Провадження № 33/824/4877/2021 Доповідач у 2 інстанції Дрига А.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Змаженка О.Д. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року , якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови судді, 15 травня 2021 року о 23 години 25 хвилин в м. Києві по вул. Юрія Іллєнка, 104 ОСОБА_1 керувала автомобілем «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі відмовилась. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, захисник Змаженко О.Д. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтовує тим, що співробітник поліції не вчинив жодних дій для встановлення ознак алкогольного сп`яніння у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про що також свідчить відсутність в матеріалах справи акту огляду особи.

Також апелянт вказує, що в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння о 23 год. 30 хв. 15.09.2021 року, тобто через 5 хвилин після зупинки транспортного засобу, а о 00 год. 08 хв. 16.05.2021 року працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, чим на думку апелянта порушив вимоги щодо неприпустимості спрощеного підходу, процедури встановлення винуватості особи та завчасно склав документ про направлення особи до медзакладу.

Крім того, захисник вказує, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі о 23 год. 46 хв., у той час як транспортний засіб було зупинено о 23 год. 25 хв. Також апелянт звертає увагу на те, що відеозапис фіксувався не від початку та до самого кінця.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, ОСОБА_1 та її захисник Змаженко О.Д. в судове засідання не з`явились, будь-які клопотання до суду від них не надходили, у зв`язку з чим вважаю за можливе провести розгляд справи у їх відсутність.

Перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції дані вимоги закону у повній мірі було дотримано.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №145669від 16 травня 2021 року (а.с.2), направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 15 травня 2021 року (а.с.3), відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, який був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.5).

При підготовці справи до розгляду апеляційним судом було досліджено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення. З вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та погодилася пройти такий огляд в медичному закладі. По прибуттю до медичного закладу, ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога, після чого їй було роз`яснено, що на неї буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, за порушення п.2.5 ПДР України, тобто за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була доволі чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови.

Згідно вимог п.2 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Відповідно до п.3 Розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , у поліцейського були підстави вважати, що остання перебуває у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей, що не реагують на світло, про що поліцейській повідомив ОСОБА_1 та у зв`язку з чим запропонував пройти огляд на стан сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність в матеріалах справи акту огляду особи, є безпідставними з огляду на те, що відповідно до п.10 Розділу ІІ Інструкції, акт складається за результатами огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

На момент складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП о 01 год. 49 хв., факт її відмови від проходження огляду на стан сп`яніння був встановлений. Сам же факт складання направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння о 23 год. 30 хв. 15 травня 2021 року жодним чином не спростовує винуватість ОСОБА_1 в порушенні нею приписів п.2.5 ПДР України.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від проходження якого ОСОБА_1 відмовилася, що зафіксовано на відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, а також в протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі о 23 год. 46 хв., у той час як транспортний засіб було зупинено о 23 год. 25 хв., жодним чином не спростовують висновку суду в порушенні останньою п.2.5 ПДР України.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апелянта про те, що відеозапис фіксувався не від початку та до самого кінця, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі на відеозаписі чітко зафіксовано, у зв`язку з чим щодо неї складено протокол про адміністративне правопорушення. Натомість, будь-яких доказів на спростування викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді обставин матеріали справи не містять та апеляційному суду не надано.

З урахуванням викладеного вважаю, що доводи апеляційної скарги захисника Змаженка О.Д. не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, а відтак підстав для її задоволення апеляційний суд не вбачає.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи порушниці.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням викладеного, вважаю, що постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Змаженка Олександра Дмитровича - залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига