П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2021 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гребінь О. О. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Батальйону патрульної поліції у місті Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер в справі відсутній, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.2 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серії ДПР 18 №321242 від 30.10.2020 року, громадянин ОСОБА_1 30.10.2020 року о 23:39 год. на а/д М-05 Київ-Одеса керував транспортним засобом Suzuki Lets II без державного номерного знаку з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку категорично відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що відповідно до ст.268 КУпАП не є перешкодою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

ОСОБА_1 провадженням у справі не цікавився, хоча йому було достеменно відомо про розгляд справи відносно нього за ч.2 ст.130 КУпАП в суді, що вбачається з пояснень останнього зазначених у протоколі серії ДПР 18 №321242, де він зазначив що надасть пояснення у суді.

З врахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП без участі останнього.

Дослідивши докази, що містяться в справі, а саме: протокол серії ДПР 18 №321242 від 30.10.2020 року, складений стосовно ОСОБА_1 , з додатком у виді диску з відеозаписом з нагрудної камери № БН-01425 від 30.10.2020 року, рапорт капрала поліції Антоненка Д.О., пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , направлення ОСОБА_1 до Білоцерківської ЦРЛ №4 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, Довідку про визначення повторності порушення ПДР, копію постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.09.2020 року у справі № 357/7332/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, копію постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП, довідку про відсутність в базі ІПНП відомостей про отримання посвідчення водія громадянином ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, адміністративні стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.130 ч.1 КУпАП керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк три роки і на інших осіб накладення штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортних засобів або без такого.

За змістом п.2.5 Постанови КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306 «Про Правила дорожнього руху» водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить із того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

В даному випадку, поліцейським запропоновано водію ОСОБА_1 пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на що він відмовився в присутності двох свідків. Вказані обставини підтверджуються доказами, а саме: відеозаписом з нагрудної камери № БН-01425 від 30.10.2020 року, рапорт капрала поліції Антоненка Д.О., поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , направленням ОСОБА_1 до Білоцерківської ЦРЛ №4 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, Актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Крім того, згідно Довідки про визначення повторності порушення ПДР, ОСОБА_1 02.09.2020 року притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується копію постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.09.2020 року у справі № 357/7332/20.

За таких обставин, суд вважає доведеним факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП.

При призначенні ОСОБА_1 виду та міри адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, його ставлення до вчиненого.

Обставин, що пом`якшує відповідальність, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

Відповідно до п.28 Постанови пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КпАП ( 80731-10 ). Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Відповідно до Довідки про отримання посвідчення водія, в базі ІПНП відомості про отримання посвідчення водія громадянином ОСОБА_1 відсутні.

Згідно зі ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавленням права керування транспортними засобами та стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 27, 33, 34, 35, 40-1, 130, 268, 283, 284, 285 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400,00 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454,00 грн..

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяО. О. Гребінь