ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/410/21 Головуючий суддя І інстанції Рибальченко Л. М.
Провадження № 33/818/1131/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 березня 2021 року, стосовно ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Харкова, -

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 30 грудня 2020 року о 23 годині 40 хвилин в м. Харків, пр. Науки, 45/1, керував автомобілем Mazda, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drаger Alcotest» та в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на те, що він не керував транспортним засобом, а матеріали справи не містять доказів того, що він керував автомобілем. Зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі та не допитав свідків події.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції послався на докази, а саме: відомості протоколу про адміністративне правопорушення, відомості письмових пояснень свідків, відомості відеозапису бодікамер працівників поліції.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1), ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, нечітка мова. Водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу ДРАГЕР на місці зупинки транспортного засобу та в установленому законом порядку у закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він не бажав отримувати копію протоколу, а також не бажав ставити свої підписи у цьому протоколі під час його складення.

Ці відомості об`єктивно підтверджуються відомостями відеозапису, який міститься в матеріалах справи (арк. 8), відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від отримання копії протоколу та від підпису цього протоколу.

Отже, об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений про те, що стосовно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, однак належить взяти до уваги те, що цей протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що дії працівників поліції під час складення протоколу відповідали вимогам чинного законодавства, а відомості, які зафіксовані працівниками поліції у протоколі відповідають дійсності і не спростовані будь-якими фактичними відомостями з боку ОСОБА_1 .

Відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час огляду ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складення протоколу відповідали вимогам цієї інструкції.

Крім того, відповідно до відомостей відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції має нечітку мову та хитку ходу, що об`єктивно підтверджує наявність у нього таких ознак алкогольного сп`яніння, які були встановлені працівниками поліції.

Крім того, відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (арк. 4, 5) вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу ДРАГЕР на місці його зупинки та у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я.

Задовольняючи клопотання ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції викликав свідків, зазначених у протоколі, в судове засідання в суд апеляційної інстанції шляхом направлення їм судових повісток поштовим зв`язком зі зворотним повідомленням на адреси, які зазначені саме у протоколі.

Відповідно до відомостей поштових повідомлень (арк. 37, 38), зазначені свідки не з`явились до поштового відділення для отримання судових повісток.

Відповідно до відомостей відеозапису вбачається, що на місці події дійсно були присутні свідки, а тому у суду апеляційної інстанції немає будь-яких фактичних підстав ставити під сумнів такі письмові пояснення свідків.

Поряд з цим, відповідно до відомостей відеозапису, який наявний в матеріалах справи (арк. 8) об`єктивно вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 заперечував факт керування ним транспортними засобами. Проте ОСОБА_1 особисто пояснив працівнику поліції, що він був незаконно ними зупинений, оскільки не порушував Правил дорожнього руху. Такі пояснення ОСОБА_1 об`єктивно вказують на те, що саме він керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, а тому суд апеляційної інстанції критично ставиться до тверджень ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем та розцінюється судом як обраний спосіб захисту для уникнення відповідальності.

Крім того, з відеозапису вбачається, що в присутності двох свідків ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки з використанням газоаналізатору ДРАГЕР, а також відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Також, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 6) вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 залишався припаркованим без порушення ПДР., тобто ОСОБА_1 фактично був відсторонений працівниками поліції від керування автомобілем.

Поряд з цим, належить врахувати те, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України, а тому, апеляційний суд вбачає цей випадок, як свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Оскільки ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції, керуючись ч.1 ст. 130 КУпАП та п. 2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання захисника на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 березня 2021 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков