ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/62/21
провадження № 3/753/707/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коренюк А.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Державної податкової служби України Головного управління ДПС у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, фізичну - особу підприємець, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 155 - 1 КпАП України, суддя -

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою службою України Головного управління ДПС у м. Києвіпри перевірці фізичної - особи підприємеця ОСОБА_1 , яка здійснює свою підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено порушення встановленого законодавством порядку ведення розрахунків у готівковій формі згідно Акту фактичної перевірки від 17 грудня 2020 року, внаслідок чого ОСОБА_1 вчинено правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1551 КпАП України за таких обставин.

Так, при проведенні фактичної перевірки ресторану за адресою:АДРЕСА_2 , 09 серпня 2020 року о 21 год 30 хв. встановлено, що ОСОБА_1 вчинено порушення порядку розрахунків, а саме згідно фіскального чеку № 809 проведено розрахункову операцію чеку РРО (продаж вина) на суму 222 гр. 00 коп. без зазначеного найменування товару та без зазначення коду товарної підкатегорії чим порушено п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95 ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Правопорушник на виклик суду не з"явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за адресою, яка вказана в протоколі про адміністративне правопорушення - рекондованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним повідомленням на офіційному сайті судової влади (суду). Звернувся до суду із письмовим клопотанням про закриття провадження по справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КпАП України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності правопорушника, на на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

А відповідно до положень ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення йде своїм корінням у більш загальний принцип, втілений у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Втім, це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи зобов"язаний з"ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Вина правопорушника повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи у їх сукупності: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями, заявами, рапортами працівників поліції тощо.

Таким чином, вважаю доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 - 1 КпАП України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччин»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Дослідивши матеріали справи, враховуючи особу правопорушника, наслідки вчиненого правопорушення, сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою ознак, за якими можна констатувати винуватість правопорушника доведеною.

Водночас, відповідно до вимог статті 38 КпАП України, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи правопорушення за ч. 1 ст. 155 - 1 КпАП УкраїниОСОБА_1 вчинено 09 серпня 2020 року, а матеріал надійшов до суду лише 05 січня 2021 року, тобто строк притягнення до адміністративної відповідальності минув.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю з підстави закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КпАП України.

Відповідно до частини першої статті 8 КпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

На підставі вищевикладеного та, керуючись ст. 38, п. 7 ч.1 ст. 247, . 1 ст. 155 - 1, ст.ст. 283-285 КпАП України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 155 - 1 КпАП України, провадження по справі закрити за минуванням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора до апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення через Дарницький районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Копію постанови невідкладно направити для відома правопорушнику та до Управління патрульної поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві.

Строк звернення до виконання - три місяці.

СУДДЯ: