Справа 573/2314/20
Номер провадження 3/573/12/21
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2021 року м. Білопілля

Суддя Білопільського районного суду Сумської області Замченко А.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Білопільського ВП ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, код НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и л а :

29 грудня 2020 року до Білопільського районного суду Сумської області з Білопільського ВП ГУНП в Сумській області надійшов адміністративний матеріал з протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №145040 відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що останній вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: 17 грудня 2020 року о 15:00 годині в м. Білопілля, по вул. О. Олеся, ОСОБА_1 керував автомобілем OPEL ASTRA, реєстр. номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: млява мова, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода. Від проходження огляду в установленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння ухилився шляхом відмови в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав. Пояснив, що 17 грудня 2020 року близько 15:00 години він дійсно керував автомобілем OPEL ASTRA, реєстр. номер НОМЕР_2 , без документів. Коли його зупинили працівники поліції, то сказали, що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, але пройти огляд для визначення стану сп`яніння йому не пропонували.

Адвокат Казьміренко Л.О. просила закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_1 , його адвоката, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 р. І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 6 р. І зазначеної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 6 р. ІІ Інструкції огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Конституційний Суд України в своєму рішення від 22 грудня 2010 року в справі №23-рп/2010 вказав на те, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, у тому числі, і закріплених в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ. Зокрема, у своєму рішення в справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширша, ніж це передбачено: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У рішенні від 21 липня 2011 року в справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив свою позиція, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпція факту. Тобто таких, які не залишають місця сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не була доведена поза розумним сумнівом з огляду на наступне.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показала, що 17 грудня 2020 року близько 16 години працівники поліції запросили її в якості свідка. На її запитання: «свідком чого вона повинна бути?» працівники поліції нічого не відповіли. У цей час на вулиці була лише машина поліції та працівники поліції, які показували гроші та писали їх номера. ОСОБА_1 при цьому не було, в її присутності ніхто нікому не пропонував пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння. Працівники поліції дали їй якісь документи для підпису, але що то були за документи їй невідомо, з їх змістом вона не знайомилася.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні показав, що 17 грудня 2020 року близько 16 години його зупинили працівники поліції та пояснили, що хтось дав хабар. На панелі в машині поліцейських лежало 4 купюри по 500 грн. При цьому на вулиці була лише машина поліції, працівники поліції та жінка свідок. Йому на підпис дали багато документів, але з їх змістом він не знайомився, оскільки всі ці події тривали дуже довго і він сильно замерз. ОСОБА_1 він взагалі не бачив, у його присутності ніхто нікому не пропонував пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Крім того, на підтвердження вини ОСОБА_1 суду було надано DVD+R диск, але на ньому також немає даних про те, що працівники поліції пропонували останньому пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння. Навпаки, з відеозапису вбачається, що в працівників поліції був відсутній при собі технічний засіб, у зв`язку з чим вони попросили інших поліцейських привезти їм драгер. Після того, як під`їхала інша машина поліції, запис був зупинений.

З огляду на викладене, вина ОСОБА_1 ні показами свідків, ні вказаним записом підтверджена не була. Жоден зі свідків не показав суду, що працівники поліції пропонували останньому пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, суд не може спростувати доводи особи, що притягується до адміністративної відповідальності, через відсутність у справі доказів, які б беззаперечно доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Вказане викликає сумніви в правдивості інформації, зазначеної в протоколі про адміністративне правопорушення, і усунути вказані сумніви суд не має процесуальної можливості.

Судом також викликався в якості свідка начальник СРПП №3 Білопільського ВП ОСОБА_4 , який складав протокол про адміністративне правопорушення. Але останній в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Постанова судді згідно зі ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах, при умові, що ОСОБА_1 у судовому засіданні вини не визнав.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , доходжу висновку про недоведеність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень ч. 3 статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, приходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад і подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження в даній справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя