ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/337/21 Головуючий суддя І інстанції Калмикова Л. К.
Провадження № 33/818/1187/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Мельниченка Є.О., а також представника потерпілого - адвоката Поліканова А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Мельниченка Є.О. на постанову судді Дергачівського районного суду Харківської області від 30 березня 2021 року стосовно ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1991 року народження, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Також з ОСОБА_1 , стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн.

Постановою встановлено, що 14.01.2021 року ОСОБА_1 19.12.2020 року о 07 год. 15 хв. по вул. Сумський Шлях, 36 у смт Вільшани Дергачівського району Харківської області, керуючи автомобілем Ataman A09216, держ. № НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем ОПЕЛЬ АСТРА, держ. № НОМЕР_2 , автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України.

Не погодившись з таким рішенням суду захисник ОСОБА_1 - адвокат Мельниченко В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді скасувати та закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Обґрунтовував свої вимоги тим, що ОСОБА_1 здійснював маневр об`їзду пішохода, а потім намагався повернутись на смугу свого руху. Вважає, що потерпілий рухався із порушенням встановленої швидкості руху. Вважає, що суд першої інстанції не встановив всіх обставин справи та необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про призначення експертизи у справі. Також вказує на те, що суд першої інстанції наклав стягнення на ОСОБА_1 поза межами строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлена належним чином.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник потерпілої - адвокат Поліканов А.М. повідомив, що ОСОБА_2 дійсно повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги, однак узгодила свою позицію з ним та просила розглядати справу без її участі.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Мельниченко Є.О. не заперечували щодо розгляду апеляційної скарги без участі потерпілої ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене та вимоги ст.ст. 269, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги захисника Мельниченка Є.О. без участі потерпілої ОСОБА_2 , однак з обов`язковою участю представника потерпілої - захисника Поліканова А.М. .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 , та його захисника Мельниченка Є.О., які підтримали апеляційну скаргу захисника в повному обсязі та просили її задовольнити, а також думку представника потерпілої адвоката - Поліканова А.М., який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та вважав оскаржувану постанову законною і обґрунтованою, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Переглядаючи оскаржувану постанову в межах доводів поданої захисником Лапко В.П. апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її законність та обґрунтованість в частині визнання винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 134 КУпАП.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1), ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та виїхав на смугу руху призначену для зустрічного руху і здійснив зіткнення з іншим автомобілем. В ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

З відомостями цього протоколу ОСОБА_1 , був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі.

Поряд з цим, ОСОБА_1 в протоколі зазначив, що пояснення він надасть в суді.

Також належить взяти до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ані ОСОБА_1 , ані його захисником Мельниченком Є.О. не оскаржувалися, що об`єктивно свідчить про відсутність в діях працівників поліції, під час складення протоколу, порушень чинного законодавства, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в цьому протоколі відповідають дійсності.

В апеляційній скарзі захисник посилається на те, що ОСОБА_1 керуючи автобусом безпосередньо перед зіткненням здійснював маневр об`їзду пішохода, чим був обумовлений виїзд на зустрічну смугу руху.

Суд апеляційної інстанції ставиться критично до такого апеляційного доводу, оскільки під час складення протоколу ОСОБА_1 будь-яких відомостей щодо об`їзду пішохода не зазначав.

Більш того, безпосередньо після виникнення ДТП, ОСОБА_1 надав свої письмові пояснення працівникам поліції (арк. 19), в яких він зазначив, що трапилась дорожньо-транспортна пригода під час коли він керував автобусом. При цьому ОСОБА_1 не посилався на те, що він здійснював маневр об`їзду пішохода, а тому апеляційний суд розцінює це як обраний спосіб захисту для уникнення відповідальності.

Крім того, відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_3 (арк. 18), 19.12.2020 року він рухався на своєму автомобілі «МАН» по автодорозі Харків - Суми. Зазначає, що весь час за ним рухався автобус білого кольору. Приблизно о 07:10 год. біля в`їзду в смт. Вільшани Дергачівського району Харківської області автобус який рухався за ним виїхав на зустрічну смугу руху для нього і в цей час на зустрічній смузі руху рухався автомобіль «ОПЕЛЬ» синього кольору, який почав з`їжджати з траси у сторону узбіччя та в цей же час автобус почав також з`їжджати на узбіччя на зустріч автомобілю «ОПЕЛЬ». При з`їзді на узбіччя відбулось зіткнення автомобіля ОПЕЛЬ та автобуса білого кольору.

Аналізуючи ці пояснення апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються з іншими доказами, які містяться в матеріалах справи і заслуговують на увагу. Також, свідок ОСОБА_3 будь-яких відомостей щодо наявності пішоходів на проїжджій частині не зазначив, а ОСОБА_1 рухався безпосередньо за автомобілем під керуванням свідка ОСОБА_3 , що в свою чергу також спростовує твердження апелянта щодо наявності пішохода на дорозі.

Поряд з цим, відповідно до вимог п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила.

Отже, потерпіла рухаючись у своїй смузі руху не порушуючи вимог ПДР України розраховувала, що й інші учасники руху, в тому числі ОСОБА_1 , також будуть дотримуватись вимог цих Правил, чого останній не дотримався.

Поряд з цим, відповідно до відомостей схеми місця ДТП (арк. 16) вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталась на зустрічній смузі руху для ОСОБА_1 .

Цього факту ОСОБА_1 не заперечував під час складання цієї схеми, про що свідчить його підпис у цій схемі, а також в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував того що саме він власноручно підписав цю схему.

Отже, аналізуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 , в порушення вимог ПДР України, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху та скоїв зіткнення з автомобілем «ОПЕЛЬ», який рухався назустріч.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Також, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Однак, відповідно до вимог ч.2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місця з дня вчинення правопорушення.

Відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення, дорожньо-транспортна пригода сталась 19 грудня 2020 року, тобто на момент розгляду справи судом першої інстанції, а саме 30 березня 2021 року, цей строк закінчився.

Відповідно до вимог ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Отже суд першої інстанції всупереч вимог п.7 ст. 247 КУпАП наклав стягнення на ОСОБА_1 , що не відповідає вимогам ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, а тому постанова судді Дергачівського районного суду Харківської області від 30 березня 2021 року підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Мельниченка Є.О. задовольнити частково.

Постанову судді Дергачівського районного суду Харківської області від 30 березня 2021 року змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Скасувати рішення суду щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн., а також стягнення судового збору у розмірі 454 грн. та виключити висновки з цього приводу з мотивувальної частини постанови.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

В решті постанову судді Дергачівського районного суду Харківської області від 30 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков