Справа № 177/28/21
Провадження № 3/177/54/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 січня 2021 року м. Кривий Ріг

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Суботіна С. А.

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 126 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 016006 від 23.12.2020, ОСОБА_1 , 23.12.2020 о 23 год. 40 хв., в с. Квітневе, по а/д «Київ-Чоп», керував транспортним засобом Merсedes-Benz, р/н НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керування транспортними засобами на підставі постанови державного виконавця ОСОБА_2 , ВП 545939 від 14.05.2019, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав та суду пояснив, що дійсно 23.12.2020 керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції, але про те, що він обмежений у праві керування транспортним засобом на підставі постанови державного виконавця не знав, оскільки з нею не був ознайомлений та її копію не отримував.

Суд, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши докази в справі на предмет їх належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, дійшов до наступного висновку.

Так, ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражена у формі активних дій по керуванню транспортним засобом, а суб`єктивна сторонами вказаного правопорушення виражена у формі умислу. Тобто, склад вказаного правопорушення матиме місце лише за умови, що особа, відносно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом, будучи обізнаною про встановлення відносно неї такого обмеження, свідомо, умисно здійснює керування транспортним засобом, у період дії відповідного тимчасового обмеження.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП, судді надано протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 016006 від 23.12.2020; рапорт патрульного інспектора від 23.12.2020 у якому викладено обставини, аналогічні тим, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, витяг з реєстру постанов на боржників обмежених у правах, згідно з якого державним виконавцем Самчук А.В. відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 14.05.2019.

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобам надсилається сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення, а також направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною 5 статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

У той же час, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів на підтвердження факту надсилання боржнику ОСОБА_1 копії постанови державного виконавця про тимчасове обмеження його у праві керування транспортним засобом. Відповідно, перед судом не доведено факту обізнаності останнього про існування вказаної постанови та встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом". Крім того, у справі «PaulandAudreyEdwards v. theUnitedKingdom» (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно зі ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

За відсутності доказів обізнаності ОСОБА_1 про встановлене відносно нього тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобам, суд приходить до висновку про недоведеність в його діях вини у вчиненні вказаного правопорушення.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями п. 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутні ознаки, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 3 ст. 126 КУпАП, а тому приходить до переконання про необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях інкримінованого складу адміністративного правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 9, 35, 39, ч. 3 ст. 126, 245, п. 1 ст. 247, ст.ст. 252, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126-3 КУпАП, - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Криворізький районний суд Дніпропетровської області

Суддя: