КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №33/824/4971/2021 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 року суддя Київського апеляційного суду Рубан С.М. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 29 вересня 2021 року, прийняту щодо

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 334129 від 08 серпня 2021 року у період з 15-00 год. 15 год 30 хв. ОСОБА_1 перебуваючи за місцем проживання своєї дочки ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , не залишала приміщення квартири на вимогу ОСОБА_2 та висловлювала на її адресу образливі висловлювання, тим самим вчинила домашнє насильство психологічного характеру.

ПостановоюГолосіївського районного суду м. Києва від 29 вересня 2021 року визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 29 вересня 2021 року та закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що постанова суду першої інстанції є несправедливою та необгрунтованою, висновки суду суперечать фактичним обставинам справи.

Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що суд першої інстанції помилково вважав встановленими обставини, які не підтверджені жодним доказом.

Посилається на те, що онука ОСОБА_3 та її батько ОСОБА_4 запросили її в квартиру та вона мала всі підстави там знаходитись. Зазначає те, що ніякого насилля до своєї доньки не чинила, не ображала її.

Вказує на те, що ОСОБА_1 жодних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не вчиняла, а висновок суду про наявність у її діях складу адміністративного правопорушення, ґрунтується виключно на припущеннях суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених в апеляційній скарзі.

ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилась в судове засідання, вивчивши матеріали провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , суддею місцевого суду вимоги зазначених норм дотримані не були, що призвело до прийняття сумнівного, з точки зору його законності та обґрунтованості рішення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 334129 від 08 серпня 2021 року у період з 15-00 год. 15 год 30 хв. ОСОБА_1 перебуваючи за місцем проживання своєї дочки ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , не залишала приміщення квартири на вимогу ОСОБА_2 та висловлювала на її адресу образливі висловлювання, тим самим вчинила домашнє насильство психологічного характеру.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що має двох онуків ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , які після розлучення її дочки із ОСОБА_8 , постійно проживають із батьком за адресою: АДРЕСА_3 . Для матері дітей встановлені дні побачень із дітьми. 08 серпня 2021 року був день побачень ОСОБА_2 з дітьми. Вона допомогла колишньому зятю зібрати онуку та вони разом відвели дівчину до квартири матері, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Вона також зайшла до квартири. У квартирі між нею та дочкою розпочалася сварка, донька виганяла її з квартири, але вона не залишала приміщення, сиділа на кухні та їла морозиво, вважаючи що має право перебувати у квартирі, оскільки її запросив ОСОБА_2 , який є співвласником квартири. Заперечує, що штовхала ОСОБА_2 . Підтверджує, що вони сварилися між собою, але зазначає, що не спричиняла донці тілесних ушкоджень. Через деякий час її донька викликала поліцію. Вважає, що ОСОБА_2 є агресивною у зв`язку із тим, що має психічні розлади, тому і не може сама бути на одинці із малолітньою донькою, оскілки це є небезпечним для дитини.

ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції пояснила, що ОСОБА_1 є її матір`ю, яка, на її погляд, є співмешканкою ОСОБА_8 , її колишнього чоловіка. Від шлюбу з останнім мають двох неповнолітніх дітей. Рішенням суду місце проживання дітей визначено із батьком, рішенням Солом`янської РДА встановлено графік її зустрічей з дітьми. 08 серпня 2021 року був саме такий день. Її малолітня донька перебувала з нею у квартирі, до якої без її дозволу потрапив колишній чоловік, а разом із ним ОСОБА_1 . Вона певний період часу просила матір залишити квартиру, але та відмовлялася це робити, принижувала її перед дитиною, насміхалася, погрожувала тим, що у неї незабаром відберуть як квартиру, так і дітей. Під час конфлікту матір двічі вдарила її рукою по обличчю, штовхала у спину. Вона намагалася зафіксувати поведінку ОСОБА_1 на мобільний телефон, але мати його відібрала. Після таких неправомірних дій ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , який також залякував її, викликала поліцію. Вважає, що такі дії ОСОБА_1 є проявом домашнього насильства психологічного характеру, що травмує її та її дітей, негативно впливає на її психоемоційний стан, викликає почуття тривоги та занепокоєння. Звинувачення щодо її незадовільного психічного стану заперечувала, у спростування чого в матеріалах справи знаходяться копії сертифікатів щодо періодичного психіатричного огляду і довідка лікаря-психіатра від 29 березня 2021 року.

Апеляційним судом було переглянуто відеозапис, який був долучений до матеріалів справи. На вказаному відеозаписі не зафіксовано, що ОСОБА_1 під час конфлікту з ОСОБА_2 двічі вдарила її рукою по обличчю, била кулаками по голові та штовхала у спину.

Також, обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено не лише про характер вчиненого психологічного насильства відносно ОСОБА_2 , а й про завдання чи завдання внаслідок цього шкоди її психічному здоров`ю.

При цьому, конфліктна ситуація між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за відсутності доказів на підтвердження завдання або можливості завдати шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної строни даного проступку.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 08 серпня 2021 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року підлягає скасуванню, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закриттю, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 29 вересня 2021 року якою визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП -скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає

Суддя С.М.Рубан