ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/7450/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коляденко П.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол серії ААБ № 215106),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 06.07.2021 року, о 12 год. 45 хв., рухаючись по вул. Харківське шосе, 121 у м. Києві, керував автомобілем марки «Subaru Forester», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: блідість шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук та зіниці очей, які погано реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, в порушення вимог п. 2.5 ПДР, відмовився у присутності двох свідків.

До суду ОСОБА_1 не з`явився, проте його не явка не перешкоджає розгляду справи судом.

Адвокат Трепетьон В.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , в судовому засіданні просила закрити провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на неналежність та недопустимість протоколу та пояснень свідків як доказів. Вказала, що її підзахисний свою вину категорично заперечує, зазначивши, що його було безпідставно зупинено працівниками поліції та відразу в ультимативній формі запропоновано викласти всі наявні у нього речі та предмети, що знаходяться в машині. Після чого поліцейськими було проведено огляд автомобіля, особистих предметів і карманів ОСОБА_1 , а потім стали стверджувати, що в нього вбачаються ознаки сп`яніння та запропонували пройти відповідний огляд, від проходження якого він не відмовлявся, відмовився проїхати до медичного закладу, але виключно з тих підстав, що не відчував себе в безпеці, так як раніше притягувався до кримінальної відповідальності. При цьому звертала увагу суду на те, що протоколі не зазначено від проходження якого саме огляду відмовився її підзахисний. Також звертала увагу на те, що працівниками поліції було порушено порядок направлення особи на освідування, оскільки ОСОБА_1 не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Разом з цим просила залучити до участі у справі прокурора.

Вислухавши думку захисника - адвоката Трепетьон В.В., дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.

Розглянувши клопотання сторони захисту щодо залучення прокурора для участі в судовому розгляді відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП приходжу до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, так як участь прокурора у розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно зі ст. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року за № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

При цьому згідно п. 4 розділу І вказаної Інструкції ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота) а саме: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, а також звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: блідість шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук та зіниці очей, які погано реагують на світло.

За наведених обставин вважаю, що у працівників поліції були наявні передбачені законом підстави для проведення ОСОБА_1 відповідного огляду на стан сп`яніння, про що, працівник поліції і зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення.

Посилання сторони захисту на те, що огляд ОСОБА_1 не проводився за допомогою технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, повністю спростовується положеннями п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року за № 1452/735, відповідно до якого, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

При цьому порядок проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння чітко врегульований чинним законодавством, і можливості перевірки стану наркотичного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» Законом не передбачено.

Таким чином твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» є неспроможними, оскільки ОСОБА_1 , з урахуванням наявності ознак саме наркотичного сп`яніння, огляд на місці за допомогою приладу «Драгер» взагалі не пропонувався.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння було також зафіксовано за допомогою боді-камери АА 00929, запис якої було долучено до матеріалів справи.

З даних відеозапису з боді-камери працівника поліції, відтвореного в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд в медичній установі у зв`язку з підозрою ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, при цьому останній від проходження огляду у лікаря-нарколога відмовився.

Вказані дії ОСОБА_1 оцінюються як ухилення від проходження відповідного огляду, з метою уникнути відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану зокрема, наркотичного сп`яніння.

Крім того, як вбачається з даних протоколу про адміністративне правопорушення, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїми підписами підтвердили, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження освідування на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Також, в своїх поясненнях, долучених до матеріалів справи, вказані свідки зазначили, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі (лікаря-нарколога).

Твердження захисника - адвоката Трепетьон В.В. про те, що свідки не мали змоги надати свої письмові пояснення - є неспроможними, так як будь - яких застережень щодо форми надання пояснень свідками Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 не містить, крім того будь-яких зауважень до викладеного змісту пояснень свідки не мали, що засвідчили своїми підписами.

Також суд не вбачає порушень при залученні в якості свідків інших водіїв.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність передбачена також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, є порушенням вимог п. 2.5 ПДР та утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи сторони захисту щодо незаконного проведення обшуку та відсутності підстав для зупинки автомобіля прямо не відносяться до предмету розгляду вказаної справи. Крім того, вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, не залежить від вчинення чи не вчинення іншого правопорушення на транспорті і тому доктрина Плодів отруйного дерева в будь-якому випадку в даній справі застосуванню не підлягає. Також, працівник поліції самостійно приймає рішення про складання протоколу чи розгляд справи відповідно до своєї компетенції.

В будь-якому випадку твердження про допущені порушення при зупинці транспортного засобу, в ході огляду автомобіля та інші порушення можуть бути перевірені шляхом подання скарги в порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі (відповідно до Закону України «Про звернення громадян»); повідомлення до компетентного органу щодо внесення відомомстей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення або при зверненні з відповідною позовною заявою до суду.

Твердження сторони захисту щодо переслідування ОСОБА_1 працівниками поліції у зв`язку з наявністю даних про попереднє його притягнення до відповідальності є надуманими, оскільки свого підтвердження в ході судового розгляду не знайшли.

Суттєвих порушень, які би вказували на недопустимість доказів у даній справі, а також могли вплинути на висновок щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, не встановлено.

Сукупність викладених доказів, що були ретельно досліджені в ході судового розгляду, дають безсумнівні підстави зробити висновок про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена в повному обсязі за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а позиція щодо невизнання вини є обраною стратегією захисту з метою уникнути відповідальності за скоєне.

Враховуючи особу порушника та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності, і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, приходжу до висновку, що необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40-1, 130 ч. 1, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

Строк позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів обчислювати з дня винесення постанови про позбавлення цього права, у разі ухилення від здачі документа, що посвідчує право керування транспортними засобами - з моменту примусового вилучення такого документу.

Роз`яснити, що в разі несплати штрафу в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення постанови правопорушнику, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Крім того, роз`яснити, що після закінчення призначеного строку позбавлення спеціального права, вилучене посвідчення водія повертається після успішного складання іспитів на право керування транспортним засобом.

Постанова судді пред`являється до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя