єдиний унікальний номер справи 546/852/21
номер провадження 3/546/280/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі судді Зіненка Ю.В., розглянувши матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює на посаді начальника відділу архітектури та містобудування виконкому Решетилівської міської ради, РНОКПП не відомий,

за ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення від 08.09.2021 серії ААБ № 020044 вбачається, що 04 вересня 2021 року о 13 год. 00 хв. на території АЗС «BVS» по вул. Героїв АТО, 85 в м. Полтава водій ОСОБА_1 не впевнився в безпеці виконання свого маневру та розпочав рух на транспортному засобі Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_1 , в результаті чого допустив пошкодження паливозаправного пістолету, який був вставлений в заливну горловину паливного баку автомобіля, у зв`язку з чим обладнання АЗС отримало механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_1 допустив порушення п. 10.1. Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Також, з протоколу адміністративне правопорушення серія ААБ № 020043 від 08.09.2021 вбачається, що 04 вересня 2021 року о 13 год. 00 хв. на території АЗС «BVS» по вул. Героїв АТО, 85 в м. Полтава водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_1 та будучи причетним до ДТП, місце пригоди залишив. Своїми діями водій ОСОБА_1 допустив порушення п. 2.10 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що заїхали на АЗС «BVS» в м. Полтаві заправитись пальним. До його транспортного засобу підійшов заправник, який потім пішов до іншого автомобіля. Розрахувавшись за пальне, він сів до свого автомобіля, побачив, що працівника, який здійснював заправку не було біля його автомобіля, тому розпочав рух, після чого почув якесь клацання. Як виявилося в подальшому, відчепився заправний пістолет від шлангу. Він покликав заправника, після чого останній пішов та не повертався близько 20 хв. після того, як повернувся працівник заправки, він йому сказав, що чекати більше не може, оскільки везе вагітну жінку в м. Полтаву, та залишив номер телефону. Жодних претензій від власників заправки до нього не надходило. Свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнав, щиро розкаювався.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що попросив ОСОБА_1 відвезти дружину до Полтави. По дорозі заїхали на заправку «BVS», на якій був один заправник на чотири колонки. Після заправки ОСОБА_1 розпочав рух і ОСОБА_2 почув хлопок. Як виявилося, вискочила пластмасова втулка від заправного пістолета. З місця пригоди вони не тікали, чекали хвилин 20. Однак працівники поліції так і не приїхали. Залишивши номери телефонів вони поїхали.

Свідок ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. У письмових поясненнях ОСОБА_3 , які надійшли до суду 12.11.2021, зазначено, що він працює оператором на АЗС у ТОВ «БВС Ритейл», що розташована за адресою: вул. Країна, 85, м. Полтава. 04 вересня 2021 близько 13 години, коли він працював на денній зміні, на АЗС для заправки заїхав автомобіль Volkswagen Passat з номерним знаком НОМЕР_1 . Автомобіль зупинився біля ПРК № 1, після чого водій зайшов до операторної та замовив паливо марки А-95. Після заправки його авто, водій розрахувався та пішов до свого автомобіля. У цей час на АЗС було ще декілька автомобілів, які обслуговував один заправник. Водій автомобіля Volkswagen Passat не пересвідчився, що пістолет витягнутий з бензобаку його автомобіля та розпочав рух разом з пістолетом, в результаті чого його було відірвано від паливної колонки. Для фіксації пошкодження було викликано поліцію. Водій залишався на території АЗС приблизно 10 хвилин, після чого повідомив, що поспішає до лікарні. Працівники АЗС повідомили йому, що не мають претензій до водія, оскільки спричинені збитки є несуттєвими, після чого він поїхав. Претензій до водія не мають (а.с.а.с.14-15).

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За нормою ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Норми статті 280 КУпАП визначають обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 020044 від 08.09.2021 (а.с. 1); схемою місця ДТП, яка підписана особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (а.с. 3); письмовими поясненнями ОСОБА_1 , оператора АЗС «BVS» ОСОБА_3 (а.с. 4, 5, 14-15).

Суд зазначає, що згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами), суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому, пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Пунктом 1.10. Правил дорожнього руху визначено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно п. 10.1. Правил дорожнього руху, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке вчинила особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення чи адміністративного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який визнав свою вину та щиро розкаювався у вчиненому, пояснення свідка ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку, проаналізувавши матеріали та документи, що маються в справі, враховуючи суть та характер правопорушення, яке в даному випадку за своєю суттю є незначним, зважаючи на малозначність вчиненого конкретного (саме в межах розгляду даної адміністративної справи) адміністративного правопорушення, відсутність шкоди від дій ОСОБА_1 та, як наслідок, претензій майнового характеру, суд доходить висновку, що при таких встановлених судом обставинах є передбачені законом підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, в порядку ст. 22 КУпАП та достатньо обмежитись усним зауваженням.

Також, суд доходить висновку, що провадження в адміністративній справі щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, слід закрити, виходячи з наступних підстав.

Як зазначив у судовому засіданні ОСОБА_1 , що підтвердив свідок ОСОБА_2 , місця даної пригоди вони не залишали, а залишись чекати працівників поліції, не дочекавшись яких поїхали до лікарні в м. Полтаві.

Дані обставини були підтверджені і письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , працівника АЗС, де сталася дана дорожньо - транспортна пригода (а.с. 14-15).

При цьому до матеріалів справи не додано будь - яких доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до частини 2 статті 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто, з огляду на положення ст. 251 КУпАП, у посадової особи, яка ініціювала процедуру притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП по обставинах, що вказані в адміністративному протоколі серії ААБ № 020044 від 08.09.2021, немає будь-яких доказів, які могли б бути оцінені судом за принципом «поза розумним сумнівом», зокрема, фото-, звуко- чи відеодокази (звукозапис, відеозапис, фотознімки тощо).

Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Суд при оцінці наявних у справі доказів враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочатим, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Тобто, за сукупності вищевикладених та встановлених обставин, враховуючи, те, що вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не було доведено належним чином, суд доходить висновку, що розпочате адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП слід закрити у зв`язку з відсутністю складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 40-1, 122-4, 124, 280, 283, 284, 289, 294 КУпАП, суд,-

постановив:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, в порядку ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити.

Провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Постанова суду у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Зіненко