Дело № 215/5863/21 р.
16 листопада 2021 року Суддя Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Демиденко Ю.Ю. за участю секретаря Безкоровайної О.Т., прокурора Сілкіна Д.Ю.,особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника, адвоката Нечаєва А.В. розглянувши матеріали які надійшли від управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, в шлюбі не перебуває, не працюючої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст. 172-6 ч.1 КУпАП,
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 31.08.2021 р. ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією за наступних обставин:
ОСОБА_1 наказом ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№3)» №212/ОС-20 від 10.07.2020 р. була призначена на посаду молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№3)».
18.12.2020 р. згідно наказу ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№3)» №405/ОС-20 від 16.12.2020 р. рядового внутрішньої служби ОСОБА_1 було звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі.
Згідно п.п. «д» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби є суб`єктами декларування які зобов`язані подавати декларацію відповідно до вимог цього Закону.
18.12.2020 р. ОСОБА_1 було звільнено, згідно інформації з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави, ОСОБА_1 подала декларацію за минулий 2020 рік перед звільненням несвоєчасно поза межами двадцятиденного строку, лише о 15.02 год. 28.08.2021 р., тобто вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення.
В судовому засіданні ОСОБА_1 винуватою себе не визнала, вказує, що не знала вимог Закону, та необхідності подавати декларацію перед звільненням. Декларацію дійсно подала 28.08.2021 р. одразу як дізналася про необхідність її подачі.
Захисник Нечаєв А.В. подав письмові заперечення в яких вказує на необізнаність підзахисної з вимогами закону, відсутність умислу в її діях, порушення строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Вислухавши ОСОБА_1 , її захисника, прокурора, дослідивши надані докази в справі, суддя приходить до наступного.
Встановлено, що ОСОБА_1 з 13.07.2020 по день звільнення 18.12.2020 займала посаду молодшого інспектора 2 категорії (рядового) відділу режиму і охорони ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№3)» а.с.24-25.
Відповідно до результатів пошуку у Єдиному державному реєстрі декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (https:/.nazk.gov.ua), ОСОБА_1 подала декларацію «перед звільненням» 28.08.2021 р. а.с.15.
Для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.
Частиною 1 статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов`язані подати декларацію, зокрема є формулювання «щорічно до 1 квітня». Разом з тим у випадках, передбачених ч. 2 ст. 45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності суб`єкта декларування, цей термін не визначено взагалі.
Отже, відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 мала подати декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями «перед звільненням» не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, однак у протоколі не зазначено, яким нормативно-правовим актом передбачено саме термін подачі декларації перед звільненням.
Разом з тим, Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 11 серпня 2016 року «Про роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України "Про запобігання корупції"» стосовно заходів фінансового контролю», де зазначено, що декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, носить рекомендаційний характер та не містить нових правових норм.
Отже, Національне агентство з питань запобігання корупції не має повноважень на видання нормативно-правових актів, які встановлюють нові чи додаткові норми в порівнянні із положеннями Закону України "Про запобігання корупції", зокрема, і щодо визначення терміну подання декларації згідно з ч.2 ст. 45 цього Закону, який визначення такого строку не містить.
Оскіільки Закон має вищу юридичну силу в порівнянні з рішенням центрального органу виконавчої влади, відсутність чіткості, точності і передбачуваності положень Закону в зазначеній частині, на переконання суду, не може бути усунуто шляхом видання відповідним державним органом підзаконних нормативно-правових актів, наданням роз`яснень з відповідних питань, які не відповідають положенням вказаного Закону.
Згідно рішення ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України», визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.
Враховуючи викладене, в справі підлягають застосуванню положення ст. 62 Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У зв`язку з вищевикладеним, суддя приходить до висновку, що провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
На підставі ст.245, 252, 253 279-280 КпАП України, керуючись ст.247 ч.1 п.1 КпАП України,
Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу.

СУДДЯ: