Провадження № 33/801/44/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шидловський О. В.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені адвокатом Бурятинським Вадимом Олеговичем, на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та значене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, в дохід держави з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік, а також стягнуто з нього судовий збір у розмірі 420,40 грн. в дохід держави.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 06.09.2020 року о 01:10 год., в м. Вінниці по вул. Келецькій, 10, керував транспортним засобом «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку проводився у медичному закладі КП «ВОНД «Соціотерапія». Висновок лікаря №2797, позитивний 0,70 %0 (проміле), чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України.

За таких обставин суд кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного чи іншого сп`яніння.

ОСОБА_1 14.12.2020 подав апеляційну скаргу, оскільки не погоджується із зазначеною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права, тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою справу відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» визначені підстави обмеження вільного пересування громадян причини зупинення транспортного засобу. В той же час свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 не порушував правила дорожнього руху. В матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому порядку не направляв воді у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 від проходження огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів не відмовлявся, а відтак огляд ОСОБА_1 було проведено з порушенням встановленого порядку і висновок медичного огляду є недійсним. Матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів. ОСОБА_1 було направлено на огляд 06.09.2020 рок о 01 год. 00 хв. В той же час у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 керував автомобілем 06.09.2020 року о 01 год. 10 хв.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Бурятинського В. О., які підтримали подану апеляційну скаргу та просять її задовольнити, перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частини 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з пунктом 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (пункт 6). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8).

З наведеного слідує, що у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгоди на проведення огляду у відповідному закладі охорони здоров`я, особа вважається такою, що відмовилася на вимогу працівника міліції пройти в установленому законом порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, а тому поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

За змістом частин 3, 4 статті 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Суд відхиляє доводи захисника Бурятинського В. О. про те, що ОСОБА_1 мав бажання пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, проте поліціанти змусили його пройти огляд в закладі охорони здоров`я, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи відповідної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки.

Пунктом 7 розділу І Інструкції надано право водію транспортного засобу, у разі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд здійснити в найближчому закладі охорони здоров`я.

Огляд водія ОСОБА_1 був проведений у медичному закладі КП «ВОНД «Соціотерапія». Буд яких даних про те, що такий огляд був проведений примусово або без згоди ОСОБА_1 суду не надано. Висновок лікаря № 2797 від 06.09.2020 складений на відповідному бланку установи, засвідчений підписом лікаря, який проводив огляд з прикладанням печатки медичної установи, а тому суд не вбачає законних підстав ставити під сумнів висновки медичного обстеження, який свідчить, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем під впливом алкогольного сп`яніння результат огляду 0,70 проміле, що заборонено Правилами дорожнього руху. Доводів на спростування його правильності такого висновку ОСОБА_1 суду не надав.

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що поліцейський у встановленому порядку не направляв воді у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння

Протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 133096 від 06.09.2020 не містить розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи. Протокол про адміністративне правопорушення складено правомочною на те посадовою особою, у відповідності до положень ч. 1 ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить обов`язкові дані, передбачені вказаною статтею та є основним джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу порушника.

Згідно Розділу ІІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи, а тому розбіжність даних у Висновку, що складений лікарем, з Протоколом про адміністративне правопорушення в 10 хвилин щодо направлення на огляд ОСОБА_1 з обставинами часу його зупинення працівниками поліції не впливає на встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Безпідставними є доводи апелянта про те, що правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП не було, оскільки зупинка його транспортного засобу була безпідставною та матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, оскільки зазначене не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні та не спростовує вірні висновки суду першої інстанції в ці частині.

Суд апеляційної інстанції не знайшов підтвердження доводів апелянта щодо порушення його процесуальних прав при розгляді справи судом першої інстанції, а порушення вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості апелянта у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, відсутні.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2020 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 251, 268, 289, 294 КпАП України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені адвокатом Бурятинським Вадимом Олеговичем, залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко