12.01.2021 227/4600/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Мацишин Л.С., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який є фізичною особою-підприємцем «Їжачок-Садівничок», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

23 листопада 2020 року з Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до протоколу від 16 листопада 2020 року серії ВАБ № 072325, 16 листопада 2020 року близько 16 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_2 , громадянка ОСОБА_2 , будучи в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який належить ФОП ОСОБА_1 здійснила передачу товару без вдягнутих засобів індивідуального захисту, чим порушила пп. 1 п. 10 Постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення був повідомлений належним чином.

В свою чергу, від захисника ОСОБА_1 адвоката Неживого Антона Володимировича 04 грудня 2020 року до суду надійшло клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення, в обґрунтування якого зазначив, що в протоколі серії ВАБ № 072325 взагалі не зазначено в чому суть та склад правопорушення, нібито вчинених громадянином ОСОБА_1 . В матеріалах справи відсутні будь-які документи, які би засвідчували факт наявності трудових правовідносин між ФОП ОСОБА_1 та громадянкою ОСОБА_2 , яка є сестрою ОСОБА_1 , є опікуном інваліда першої групи ОСОБА_3 , отримує відповідну соціальну допомогу, а отже не могла працювати та бути співробітником ФОП ОСОБА_1 , а отже не уповноважена на реалізацію будь-якої продукції. Здійснення реалізації продукції громадянкою ОСОБА_2 не підтверджено жодними матеріалами справи. Крім того постановою КМУ від 22 липня 2020 року № 641, зокрема пп. 1 п. 10 не передбачено обов`язку суб`єкта господарювання здійснювати контроль за своїм працівником щодо виконання вищевказаної постанови. Просив закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

В судовому засіданні адвокат Неживий А.В. підтримав подання з мотивів, вказаних в ньому.

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступних висновків.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.

Так, адміністративна відповідальність за ст. 44-3 КУпАП, в редакції від 14 листопада 2020 року, яка діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення, настає у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція норми ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей, в даному випадку визначених Постановою КМУ.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Кабінет Міністрів України 11.03.2020 року прийняв постанову № 211, якою з 12 березня 2020 року до 3 квітня 2020 року на всій території України відповідно ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», встановлено карантин з метою запобігання поширенню на території України респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Після цього карантин на території України неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

Згідно підпункту 1 пункту 10 Постанови КМУ від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби України COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

На підтвердження скоєння правопорушення при викладених вище обставинах надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 072325 від 16 листопада 2020 року; письмові пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 16 листопада 2020 року, копію трудового договору від 02 січня 2018 року; DVD-диск з відеозаписом.

Досліджуючи надані суду докази, суд вважає, що вони не підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, відповідно до вимог ст. 256 КУпАП.

Зокрема, у протоколі зазначено, що громадянка ОСОБА_2 , будучи в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який належить ФОП ОСОБА_1 здійснила передачу товару без вдягнутих засобів індивідуального захисту, чим порушила пп. 1 п. 10 постанови КМУ від 22 липня 2020 року № 641.

Проте, діючою постановою КМУ від 22 липня 2020 року № 641, зокрема підпунктом 1 п. 10 не передбачено обов`язку суб`єкта господарювання здійснювати контроль за своїм працівником щодо виконання вищевказаної постанови. Вказаними пунктами на період дії карантину лише забороняється вчинення дій згідно переліку, проте не зазначено, що власник суб`єкта господарювання зобов`язаний здійснювати такий контроль та нести відповідальність за третіх осіб, які можуть вчинити правопорушення за ст. 44-3 КУпАП.

Уповноваженою особою на складання відповідного протоколу не зазначено, яким діючим законодавством передбачено обов`язок власника магазину здійснювати нагляд за його найманим працівником щодо додержання ним Постанови КМУ № 641.

Крім того, до матеріалів справи не долучено трудового договору, який би підтверджував наявність трудових відносин громадянки ОСОБА_2 з ФОП ОСОБА_1 .

Згідно ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Аналогічне положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він містить: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону.

Таким чином, аналізуючи норми законодавства, докази по справі, суд приходить до висновку, що жодного беззаперечного, належного, допустимого доказу, порушення ОСОБА_1 правил карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених законодавством, матеріали справи не містять.

Згідно пункту 1 ч. 1 ст. ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 в даному випадку не є належним суб`єктом даного адміністративного правопорушення, суд вважає, що провадження в справі у відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 44-3, 221, 247, 280, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд.

Суддя Добропільського міськрайонного суду

Донецької області Л.С. Мацишин