ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року м.Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Запоріжжя, ФОП « ОСОБА_2 », зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 590815 від 29.10.2021 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 29.10.2021 року о 11-30 годині ОСОБА_1 за адресою: м.Запоріжжя.вул. Незалежної України, 39В у перукарні «Перукарня» порушила карантинні обмеження, а саме у перукарні була відсутня урна для збору використаних засобів індивідуального захисту, чим порушила п.п.9 п.2 абз.4 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами від 13.09.2021 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила обставини, які викладенні у протоколі, зазначила, що урна для збору використаних засобів індивідуального захисту знаходиться у перукарні .

Дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, суддя дійшов до таких висновків.

Відповідно вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Частиною першою статті 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

За змістом протоколу, в перукарні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: м.Запоріжжя, вул. Незалежної України, 39 в виявлено відсутність централізованого збору використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери (урни).

Диспозиція норми ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей.

Пунктом п.п. 9 п.2-2 Постанови КабінетуМіністрів України№ 1236від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хворобиCOVID-19,спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2»(вредакції станомна 29.10.2021р.)передбачено що, діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких:не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш як 1,5 метра; не забезпечено працівників засобами індивідуального захисту, зокрема захисними масками або респіраторами, та не здійснюється належний контроль за їх використанням; здійснюється обслуговування покупців без одягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема захисних масок або респіраторів, які закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, за винятком обслуговування за межами будівлі суб`єкта господарювання (через вікна видачі, тераси тощо);не забезпечується централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери (урни).

Таким чином, обов`язок із організації карантинних заходів покладено саме на суб`єктів господарювання. З наведеного вбачається, що задля наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, необхідно довести та визначити, зокрема, суб`єкта господарювання, посадовою особою якого вчинено відповідні дії.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

На підставі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складення адміністративних протоколів, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до правових позицій Верховного суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених в постанові від 26.04.2018 року по справі 338/1/17 та постанові від 27.02.2018 року по справі № 813/2451/17, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено лише допустимими доказами.

Будь-яких належних, допустимих та переконливих доказів, зокрема, зазначення свідків, фото- та відеоматеріалів, які б підтвердили факт вчинення за адресою: АДРЕСА_2 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, суду не надано. При цьому у постанові КМУ №1236 від 09.12.2020 року не визначено, де саме мають знаходитися вказані контейнери (урни).

Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У прийнятому рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) Європейський суд з прав людини розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, на думку Європейського суду з прав людини, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддя зауважує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

У відповідності до положень ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин, оскільки, працівниками поліції не доведено факт, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, суддя вважає за необхідне закрити провадження у даній справі, у зв`язку з відсутністю в діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.44-3, ст.ст.7, 247, 251, 252, 280 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ю.В. Апаллонова