ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Каліщук А.А. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від начальника Володимир-Волинського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 ,

у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 10 листопада 2021 року близько 17 год. перебуваючи у магазині «Побутова хімія», що по вул. Устилузькій, 143 в м. Володимирі-Волинському, Волинської області без ліцензії та марок акцизного збору продала алкоголь «Чача», ємністю 3 літри.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши зібрані у справі письмові докази, приходжу до висновку, що провадження у справі слід закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.156 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 156 КУпАП відповідальність за даною нормою настає за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається із протоколу серії АПР № 686289 від 10 листопада 2021 року, ОСОБА_1 10 листопада 2021 року близько 17 год. перебуваючи у магазині «Побутова хімія», що по вул. Устилузькій, 143 в м. Володимирі-Волинському, Волинської області без ліцензії та марок акцизного збору продала алкоголь «Чача», ємністю 3 літри, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 156 КУпАП.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, є факт реалізації горілчаних виробів, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

При цьому здійснення господарської діляності без отримання ліцензії не є об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 156 КУпАП, а становить об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, повинна довести факт продажу алкоголю, який не має марок акцизного збору чи з підробленими марками цього податку.

Однак органом, що склав адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 , не надано жодних доказів на підтвердження того, що остання у вказаний у протоколі день та час реалізувала алкоголь «Чача», котрий не мав марок акцизного збору.

В письмових поясненнях, а також в судовому засіданні ОСОБА_1 вказала, що вона в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » зберігала декілька пляшок горілки, віски, котрі придбала для власних потреб. 10.11.2021 до неї у магазин прийшов невідомий чоловік, котрий просив продати йому алкоголь. На пропозицію даного чоловіка вона відмовила і не продала йому горілчані вироби. Після чого до неї зайшли працівники поліції.

Із копії заяви ОСОБА_2 вбачається, що він добровільно видав працівникам поліції горілку «Чача» ємністю 3 літри, котру з його слів він придбав в магазині «Побутова хімія», що по вул. Устилузькій, 143 в м. Володимирі-Волинському.

Із письмових пояснень ОСОБА_2 встановлено, що у вказаному магазині він купив дешеву горілку, ємністю 2,5 л.

Пояснення ОСОБА_2 суд розцінює критично, оскільки вони містять суттєві суперечності із заявою про видачу придбаного ним спиртного, зокрема щодо його кількості.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що вилучено пачку алкоголю «Чача», ємністю 3 літри, без марок акцизного збору, а також надано суду протокол огляду місця події, яким вулучено і інші алкогольні напої.

На судовий розгляд справи судом витребовувалась із відділення поліції вилучена пачка алкоголю «Чача», для перевірки обставини відсутності на ній марки акцизного збору.

Однак на судовий розгляд надано вилучені алкогольні напої відповідно до протоколу огляду місця події, котрі не були предметом реалізації, проте не надано вилучену пачку алкогольного напою «Чача», ємністю 3 літри.

Таким чином, суду не надано доказів того, що вилучена пачка алкогольного напою «Чача», ємністю 3 літри, не має марок акцизного збору.

Не надання суду даного алкогольного напою не дає можливість суду перевірити правдивість обставин викладених у протоколі та відповідність їх дійсності, зокрема відсутність марок акцизного збору на алкогольному напої та ставить під сумнів факт вилучення його працівниками поліції.

Також в тексті протоколу про адміністративне правопорушення відсутні відомості за якою ціною та кому був реалізований даний алкоголь.

Відсутній протокол огляду та вилучення у ОСОБА_2 алкоголю «Чача», ємністю 3 літри.

Не надано суду також належних, допустимих, достатніх доказів (фото, відео, аудіо фіксацію), що ОСОБА_1 реалізувала ОСОБА_2 алкоголь «Чача», ємністю 3 літри.

Наведені обставини в сукупності, не дають суду поза розумним сумнівом дійти висновку, що ОСОБА_3 здійснила реалізацію алкоголю, котрий не мав марки акцизного збору.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Один із найважливіших конституційних принципів щодо захисту основоположних прав та свобод людини при здійсненні процедури притягнення особи до адміністративної та/або кримінальної відповідальності (презумпція невинуватості) закріплено у ст.62 Конституції України, згідно якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Судова практика свідчить, що у відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Положення ч.2 ст.7 КУпАП вказують на те, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

За таких умов сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, не може бути беззаперечним доказом його вини в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких належних та об`єктивних, достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 156 КУпАП до протоколу долучено не було та в судових засіданнях не представлено.

Таким чином, розглядом справи в суді встановлено, що обставини, які були викладені у протоколі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності не знайшли свого підтвердження та не доводяться жодними належними та допустимими доказами.

Згідно з ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів, які б давали можливість поза розумним сумнівом зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 156 КУпАП, вважаю, що провадження у справі, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Оскільки речі, котрі вилучені відповідно до протоколу місця події 10.11.2021, не були предметом реалізації, тому їх слід повернути ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.7, ст.10, ч. 1 ст.156, ст.247, ст.278, ст.280, ст.283-285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 156 КУпАП закрити у звязку із відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Речі, котрі вилучені відповідно до протоколу огляду місця події від 10.11.2021- повернути ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:/підпис/ А.А. К аліщук