НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

14 січня 2021 року Справа № 322/1227/20 (Провадження № 3/322/14/21)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Гасанбеков С.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , прокурора Новомиколаївського відділу Токмацької місцевої прокуратури Узуна С.К., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до 04.03.2019 працювала на посаді майстра лісу Новомиколаївського лісництва Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство» Запорізького обласного управління лісового та мисливського господарства,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, № 652 від 22.12.2020, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У протоколі № 652 від 22.12.2020 зазначено наступні обставини справи.

Згідно з пп. «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є посадові особи Державної лісової охорони.

Відповідно до чинного положення «Про державну лісову охорону», затвердженого постановою КМУ від 16.09.2009 № 976, Державна лісова охорона діє у складі Державного лісового агентства, обласних управлінь лісового та мисливського господарства і підприємств, установ і організацій, що належать до сфери управління Державного лісового агентства.

Так, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державне підприємство «Запорізьке лісомисливське господарство» , здійснює свою діяльність від імені Державного агентства лісових ресурсів України , яке є його засновником, засноване на державній власності і належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України і координується Запорізьким обласним управлінням лісового та мисливського господарства та є юридичною особою публічного права.

Відповідно до статуту, затвердженого Державним агентством лісових ресурсів України, ДП «Запорізьке лісомисливське господарство» , засноване на державній власності та входить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України та Запорізького обласного управління лісового та мисливського господарства.

Наказом директора ДП «Запорізьке лісомисливське господарство» від 20.11.2018 № 81-к з 20.11.2018 ОСОБА_1 переведено на посаду майстра лісу Новомиколаївського лісництва ДП «Запорізьке лісомисливське господарство» Запорізького обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України.

Наказом директора ДП «Запорізьке лісомисливське господарство» від 04.03.2019 № 14-к з 04.03.2019 ОСОБА_1 звільнено з посади майстра лісу Новомиколаївського лісництва ДП «Запорізьке лісомисливське господарство» Запорізького обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України, за угодою сторін.

Згідно з посадовою інструкцією майстра лісу Новомиколаївського лісництва ДП «Запорізьке лісомисливське господарство», ОСОБА_1 є посадовою особою, яка входить до складу Державної лісової охорони України, здійснює контроль за станом, використанням, відтворенням, охороною, захистом тваринного світу та лісів у районі знаходження його обходу, має адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі функції.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 , будучи майстром лісу Новомиколаївського лісництва ДП «Запорізьке лісомисливське господарство» Запорізького обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України, відповідно до пп. «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є посадовою особою Державної лісової охорони та відповідно до п. 1 примітки до ст. 172-6 КУпАП є суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ст. 172-6 КУпАП.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Частиною 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID- 19)» від 17.03.2020 № 530-ІХ, внесено зміни до Закону України «Про запобігання корупції», згідно з якими встановлено, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до статті 45 цього Закону подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 1 червня 2020 року, тобто продовжено термін подання щорічних декларацій та декларацій після звільнення.

Таким чином ОСОБА_1 , після звільнення зобов`язана була до 01.06.2020 подати декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік.

Проте встановлено, що згідно з публічною частиною Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 , як суб`єкт декларування, несвоєчасно подала декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік, а саме 24.09.2020, що є порушенням вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

ОСОБА_1 підписала протокол про адміністративне правопорушення без заперечень, а під час розгляду справи про адміністративне правопорушення також визнала свою вину, у вчиненому щиро розкаялася. Про наявність будь-яких поважних причин, через які декларацію не було подано своєчасно, ОСОБА_1 не зазначила.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суддя виходить з такого.

Частиною першою статті 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності та дослідивши обставини даної справи, суддя дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

При обранні розміру стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , суддею враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 КУпАП, є її щире розкаяння. Обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , передбачені ст. 35 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене, з метою виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень, суддя визнає за необхідне застосувати до порушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

За правилом ст. 283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Згідно з ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, тобто 2 270,00 грн. (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»), що становить 2 270,00*0,2 = 454,00 грн.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ч. 1 ст. 172-6, ст.ст. 221, 283-285, 289, 294 КУпАП, суддя

постановив:

1. Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп.), за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.С. Гасанбеков