ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м.Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Токман Ю.Ф., розглянувши матеріали, які надійшли від Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП)

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого продавцем у ФОП « ОСОБА_2 », ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 676 від 20 жовтня 2021 року ОСОБА_1 20 жовтня 2021 року о 10:30, будучи продавцем у ФОП « ОСОБА_2 » за адресою: АДРЕСА_3 , допустив порушення карантинних норма, а саме перебування відвідувачів без одягнутих захисник масок, знаходився на робочому місці без одягнутого засобу індивідуального захисту, був відсутній журнал термометрії та журнал вологого прибирання, чим порушив вимоги п. 2-2 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 та п. 3, 11, 7 Постанови Головного державного санітарного лікаря №13 від 06.10.2021, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбаченеч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Особа викликалася шляхом направлення повістки за адресою місця проживання.

Також дата судового засідання відображалась на веб-сайті Голосіївського районного суду м. Києва в рубриці список справ, призначених до розгляду.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини ОСОБА_1 мав у розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого йому судового провадження.

У зв`язку з тим, що судом вживалися заходи щодо виклику ОСОБА_1 , однак останній в судове засідання не з`явився, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення та лист-опитувальник, суд вважає необхідним закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відсутністю складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Диспозиція ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно п. 1 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 зі змінами на час складання протоколів, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 грудня 2021 р. на території України продовжено дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Відповідно до п.п. 9 п. 2-2 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 передбачено, що з 17 червня 2021 р. на території України встановлюється "зелений" рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється:діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких: не забезпечено працівників засобами індивідуального захисту, зокрема захисними масками або респіраторами, та не здійснюється належний контроль за їх використанням; здійснюється обслуговування покупців без одягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема захисних масок або респіраторів, які закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, за винятком обслуговування за межами будівлі суб`єкта господарювання (через вікна видачі, тераси тощо).

Відповідно до п. 3 Постанови Головного державного санітарного лікаря України № 13 від 06.10.2021 передбачено, що допуск до роботи персоналу закладу здійснюється за умови використання засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, після проведення термометрії.

Пунктом 7 Постанови №13 передбачено, що всередині (поряд з входом) закладу та/або поруч з місцем видачі замовлень (при роботі закладу на виніс) організовуються місця для обробки рук спиртовмісними антисептиками з концентрацією активно діючої речовини понад 60 % для ізопропілових спиртів та понад 70 % для етилових спиртів. Доцільно розмістити яскравий вказівник про необхідність дезінфекції рук (банер, наклейка тощо).

Пунктом 11 Постанови №13 передбачено, що суб`єкт господарської діяльності повинен забезпечити: виконання умов з недопущення утворення черг та скупчення відвідувачів;

постійну наявність рідкого мила, антисептиків та паперових рушників в санвузлах / пеленальних кімнатах. Використання багаторазових рушників заборонено; інформування клієнтів щодо встановлених обмежень та умов обслуговування в закладі та на офіційних сторінках в мережі Інтернет та соціальних мережах; вологе прибирання виробничих приміщень та поверхонь на літніх майданчиках, місць контакту рук персоналу і клієнтів (ручки дверей, місця сидіння, раковини, столи тощо з використанням миючих та дезінфекційних (в кінці зміни) засобів не рідше ніж кожні 2 години, перед відкриттям та після закінчення робочого дня/зміни; централізований збір та утилізацію використаних засобів індивідуального захисту (захисні маски, респіратори, захисні щитки), паперових серветок в окремі контейнери/урни (картонні або пластикові), з кришками та поліетиленовими пакетами, наступним чином: поліетиленові пакети з контейнерів, у яких зібрано використані засоби індивідуального захисту (захисні маски, респіратори, захисні щитки), необхідно замінювати після заповнення або за графіком, щільно зав`язувати та наносити маркування ("використані засоби індивідуального захисту"); щоденно здійснювати дезінфекцію контейнерів/урн, картонні контейнери/урни одноразового використання після використання підлягають утилізації.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін. Закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Приймаючи до уваги приписи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N 7460/03), беручи до уваги серйозність передбаченого ст.44-3 КУпАП адміністративного стягнення у вигляді штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Разом із тим, посадовою особою, яка склала протокол, не надано достатніх доказів, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Зокрема, відсутнє підтвердження того, що ОСОБА_1 є суб`єктом вказаного правопорушення, а саме особою наділеною відповідними повноваженнями, у тому числі щодо здійснення контролю щодо перебування відвідувачів у вдягнутих засобах індивідуального захисту, здійснення обслуговування покупків працівниками в одягнутих засобах індивідуального захисту, дотримання вимог щодо вологого прибирання, проведення температурного скрінінгу в ФОП « ОСОБА_2 ». Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення може нести суб`єкт господарювання чи посадова особа, наділені відповідними повноваженнями чи службовими обов`язками. При цьому, належних доказів того, що ОСОБА_1 мав такі повноваження, матеріали справи не містять.

Крім того, ч. 1 ст. 44-3 КУпАП має бланкетний характер і відсилає до нормативно-правових актів, якими установлено правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", інших актів законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Отже, для встановлення складу адміністративного правопорушення, посадова особа, що складає протокол, повинна була послатися на діючу на момент правопорушення редакцію нормативно-правового акту, вказати конкретну норму - розділ, пункт підзаконного нормативно-правового акту, тощо. Однак, як убачається з описової частини протоколу, в ньому міститься посилання лише на п. 2-2 Постанови КМУ, без зазначення підпунктів, які він порушив.

Крім того, в протоколі не конкретизовано, яке саме порушення із наведених у пункті 11 Постанови Головного державного санітарного лікаря №13, було допущено ОСОБА_1 .

Таким чином, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять в достатньому обсязі належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративниго правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. Самих лише даних протоколу про адміністративне правопорушення та листа-опитувальника в даному випадку є недостатньо для підтвердження вини ОСОБА_1 .

Враховуючи, що відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір стягується у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 7, 44-3, 247, 251, 252, 283, 284, 285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Ю. Ф. Токман