ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/9066/20 Головуючий суддя І інстанції Новіченко Н.В.
Апеляційне провадження № 33/818/236/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Кас`янова І.В. на постанову судді Московського районного суду м.Харкова від 28 серпня 2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Постановою встановлено, що 31.05.2020 року у м. Харкові по вулиці Василя Стуса, 13 А, на території Гаражного Кооперативу «Тимурівець», водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ «Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння шкіри обличчя), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки з використанням газоаналізатору Drager та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

В своїй апеляційній скарзі захисник Кас`янов І.В. просить постанову судді Московського районного суду м.Харкова від 28 серпня 2020 року стосовно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити.

Свою апеляційну вимогу обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 незаконно було зупинено представниками поліції; ОСОБА_1 самостійно звертався до одного зі співробітників поліції з проханням про проходження огляду в медичній установі; співробітник поліції запросили понятих, яких навіть не опитували та які не писали свої пояснення у відповідному протоколі; на місці подій знаходилось багато людей, які можуть підтвердити той факт, що ОСОБА_1 знаходився в той момент в тверезому стані і не відмовлявся від проходження огляду в медичній установі; судом безпідставно не взяті до уваги показання свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які надали в суді першої інстанції про те, що у ОСОБА_1 не було ознак алкогольного сп`яніння; в протоколі не зазначено, в зв`язку з чим представники поліції прийшли до висновку, що ОСОБА_4 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння; на відеозаписі, який є наявним в матеріалах справи, не вбачається, що ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду в медичній установі; сторона захисту неодноразово зверталася до суду з клопотанням про встановлення особи та виклик даного працівника поліції до суду, в зв`язку з неможливістю самостійно витребувати даний доказ; суд першої інстанції не викликав ОСОБА_1 в судове засідання.

Апелянт також зазначає, що за межі гаражного кооперативу ОСОБА_4 не виїжджав, а був зупинений в самому гаражному кооперативі, в який співробітники поліції регулярно заїжджають з метою виявлення водіїв, які вживають в гаражі спиртне; в матеріалах адміністративної справи присутня направлення водія ОСОБА_4 на огляд в КПП ОНД "ХОР", але виходячи з відеозаписів, вказаний документ, на місці складання протоколу, не складався, ні ОСОБА_4 , не понятим не оголошується, сам водії ОСОБА_4 нікуди не направлявся і з цим напрямком ознайомлений не був, та взагалі про поїздку до зазначеної установи речі не було.

Судом апеляційної інстанції також здійснювалися заходи щодо виклику ОСОБА_1 , захисника Кас`янова І.В., свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інспектора Слісарука С.П. (арк. 92-107), але останні в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим суд вирішив провадити апеляційний розгляд без їх участі.

Крім того, 17.11.2021 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції заяву, в якій просив провадити апеляційний розгляд без його участі та підтримав апеляційну скаргу свого захисника.

17.11.2021 року захисник Кас`янов І.В. телефонним повідомлення передав, що просить апеляційний розгляд за його апеляційної скарги на оскаржувану судову постанову провести без його участі.

Разом з цим, належить врахувати, що саме захисник Кас`янов І.В. є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Московського районного суду м.Харкова від 28 серпня 2020 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, а також дотримуючись вимог ст. 268 та ч.4 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника Кас`янова І.В. без участі ОСОБА_1 , захисника Кас`янова І.В., свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інспектора Слісарука С.П.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на докази, а саме на відомості, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії серії ДПР18 № 284673 від 31.05.2020 року (арк. 4); письмових поясненнях свідків свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від 31.05.2020 року (арк. 7, 8); письмовому направленні ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 31.05.2020 року (арк. 6); рапорті інспектора патрульної поліції Оленченка В. від 31.05.2020 року; (арк. 9), а також на відеозаписі працівників поліції (арк. 10).

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 284673 від 31.05.2020 року вбачається, що 31.05.2020 року у м. Харкові по вулиці Василя Стуса, 13 А, Гаражний Кооператив, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ «Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння шкіри обличчя), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки з використанням газоаналізатору Drager та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення (арк.4).

Належить врахувати, що будь-яких заперечень щодо відомостей, які зазначені в протоколі працівником поліції, ОСОБА_1 в протоколі не зазначив, а також відмовився від його підпису на дачі пояснень.

З відеозаписів «DSJX300177_ZM0177», наявного в матеріалах справи (арк. 10), починаючи з 16 год. 28 хв. вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення з відомостями протоколу про адміністративне правопорушення, внесення до нього своїх пояснень чи зауважень, а також від підпису в ньому.

Належить врахувати, що незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями працівників поліції під час складання ними протоколу, цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи, що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 або його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися до суду адміністративної юрисдикції із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися зі скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, з метою ініціювання службової перевірки , хоча мали для цього достатньо часу.

Відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції.

Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 , оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України, а саме в порядку КАС України, а також до відповідних правоохоронних органів, матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження апелянта з цього приводу є необґрунтованими.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, крім протоколу, також підтверджується відомостями, що містяться у:

- письмових поясненнях свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від 31.05.2020 року, з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (арк.7, 8);

- на відеозаписі «DSJX300177_ZM0177» та «DSJX300216_ZM0216» з камер нагрудних реєстраторів працівників патрульної поліції, на яких зафіксовано, що 31.05.2020 року о 16:00 год. на території гаражного кооперативу патруль поліції за допомогою звукового сигналу зупинили автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Працівник поліції запропонував ОСОБА_7 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager» або в медичному закладі, на що ОСОБА_7 почав запитувати що він порушив, і, так і не надавши чіткої відповіді на пропозицію поліцейського, пішов в іншій бік. В подальшому, працівник поліції вже у присутності двох свідків запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте ОСОБА_1 вказану пропозицію проігнорував. Поліцейський вдруге при свідках запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , на що останній знову не надав чіткої відповіді, зазначивши: «Какое освидетельствование? Я что за рулем?». Поліцейський відповів, що є відеозапис того, що ОСОБА_1 був за кермом автомобіля та знову запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager» чи в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповів, що відмовляється надавати показання. Поліцейський ще раз уточнив, чи бажає ОСОБА_1 пройти медичний огляд, проте останній відповів, що не розуміє що хоче поліцейський. Незважаючи на те, що працівники поліції неодноразово від нього у присутності свідків пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте, останній жодного разу чіткої відповіді «так» чи «ні» не надав, всіляко ухиляючись від відповіді (арк. 10);

- бланку направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» від 31.05.2020 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_1 в результаті огляду, проведеного поліцейським, на стан сп`яніння виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння шкіри обличчя. Огляд на стан сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовоюОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (арк.9);

- рапорті інспектора патрульної поліції Оленченка В.О. від 31.05.2020 року, з якого вбачається, що 31.05.2020 року був зупинений автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водій ОСОБА_1 , у якого виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`янінняОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Транспортний засіб залишився на місці зупинки (арк.9).

Апеляційні доводи захисника про те, що з відеозапису з нагрудних реєстраторів працівників патрульної поліції не вбачається відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, є безпідставними та суб`єктивними, оскільки з відеозаписів «DSJX300177_ZM0177» та «DSJX300216_ZM0216» вбачається, що інспектор неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки з використанням газоаналізатору Drager або у медичному закладі, але ОСОБА_1 не надав чіткої відповіді «так» чи «ні» та всіляко ухилявся від проходження огляду (арк.10).

Тобто, така поведінка ОСОБА_1 була правомірно розцінена працівниками поліції як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Твердження апелянта про те, що при складанні протоколу про адміністративе правопорушення свідки не надавали пояснень, оскільки цей факт не зафіксований на наявному в матеріалах справи відеозаписі, є безпідставними, оскільки спростовуються відомостями письмових свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від 31.05.2020 року, які власноручно підписані останніми (арк.7, 8).

Судом першої інстанції також вірно надана критична оцінка показанням свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки вони не узгоджуються із доказами, наявними в матеріалах справи. Зокрема, свідки вказують на те, що ОСОБА_1 не пропонували проходити тест на алкогольне сп`яніння в медичному закладі, що суперечить відеозаписам з нагрудних камер поліцейських та поясненням свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 .

Крім того, з відеозаписів «DSJX300177_ZM0177» та «DSJX300216_ZM0216», починаючи з 16 год. 03 хв., також вбачається, що представниками поліції правомірно було зупинено ОСОБА_1 , а саме за порушення ним Правил дорожнього руху України, після чого у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. На неодноразові пропозиції працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки з використанням газоаналізатору Drager та у медичному закладі, ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків (арк.10).

За таких обставин, апеляційні доводи в цій частині, а також щодо причини та підстави його зупинки працівниками поліції, є необґрунтованими.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не можуть бути доказами у справі, так як вказаних свідків не було допитано в судовому засіданні та не попереджено про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень, з огляду на те, що вказані свідки в своїх письмових поясненнях підтвердили, що вони були запрошені працівниками патрульної поліції в якості свідків при оформленні адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 . У їх присутності вказаний водій категорично відмовився у встановленом законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, що засвідчили особистими підписами.

Апелянтом також не надано доказів про те, що вищезазначені свідки мають особисту зацікавленість щодо розгляду цієї справи чи мають намір обмовити ОСОБА_1 .

Окрім цього, за змістом ст. 251 КУпАП джерелами доказів по справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові доказами, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапис та документи. А в даному випадку, в справі достатньо доказів для доведення факту керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом, його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, в матеріалах судового провадження наявна довідка про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 (арк.8), а тому ОСОБА_1 повинен був знати наслідки невиконання ним вимог пункту 2.5 ПДР України.

Більш того, з відомостей відеозапису «DSJX300177_ZM0177», починаючи з 16 год. 12 хв., вбачається, що інспектором в присутності двох свідків ОСОБА_1 були роз`яснені наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння (арк. 10), що свідчить про необґрунтованість апеляційних доводів захисника в цій частині.

Враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції взагалі відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення, а також пояснення свідків, які були відібрані під час його складання. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не протирічать один одному, що свідчить про їх об`єктивність. Тому, апеляційний суд не може погодитись з апеляційними доводами захисника, оскільки в такий спосіб вбачається спроба ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Дослідивши зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 апеляційний суд визнає їх та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та притягнуто за ч.1 ст.130КУпАП до відповідальності.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись статтями 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Кас`янова І.В. залишити без задоволення, а постанову судді Московського районного суду м.Харкова від 28 серпня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков