та повів до бабусі. В цей час прибігла ОСОБА_1 зі старшою доньклю та почала ображати його нецензурною лайкою та застосовувати фізичне насильство. Вказав, що ОСОБА_1 своїми діями завдала йому психологічної шкоди.

Представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат Дубчак Л.С. зазначила, що факт скоєння правопорушення доведений. Підстави для закриття провадження відсутні. Просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні повідомила, що потерпілий змушував її брата привітатися з бабусею. ОСОБА_2 взяв сина на руки та почав тягнути його у кімнату бабусі. Після чого втрутилася її матір та просила відпустити дитину. На що, потерпілий почав застосовувати фізичну силу в їх бік та штовхнув ОСОБА_3 , в результаті чого вона отримала травму.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 вказала, що 20.08.2021 вона знаходилася у своїй кімнаті, коли до неї увійшли син з онуком, а за ними ОСОБА_1 з донькою. Вони почали насильно забирати дитину з рук ОСОБА_2 . ОСОБА_1 своїми діями принижувала її гідність, ображала потерпілого нецензурною лайкою та наносила удари по спині.

Дослідивши матеріали справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення, рапорт про прийняття заяви від ОСОБА_1 , письмові пояснення ОСОБА_1 та потерпілого, копію документу, що посвідчує особу, копії медичних документів, копію поверхневого плану квартири, копію акту оцінки потреб дитини ОСОБА_5 , копію постанови Голосіївського районного суду міста Києві від 11 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а також пояснення учасників судового провадження в судовому засіданні, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. Натомість, згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП такий обов`язок покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пояснень, які ОСОБА_1 надала у судовому засіданні, конфлікт виник на грунті виховання малолітнього сина, її дії були спрямовані на захист інтересів останнього, умисних дій на спричинення фізичної чи психологічної шкоди потерпілому вона не вчиняла. Поліцію викликала, оскільки боялася за свою безпеку та безпеку своєї доньки унаслідок застосування до них насильтства з боку потерпілого.

Такі пояснення ОСОБА_1 підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_3 , яка повідомила, що її мати під час конфлікт намагался забрати у потерпілого з рук дитину, при цьому насильство та нецензурну лайку до потерпілого не застосовувала.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, характеризується умисною формою вини.

Разом із тим, з матеріалів справи не вбачається, що дії ОСОБА_1 були спрямовані саме на умисне застосування психологічного та фізичного насильства відносно потерпілого.

Достатніх доказів на спростування тверджень ОСОБА_1 про те, що вона діяла з метою захисту інтересів дитини, захищаючись при цьому від неправомірних посягань з боку потерпілого, матеріали справи не містять.

Пояснення свідка ОСОБА_4 про образи з боку ОСОБА_1 на адресу потерпілого беззаперечно не свідчать про факт нявності у її діях адміністративно караного насильства, яке би завдало чи могло завдати шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Свідок ОСОБА_4 , не була очевидцем початку конфлікту, не бачила дій які відбувалися поза межами її кімнати та могли стати причиною відповідної поведінки ОСОБА_1 .

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення не простежується факт того, що конфліктна ситуація, яка виникла між співмешканцями, викликала у потерпілого побоювання за свою безпеку, спричинила емоційну невпевненість або завдала шкоди фізичному чи психологічному здоров`ю.

Крім того, посилання на наявність обов`язкових для ч. 1 ст. 173-2 КУпАП наслідків відсутнє і в протоколі про адміністративне правопорушення, фабула якого обмежується лише вчиненням ОСОБА_1 дій, щодо застосування психологічного та фізичного насильства відносно потерпілого, проте які наслідки потягли такі дії не зазначено.

Таким чином, враховуючи положення ч. 3 ст. 62 Конституції України, де вказано, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір стягується у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 7, 173-2, 247, 251, 252, 283, 284, 285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 а ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Ю. Ф. Токман