Справа № 462/5720/19 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 33/811/1894/20 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2021 року Львівський апеляційний суд у місті Львові в складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участю ОСОБА_1 , захисника Козія Т.В., потерпілого ОСОБА_2 , представника потерпілого Матвіїв Є.І., розглянувши у м.Львові апеляційну скаргу адвоката Матвіїв Є.І. на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 02 грудня 2020 року відносно ОСОБА_1 ,

встановив:

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 02.12.2020 року провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 267492 від 28 серпня 2019 року, ОСОБА_1 , у місті Львові, на вулиці Героїв майдану 2, керуючи автомобілем марки «Volkswagen» реєстраційний номер НОМЕР_1 , проявила неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, з`їжджаючи з дороги, не надала дорогу велосипедисту ОСОБА_2 , напрямок руху якої він перетинав, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

На дану постанову адвокат Матвіїв Є.І. подала апеляційну скаргу, якій просить постанову суду скасувати та постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

На підтримання апеляційних вимог ОСОБА_3 вказує на те, що суд першої інстанції не провів всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, зокрема те, що суд не визнав неналежним доказом план-схему місця ДТП, не враховано те, що водій ОСОБА_1 порушила вимоги п.1.5, 2.3б, 2.10б, 2.10в, 2.10е 10.2, 10.5, 11.1, 11.3, 11.14, 12.3 Правил дорожнього руху України. Крім цього, апелянт не погоджується з висновком експерта №15/2/530 від 30.06.2020 року, оскільки таки даний на підставі неповно зібраних даних та судом при призначенні експертизи не було поставлено перед експертом всіх можливих питань що можуть стосуватися ДТП з участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та як наслідок просить призначити повторну експертизу.

Розглянувши матеріали справи №462/5720/19, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення апелянта та інших учасників справи, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Досліджуючи матеріали справи, судом першої інстанції правильно встановлено те, що доказами у справі спростовується твердження в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що водій ОСОБА_1 була не уважна, не стежила за дорожньо-транспортною обстановкою чи відповідно не реагувала на її зміну.

Також, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції була надана правильна оцінка доказам, що містяться в матеріалах справи, зокрема відеозапис із камери зовнішнього спостереження (а.с.111), план-схема місця ДТП від 09.08.2019 року (а.с.21) пояснення ОСОБА_1 від 09.08.2019 року (а.с.25-), пояснення ОСОБА_2 від 19.08.2019 року (а.с.36), висновку експерта № 15/2/530 від 30.06.2020 року, яким належним чином встановлено дотримання ОСОБА_1 вимог п.п.1.10, 12.3, 16.2 та 16.13 ПДР та остання не мала технічної можливості уникнути зіткнення з велосипедистом ОСОБА_2 шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, тобто дії останньої не в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП з участю велосипедиста ОСОБА_2 (а.с.132-144)

Крім цього, апеляційний суд не вбачає законних та достатніх підстав для призначення в справі повторної експертизи, оскільки висновком експерта №15/2/530 від 30.06.2020 року було надано вичерпні та обґрунтовані відповіді на поставлені судом питання. Більше того, експертиза судом призначена на підставі постанови від 06.03.2020 року, якою було задоволено клопотання учасників справи, зокрема адвоката Матвіїв Є.І. та адвоката Козій Т.В., та поставлено перед експертом на вирішення питання, що пропонувалися учасниками справи (а.с.128-130). Зазначений висновок експерта на переконання апеляційного суду є належним та допустимим доказом в цій справі.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд приходить до переконання про те, що постанову суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 слід залишити без змін, тобто подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Постанову Залізничного районного суду м.Львова від 02 грудня 2020 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Матвіїв Є.І. без задоволення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.