Справа № 347/2267/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Косів

Суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Кіцула Ю. С., з участю особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Косівського районного відділу поліції ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , не працюючої,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и л а:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 459761 від 27.10.2021 року, ОСОБА_1 порушила вимоги п. п. 12.1, 2.3 (б) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

У протоколі викладений опис установлених обставин такого змісту:

«27.10.2021 року 11 год. 40 хв. Косівський район, с. Смодна, вул. Незалежності, 1, велосипедист ОСОБА_1 керуючи велосипедом «Україна» не врахувала дорожньої обстановки, не впоралася із керуванням та здійснила наїзд на стоячий т/з ВАЗ 210334-20 д.н.з. НОМЕР_1 . Внаслідок чого т/з зазнали механічних пошкоджень».

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявні:

- копія письмових пояснень ОСОБА_1 (а.с. 2);

- копія письмових пояснень ОСОБА_2 (а.с. 3);

- копія письмових пояснень ОСОБА_3 (а.с. 4);

- копія протоколу про адміністративне правопорушення, оформленого на ОСОБА_3 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.5);

-схема місця ДТП, яка сталася 27.10.2021 року о 11 год. 40 хв. в с. Смодна, вул. Незалежності, 1 (а.с.6-7).

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала та пояснила, що їхала на велосипеді. Як заїхала в двері припаркованого автомобіля не пам`ятає. Пам`ятає вже той час коли їй надавали допомогу. Велосипед пошкоджень не містить. Просила справу про адміністративне правопорушення відносно неї закрити, оскільки вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, та оцінивши в сукупності всі докази, доходжу висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

За способом викладення диспозиція статті 124 КУпАП є бланкетною. Диспозиції банкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки.

Таким нормативно-правовим актом, зокрема, є Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ.

У протоколі серії ДПР18 № 459761 від 27.10.2021 року зазначено, що ОСОБА_1 порушила вимоги п. п. 12.1, 2.3 (б) Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 12.1 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Разом з тим, пункт 2.3 (б) розміщений в Розділі 2 Правил дорожнього руху, який має назву «Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів», а пункт 12 в Розділі 12 Правил дорожнього руху «Швидкість руху».

Згідно з абз. 25 п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

В абз. 54 п. 1.10 Правил дорожнього руху визначено, що механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Відповідно до абз. 17 п. 1.10 ПДР велосипедист - особа, яка керує велосипедом.

Отже, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ставиться у вину порушення вимог пунктів 12.1, 2.3(б) Правил дорожнього руху, однак ОСОБА_1 не є суб`єктом порушення таких пунктів, оскільки вона не є водієм та не керувала механічним транспортним засобом, відповідно до визначень понять водія та механічного транспортного засобу, які містяться у Правилах дорожнього руху, а є велосипедистом (особою, яка керує велосипедом).

Вимоги до велосипедистів передбачені в Розділі 6 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак до протоколу, на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, уповноваженою особою не було надано належних та допустимих доказів, зокрема, і щодо спричинення суспільно-шкідливих матеріальних наслідків.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу №524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в законодавчих актах України, зокрема, в КПК України, в ст. 17 якого зазначається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Частина 2 статті 251 КУпАП закріплює обов`язок осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, збирати докази.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно роз`яснень, які містяться в абз. 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, враховуючи докази по справі, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суддя вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 459761 від 27.10.2021 року, не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому, оцінивши надані суду докази, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Ю.С. Кіцула