Справа № 587/60/21
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2021 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Степаненко О.А., секретаря судового засідання Домненко Н.І., прокурора Дорошенко К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми клопотання т.в.о. начальника Зарічного РВ філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області Карабути І. про визначення порядкувиконання вироків відносно ОСОБА_1 ,
Зарічний РВ філії ДУ «Центр пробації» звернувся до суду з клопотанням про визначення порядку виконання вироків суду, за якими ОСОБА_1 засуджений відповідно до штрафу в доход держави та до громадських робіт. Вважаючи, що штраф має виконуватися самостійно, заявник просив постановити з цього приводу відповідне судове рішення, оскільки судом за сукупністю кримінальних правопорушень визначено показання у виді громадських робіт без зазначення про те, що штраф виконується самостійно.
Дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Вироком Сумського районного суду Сумської області від 04 листопада 2020 року ОСОБА_1 засуджено за ст. 1261 КК України до 150 годин громадських робіт.

Вироком Сумського районного суду Сумської області від 17 липня 2020 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в доход держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Сумського районного суду Сумської області від 17 липня 2020 року, остаточно визначено ОСОБА_1 покарання у виді 150 годин громадських робіт.

У відповідності з положеннями Кримінального кодексу України передбачено як принцип призначення покарань за сукупністю кримінальних правопорушень (ст. 70 КК України), так і за сукупністю вироків ( ст. 71 КК України).

При сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань ( ч. 1 ст. 70 КК України).

За правилами, передбаченими, зокрема, в ч. 1 ст. 70 КК України, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком ( ст. 71 КК України).

Статтею 72 КК України визначені правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення. Цією статтею, зокрема, встановлено співвідношення, яке має враховуватися при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків при переводі менш суворого виду покарання в більш суворий вид. Основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.( ч. 3 ст. 72 КК України).

Аналіз зазначених положень закону дає підстави зробити висновок про те, що основне покарання у виді штрафу не підлягає складанню з іншими видами покарань при застосуванні саме принципу призначення покарання за сукупністю вироків ( ст. 71 КК України), тоді як закон не містить заборони застосувати принцип поглинення покарання у виді штрафу при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень ( ст. 70 КК України).

При постановленні вироку відносно ОСОБА_1 від 4 листопада 2020 року, у відповідності з ч. 4 ст. 70 КК України судом застосований принцип поглинення менш суворого покарання у виді штрафу, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Сумського районного суду Сумської області від 17 липня 2020 року, яким ОСОБА_1 засуджений до 150 годин громадських робіт, і остаточно визначено ОСОБА_1 покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Обґрунтовуючи клопотання, орган пробації послався на положення ч. 3 ст. 72 КК України, у відповідності з якою основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Разом з тим, слід урахувати, що правила, встановлені статтею 72 КК України, застосовуються : а) лише у випадках, коли за декілька злочинів ( ст. 70 КК) чи за кількома вироками (ст. 71 КК) призначені основні покарання, які належать до різних їх видів;б) лише в ситуаціях, коли остаточне покарання за сукупністю злочинів або вироків визначається за принципом повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини (за окремим вироками); в) лише для забезпечення складання покарань на підставі встановленого законом співвідношення різних видів покарань, шляхом використання якого суд може перевести ( перерахувати) менш суворий вид покарання в більш суворий, спираючись на певну шкалу їх еквівалентів, встановлену в ч. 1 ст. 72 КК України.

Отже, у даному випадку положення ч.3 ст. 72 КК України не застосовується, оскільки ОСОБА_1 покарання було призначено на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а не шляхом складання призначених покарань.

Відповідно до ст. 380 КПК України, якщо судове рішення суду є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Роз`яснення рішення це викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних , або про роз*яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Таким чином, роз`яснення судового рішення є одним із способів усунення його недоліків, які стосуються недотримання його ясності та визначеності, а тому судове рішення не може містити положень, що викликають суперечки під час його виконання.

Роз`яснюючи вирок, ухвалу, суд не вправі змінювати зміст вироку, ухвали, тобто не має права змінювати зміст відомостей, викладених у вироку або ухвалі. Вимоги, які пред`являє кримінальний процесуальний закон до змісту ухвали або вироку, містяться у ст.372 і 374 КПК.

Вирок суду першої інстанції, на переконання суду є зрозумілим і таким, що не припускає подвійного тлумачення.

Оскільки вирок суду є ясним, повним та зрозумілим, то підстави для задоволення заяви про роз`яснення вироку суду в порядку ст. 380 КПК України за наведеними в ній доводами відсутні.

Керуючись ст.380 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Зарічного РВ філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області про визначення порядку виконання вироків відносно ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.А.Степаненко