Єдиний унікальний номер №943/1839/21
Провадження №3/943/895/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Журибіда Б.М., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника відділення поліції № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 .

за ст. 124, ст. 130 ч. 1, ст. 139 ч. 1 КУпАП,

встановив :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 028794 від 13.09.2021 року, ОСОБА_1 12.09.2021 року о 21.55 год. в м. Буськ, вул. Львівська, 15, керував автомобілем «BMW 428i», р.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, проводився в КНП Буська ЦРЛ за адресою: м. Буськ, вул. Львівська, 77. Висновок № 209 від 12.09.2021 року, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 028795 від 13.09.2021 року, ОСОБА_1 12.09.2021 року о 21.55 год. в м. Буськ, вул. Львівська, 15, керував автомобілем «BMW 428i», р.н. НОМЕР_1 , та під час вчинення ДТП здійснив наїзд на металеве огородження, чим пошкодив його, чим порушив вимоги п. 2.3. «є» ПДР України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 029185 від 13.09.2021 року, ОСОБА_1 12.09.2021 року о 21.55 год. в м. Буськ, вул. Львівська, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на металеву огорожу, яка розташована вздовж вулиці Львівська, на автомобілі «BMW 428i», д.н.з. НОМЕР_1 , при ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про отримання поштового відправлення., забезпечив явку свого представника, адвоката Скоробогатого М.В.. Останній у судовому засіданні не заперечив проти розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 , просив закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення за ст. 130 ч.1, ст. 124, ст. 139 ч.1, щодо ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки працівниками поліції жодним чином не підтверджено та не встановлено, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Покликався на те, що у момент ДТП за кермом автомобіля перебувала ОСОБА_2 . ОСОБА_1 вже після виїзду автомобіля на узбіччя, сів на сидіння водія з метою розблокувати кермо та відкрити дверку водія, щоб в подальшому евакуювати автомобіль. Саме в той час, коли він намагався розблокувати кермо, його могли бачити свідки. Працівники поліції прибули на місце приблизно через 20-30 хвилин після того, як автомобіль виїхав на узбіччя і не могли бачити особу, яка керувала автомобілем. Незважаючи на пояснення ОСОБА_3 , яка перебувала на місці, вони склали документи щодо ОСОБА_1 . Покликався також на те, що у будь-якому випадку працівниками поліції не доведено, що мали місце факти вчинення правопорушень, про які складено протоколи, оскільки дорожні споруди не було пошкоджено, зіткнення транспортних засобів не відбулося, а лише пошкодження зазнав власний автомобіль, працівниками поліції неналежно проводився огляд з метою встановлення стану сп`яніння і такий проведено у термін, більше ніж дві години після події.

Всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, вислухавши позицію захисника, суд дійшов висновку, що провадження по даній справі необхідно закрити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 252 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частинами 1-5 ст. 266 КУпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським із використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Порядок проведення огляду водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння та виявлення такого стану регламентовано ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Відповідно до п.п. 6, 7 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я).

Аналогічні норми передбачені «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року.

Згідно п. 22 Розділу ІІІ Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Поряд з тим, за диспозицією ст. 124 КУпАП відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до протоколу ОБ № 029185 від 13.09.2021 року ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 1.10 ПДР України дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування.

З аналізу наведених норм закону випливає, що збитки в розумінні п. 1.10 ПДР України, це витрати особи, цивільні права якої були порушені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В даному випадку, за наслідками дорожньо-транспортної пригоди цивільні права водія автомобіля «BMW 428i», р.н. НОМЕР_1 , не були порушені, оскільки згідно протоколу шкода була заподіяна лише його автомобілю.

Крім того, за диспозицією ст. 139 ч. 1 КУпАП відповідальність настає за пошкодження автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху, самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху, створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття, або невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла, або невжиття посадовими особами, відповідальними за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, громадянами - суб`єктами господарської діяльності заходів щодо заборони руху підвідомчих технологічних транспортних засобів, сільськогосподарської техніки і машин на гусеничному ходу автомобільними дорогами і вулицями, покриття яких може бути пошкоджене.

Відповідно до протоколу ОБ № 028795 від 13.09.2021 року, ОСОБА_1 здійснив наїзд на металеве огородження, чим пошкодив його, чим порушив вимоги п. 2.3 «є» ПДР України.

Згідно п. 2.3 «є» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам.

Отже, згідно диспозиції ч. 1 ст.139 КУпАП об`єктивною стороною правопорушення в даному випадку мало б бути пошкодження автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги» вжито наступні терміни:

автомобільна дорога - лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів.

вулиця - автомобільна дорога, призначена для руху транспорту і пішоходів, прокладання наземних і підземних інженерних мереж у межах населених пунктів.

дорожнє покриття - укріплені верхні шари дороги, що сприймають навантаження від транспортних засобів,

технічні засоби - спеціальні технічні засоби, призначені для організації та регулювання дорожнього руху (дорожні знаки, інформаційні табло, дорожня розмітка, сигнальні стовпчики, транспортні та пішохідні огородження різних типів, світлофорне обладнання тощо).

Працівниками поліції у протоколі зазначено, що водієм здійснено наїзд на металеве огородження, чим його пошкоджено.

Аналізуючи наведені норми законодавства, опис об`єктивної сторони правопорушення, викладений у протоколі, слід дійти висновку, що дії, пов`язані з пошкодженням металевого огородження не підпадають під кваліфікацію за ч. 1 ст. 139 КУпАП, оскільки металеве огородження не охоплюється складом цього правопорушення.

Металеве огородження підпадає під ознаки, визначені в ДСТУ 8751:2017 «Безпека дорожнього руху. Огородження дорожні і напрямні пристрої. Правила використання. Загальні технічні вимоги.»

У судовому засіданні адвокатом було долучено довідку, видану Виконавчим комітетом Буської міської ради про те, що будь-якої інформації про пошкодження металевої огорожі по вул. Львівській до виконкому не надходило, Буським комунальним підприємством ремонт огорожі не здійснювався, з даного приводу до Буської міської ради ніхто не звертався. Жодних претензій Буська міська рада не має.

Таким чином, приймаючи до уваги, що крім пошкоджень автомобіля «BMW 428i», р.н. НОМЕР_1 , інших осіб, яким були б завдані збитки немає, пошкоджень дорожнього покриття, чи автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна не зафіксовано і не встановлено, тому в даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч. 1 ст. 139 КУпАП.

Разом з тим, обов`язковою ознакою усіх, інкримінованих ОСОБА_1 адміністративних правопорушень є суб`єкт, а в даному випадку суб`єктом є особа, яка керує транспортним засобом, тобто водій.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

В судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , пояснення яких містяться у матеріалах, які надійшли з протоколами про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 суду повідомила, що саме вона 12.09.2021 року керувала автомобілем марки «BMW 428i», р.н. НОМЕР_1 . Автомобіль перебував в користуванні ОСОБА_1 . Автомобіль двохдверний. У ОСОБА_1 попросила дозволу проїхатись на його автомобілі. В автомобілі сидів на передньому сидінні її чоловік, а на задньому ОСОБА_1 . Неподалік базару вона не змогла втримати кермо та виїхала на бордюр і трав`яне узбіччя, де автомобіль заглох, двері та кермо заклинило. Вона запанікувала, оскільки інші на неї почали сваритися. Автомобіль не заводився і відчинити дверки вона не могла. Тоді вона перелізла на заднє сидіння, а ОСОБА_1 переліз на місце водія, щоб спробувати розблокувати кермо та відчинити двері. Завести автомобіль йому не вдалося, але він зміг відчинити дверки. Усі спроби завести автомобіль і розблокувати кермо були безрезультатними. Згодом приїхали працівники поліції, які висловили претензії ОСОБА_1 . Її пояснень до уваги не брали. Вони завезли її та ОСОБА_1 до лікарні, для проведення огляду на стан сп`яніння. Вона була твереза. Чому протоколи склали на ОСОБА_1 вона не розуміє.

Свідок ОСОБА_4 суду повідомила, що приблизно о 21.50 год. зі своїм чоловіком перебувала в м. Буську на вул. Львівській біля банкомату «Приватбанку». В цей час почула звук коліс автомобіля і побачила, як автомобіль «BMW» їхав від стоянки і виїхав на узбіччя біля ринку, де зачепив смітник. Хто сидів в той час за кермом вона не бачила, оскільки на вулиці було темно. Її чоловік подзвонив у поліцію. За деякий час вона зі своїм чоловіком підійшли до автомобіля, який стояв на газоні. Автомобіль був заглушений. Біля автомобіля вона бачила дівчину та чоловіка. Ще один чоловік сидів на місці водія та намагався щось ремонтувати. На вигляд чоловік за кермом був випивший, тому думали, що він був за кермом. Насправді особу, яка керувала в той час автомобілем вона не бачила. Наголосила, що коли підійшла зі своїм чоловіком до автомобіля, то автомобіль був не заведений, а чоловік, який cидів на сидінні водія, намагався його завести і щось ремонтував. Хто їхав за кермом автомобіля вона не бачила.

Наведене дає підстави суду дійти висновку, що працівниками поліції не підтверджено належними і допустимими доказами факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 .

В судовому засіданні також досліджено матеріали справи, які надійшли з Відділу поліції № 2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 028794 від 13.09.2021 року,

- протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 028795 від 13.09.2021 року,

- протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 029185 від 13.09.2021 року,

- письмові пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ,

- заява ОСОБА_2 ,

- висновок № 208 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції щодо ОСОБА_1 ,

- висновок № 209 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції щодо ОСОБА_2 ,

- довідка щодо особи ОСОБА_1 ,

- рапорт працівника поліції Скорини Є.,

- схема місця ДТП, згідно якої виявлено пошкодження на автомобілі «BMW 428i», д.н.з. НОМЕР_1 .

- рапорт про реєстрацію події ДТП в черговій частині відділу поліції.

Крім того, захисником в судовому засіданні було долучено копії документів, отриманих на адвокатський запит у КНП «Буська ЦРЛ».

Проаналізувавши надані захисником документи, складені лікарями КНП «Буська ЦРЛ» та долучені працівниками поліції до протоколу щодо ОСОБА_1 , які наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що такі не можуть братися до уваги, оскільки містять суттєві розбіжності та суперечності, зокрема, у часі їх складання та повноті відображення відповідних фактів.

До протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП не долучено відеозапису, який зазначено у рапорті працівника поліції, що ставить під сумнів правильність складання та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, а суд позбавлений можливості збирати докази у справі.

На підставі ст. 252 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення серед іншого вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У даному випадку слід зазначити, що у практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії»), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. Суди повинні неухильно виконувати вимоги статті 268 КпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про його відкладення. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При оцінці доказів під час розгляду справ про адміністративні правопорушення мають бути застосовані критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України").

Приймаючи до уваги принцип «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований і у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України", доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши в сукупності усі докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення та доводи захисника, вважаю, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 130 ч. 1, ст. 139 ч. 1 КУпАП, не підтверджений належними і допустимими доказами при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді, тому провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 280, 283, 284 КпАП України, суддя -

постановив :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 130 ч. 1, ст. 139 ч. 1 КУпАП, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, за ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду.

Суддя Б. М. Журибіда