Справа № 658/3562/21
провадження № 3/658/1911/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 р. м. Каховка

Суддя Каховського міськрайонного суду Херсонської області Терещенко О.Є., роз-глянувши матеріали, які надійшли від ВП №1 Каховського РВП ГУНП у Херсонській об-ласті, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку ст. Новорож-дественська Тихорецького району Краснодарського краю, Росія, громадянки України, не працюючої, адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ №511965, 05 жовтня 2021 року в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 не виконала свої батьківсь-кі обов`язки по догляду за своїм сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який спричинив легкі ушкодження ОСОБА_3 .

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, повідомлена належним чином про день та час розгляду справи.

Неявка ОСОБА_1 не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміні-стративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної спра-ви.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідаль-ності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністра-тивної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопору-шенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, в складеному протоколі про адміністративне правопорушення поліцейським в порушення вимог ст. 256 КУпАП, не зазначено: часу вчинення адміністративного правопо-рушення, крім того не викладено суті адміністративного правопорушення відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ухи-лення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповноліт-ніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторо-на характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпечен-ням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання ді-тей.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх за-мінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здіб-ностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охо-рону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від вико-нання батьківських обов`язків відповідно до закону.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вказана норма мате-ріального права застосована не була, оскільки не було конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передба-чених законодавством обов`язків щодо забезпечення виховання своєї неповнолітньої дити-ни та яких саме обов`язків така особа не виконала, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п. 31 по справі «Ракевич проти Росії» та п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положен-нями свою поведінку».

Таким чином, до протоколу не додано належних та допустимих доказів на підтвер-дження здійснення ОСОБА_1 дій чи бездіяльності, спрямованих на ухилення від виконання батьківських обов`язків відносно свого сина.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів по-кладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопо-рушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні вину-ватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наяв-ність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публіч-ний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримі-нального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і мож-ливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи викори-стовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком дос-татніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопору-шення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передба-чена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинува-чення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточ-нивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної не-повноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сто-рони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить по-рушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення, викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

У зв`язку з вищевикладеним, суд доходить до висновку, що вказана у протоколі подія відбулася не в наслідок ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення виховання дитини.

Суд визнає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, перед-баченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, не підтверджена наявними доказами, а відтак в її діях від-сутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, що є підставою для закриття провадження в справі передбаченою п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 7, 8 9, 10, 24, 184, 247, 251, 268, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопо-рушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена.

Апеляція на постанову подається протягом десяти днів з дня її винесення до Херсон-ського апеляційного суду через Каховський міськрайонний суд Херсонської області.

Суддя: Терещенко О. Є.