Справа № 159/5436/21
Провадження № 3/159/2934/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Волкова Ю.Ф.,

розглянувши матеріали, що надійшли від Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 30.11.2000 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, РНОКПП НОМЕР_2 ), яка за реєстрова за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , працюючої лікарем ветеринарної медицини,

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Кодекс),

встановила:

20 вересня 2021 року до Ковельського міськрайонного суду Волинської області від Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною другою статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №688096 від 09.09.2021 ОСОБА_1 ставиться у провину те, що вона порушила правила тримання собаки, а саме: 26 серпня 2021 рокуо 19:30 годині за адресою: АДРЕСА_3 , собака, належна ОСОБА_1 , задушила три курки, належні ОСОБА_2 .

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані частиною другою статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненні адмінправопорушення за частиною другою статті 154Кодексу не визнала. Вказала, що 26 серпня 2021 о 19:30 годині (дата і час вчинення вказані в протоколі про адмінправопорушення) належний їй собака курей не душив. Схожа подія могла мати місце за день до того, а саме 25 серпня 2021 року, так як саме в цей день ввечері до неї приходили односельчани з претензіями щодо задушених курей і звинувачували у цьому її собаку на кличку Дружок.

В суді під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, захисник ОСОБА_1 адвокат Талашко І.М. вказала на відсутність будь-яких доказів для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 154 Кодексу, адже ОСОБА_1 заперечила факт правопорушення, викладений у протоколі. Суду не надано жодних доказів на спростування доводів останньої. Вважає, що обвинувачення не повинно ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною поки її вину не доведено згідно закону. Крім того, просила звернути увагу суду на ту обставину, що дата і час вчинення правопорушення (26 серпня 2021 року 19:30 година) не відповідає дійсності. Також вказала на ряд інших процесуальних порушень, які були допущені працівниками поліції при оформленні адміністративного матеріалу, в тому числі складання протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №688096 від 09.09.2021 без участі ОСОБА_1 (не викликалась, протокол складено у її відсутності), відмова від підпису в протоколі зафіксована з грубим порушенням у відсутності свідків. Просила закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 в зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , її захисника Талашко І.М., потерпілої ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши наявні докази, дійшов наступного висновку.

У відповідності до вимог статті 7 Кодексу, ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`зку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 252 Кодексу орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог статей 245,280 Кодексу завданнямпровадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення їх в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Відповідно до частини першої статті 251 Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписучих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення є одним із видів доказів (стаття 251 Кодексу).

Вимогами частини першої статті 256 Кодексу визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

В силу статті 283 Кодексу формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення його, мотивів і форми вини.

Згідно протоколу серії АПР18 №688096 від 09.09.2021 року ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення за частиною другою статті 154 Кодексу за події, які мали місце 26 серпня 2021 року о 19 год 30 хв., що не відповідає дійсності.

Дану обставину заперечила ОСОБА_1 . Крім того, потерпіла ОСОБА_2 та свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтвердили, що події, які вказані у протоколі відбувалися 25 серпня 2021 року у вечірню пору, а не 26 серпня 2021 року як зазначено поліцейським. 26 серпня 2021 року (на наступний день після події) сусідка потерпілої ОСОБА_2 ОСОБА_5 зателефонувала на лінію 102 і викликала працівників поліції. Дана обставина підтверджується рапортами працівників поліції (арк.спр.2, 4), поясненнями ОСОБА_5 (арк..спр. 7), в яких зазначено, що подія мала місце саме 25 серпня 2021 року ввечері.

Суд самостійно не вправі змінювати формування часу вчинення і суті правопорушення.

Відповідно частини другої статті 251 Кодексу обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, згідно пояснень ОСОБА_1 не визнаються.

Пояснення ОСОБА_1 щодо перебігу подій не спростовані, доказів на спростування позиції останньої суду не надано.

Згідно з п. 1 статті 247 Кодексу обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 01.11.1996 за № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

При цьому, статтею 62 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною поки її вину не доведено згідно закону.

При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За відсутності належних та допустимих доказів провини особи, суд доходить висновку про відсутність складу правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вище викладеного та керуючись статтями 247, 251-252, 256, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя

постановила:

Провадження у справі № 159/5436/21 (провадження № 3/159/2934/21) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за правопорушення, передбачене частиною другою статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити, через відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської областіЮ. Ф. Волкова