Провадження № 3/638/127/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Омельченко К.О., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

встановив:

19.11.2020 о 21-30 год. ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen, д.н. НОМЕР_1 по пр. Л. Свободи, 30 в м. Харкові, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в установленому законом порядку, в присутності двох свідків.

Особа, відносно якого складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час, дату, місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином.

Для спростування своєї вини ОСОБА_1 та його адвокат Керімов А.З. до суду не з`явились, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

ОСОБА_1 та його адвокату достовірно відомо про складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП, а також про місце розгляду справи, оскільки адвоката було ознайомлено з матеріалами справи, однак, ні він, ні його адвокат в призначені після задоволення первісного клопотання про відкладення розгляду справи, судові засідання не з*являються, що в свою чергу дає правові підстави для висновку про зловживання своїми процесуальними правами та свідчить про затягування розгляду справи по суті.

Про висновок суду щодо зловживання правами та намагання уникнути ОСОБА_1 відповідальності свідчать неодноразові заяви захисника з проханням відкласти розгляд справи з причин зайнятості в іншому процесі та запровадженням карантину, а також наданням часу для надання пояснень у справі.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення розумного строку розгляду судом справи, уникнення зловживання процесуальними правами особою, яка притягується до адміністративної відповідальності задля ухилення від відповідальності, суд вважає за необхідне справу розглянути за відсутності ОСОБА_1 та його захисника на підставі наявних доказів.

Відповіднодо статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати своїпроцесуальні права. Процесуальні кодекси, як і інші закони, розраховані на добросовісне їх використання.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожньогоруху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан спяніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки спяніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку про те, що діями водія ОСОБА_1 порушено вимоги пункту 2.5Правил дорожнього руху України, а тому суд кваліфікує його дії за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення -повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, тобто керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

22.11.2018 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (закон про кримінальні проступки № 2617-VІІІ), згідно з яким стаття 130 КУпАП більше не передбачала адміністративну відповідальність за управління автомобілем в стані сп`яніння.

Така відповідальність перейшла до категорії кримінальних проступків, відобразившись у статті 286-1 КК України. Закон про кримінальні проступки мав набрати чинності 01.07.2020 року.

17.06.2020 року прийнято закон про внесення змін до закону про кримінальні проступки № 720-ІХ (Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень»), згідно з яким у розділі Закону про кримінальні проступки вилучені положення, які змінювали статтю 130 КпАП та включали до КК статтю 286-1.

Закон про зміни до закону про кримінальні проступки №720-ІХ набрав чинності 03.07.2020 року.

Комітетом ВерховноїРади Українинадані роз`ясненнящодо окремихположень ЗаконуУкраїни «Провнесення зміндо деякихзаконодавчих актівУкраїни узв`язку зприйняттям ЗаконуУкраїни «Провнесення зміндо деякихзаконодавчих актівУкраїни узв`язку зприйняттям ЗаконуУкраїни «Провнесення зміндо деякихзаконодавчих актівУкраїни щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за№720-ІХвід 17.06.2020року,за змістом яких, враховуючи положення частини п`ятої статті 94 Конституції України Закон № 720-IX набрав чинності 3 липня 2020 року, а саме в день його опублікування.

Таким чином, суд зазначає, що у зв`язку з набранням чинності 01.07.2020 року Законом № 2617-VIII, відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування, була закріплена у статті 286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» України, а статтю 130 КУпАП було змінено.

Однак, Законом України № 720-IX внесено зміни до Закону № 2617-VIII, відповідно до яких із Закону № 2617-VIII вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1.

Таким чином, суд зазначає, що з 03.07.2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII, а стаття 286-1 КК України виключена.

Отже, в діях ОСОБА_1 , які мали місце 19.11.2020, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Винність правопорушника у вчиненні даного адміністративного правопорушення повністю доведена та підтверджується сукупністю достатніх та незаперечних доказів, досліджених під час судового розгляду, а саме: змістом протоколу про адміністративне правопорушення; письмовими поясненнями свідків, відеозаписом з місця події, що містяться на технічному носії та копією постанови від 29.01.2020 року про притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до частини 2статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП, судом не виявлено.

Обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП, суд визнає повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

У відповідності достатті 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчиненнянових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно достатті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до частини 2статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разіухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повністю доведена та враховуючи дані про особу правопорушника, наявні в матеріалах справи, тяжкість вчиненого правопорушення та обставини його вчинення, виходячи з умисної форми вини вчинення правопорушення, яке становить реальну небезпеку учасникам дорожньогоруху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, ставлення особи до даного діяння, вважає за можливим застосувати адміністративне стягнення у межах санкції частини 2статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушенняу вигляді штрафу, тобто грошове стягнення, з позбавленням спеціального права, тобто позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі викладеного, керуючись ст.33,40-1,130,221,283,284 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя,-

постановив:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення в вигляді штрафу на користь держави в сумі 20400,00 (двадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збiр в розмiрi 454 (чотириста п*ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через суд першої iнстанцiї.

Суддя К.О. Омельченко