Справа № 347/123/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Косів

Суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Кіцула Ю.С., розглянувши заяву про самовідвід судді Драч Д.С. у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и л а:

Справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП надійшла до Косівського районного суду Івано-Франківської області 20.01.2021 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2021 автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Драч Д.С. для розгляду цього судового провадження.

Під час підготовки справи до розгляду суддею Драч Д.С. було встановлено, що в її провадженні перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 28, ч.2 ст. 125 КК України, в межах якого ухвалою суду від 22.12.2020 року до обвинувачених було застосовано примусовий привід в судове засідання 20.01.2021 року на 11 год. Саме під час виконання вказаної ухвали ОСОБА_1 вчиняв злісну непокору законному розпорядженню поліцейського. У зв`язку з цим, суддя Драч Д.С. вважає, що вказані обставини унеможливлюють її участь у розгляді вказаної адміністративної справи.

Перевіривши заяву про самовідвід, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до приписів статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №1402-VIII) суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

За змістом статті 9 Закону №1402-VIII суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом.

Згідно з положеннями статті 48 Закону №1402-VIII суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді або самовідвід, та, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід). Однак згідно з положеннями частиною 1 статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. 17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно з положеннями статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Приписами статті 9 Конституції України та статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» (від 29 червня 2004 року №1906-IV) визначено, що чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до пункту 55 Рішення Європейського Суду з прав людини «Гурепка проти України» «з огляду на свою усталену прецедентну практику, Суд не має сумніву, що в силу суворості санкції дана справа за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носило кримінальний характер з усіма гарантіями статті 6 Конвенції, та, відповідно, й статті 2 Протоколу №7 до Конвенції (див. Engel and others v. the Netherlands, judgment of 8 June 1976, Series A no. 22, параграфи 82-83; Ozturk v. Germany, judgment of 21 February 1984, Series A no. 73, параграфи 48-50; Escoubet v. Belgium judgment [GC], no. 26780/95, параграф 32, ECHR 1999-VII; Ezeh and Connors v. the United Kingdom [GC], nos. 39665/98 and 40086/98, ECHR 2003-X).

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід (самовідвід), порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід) та визначення підсудності. Проте діючий Кримінальний процесуальний кодекс України (далі КПК України) передбачає відповідні статті, а тому, при розгляді заяви про відвід (самовідвід), слід застосувати аналогію права.

Відповідно статті 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Згідно зі статтею 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-76 КПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

У силу приписів частини 2 статті 8 КПК України у кримінальному провадженні застосовується принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, який у справі «Мельник проти України» (Melnik v. Ukraine), скарга № 72286/01, §22, ECHR 2006, зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

У справі «Білуха проти України», рішення від 09.11.2006 р., ЄСПЛ зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Отже, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, за наявності до того підстав, повинен заявляти самовідвід.

Відповідно до статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, враховуючи положення статті 245 КУпАП, за змістом якої одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є об`єктивне з`ясування обставин справи та зважаючи на вимоги статті 248 КУпАП, з метою недопущення сумнівів щодо упередженості та необ`єктивності розгляду цієї справи суд вважає за необхідне задовольнити заяву про самовідвід судді Драч Д.С.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтею 8 Конституції України, частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, статтями 6, 9, 48, 63 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статтею 17 Закону України «Про міжнародні договори», статтями 75, 81 КПК України, статтями 245, 283, 284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а :

Заяву судді Драч Д.С. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення задовольнити.

Передати справу для розгляду іншому складу суду у порядку, визначеному законом.

Постанова оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Ю.С. Кіцула