Справа 362/1652/21
Провадження 3/362/729/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2021 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого зварювальником в ТОВ «Ясенсвіт», жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1ст. 130 КУпАП,

встановив:

23.03.2021 о 21:10 год. в м. Васильків Обухівського району Київської області по вул. Тракторна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини) та, у порушення вимог п. 2.5 ПДР України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення п. 2.5 ПДР України так як він будучи особою, яка керувала транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину заперечив та пояснив, що того дня не керував транспортним засобом. За кермом його автомобіля був його товариш ОСОБА_2 , який попросив його, ОСОБА_1 , сісти за кермо. Він погодився. Сам знаходився на передньому пасажирському сидінні, а на задньому сидінні були ще два товариші. По дорозі автомобіль зламався, коли зупинилися, він хотів відкрити капот автомобіля і вирішив обійти автомобіль таким чином, що опинився біля водійських дверцят транспортного засобу. У цей момент під`їхали працівники поліції та ствердили, що він буз за кермом. Він передав їм свою «барсетку», поліцейський самостійно витягнув звідти його посвідчення водія. Пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, він відмовився з огляду на ту обставину, що не керував транспортним засобом. Однак поліцейські на його відповідь не реагували, тому він здійснив виклик патрульних по лінії «102». По прибуттю останні відмовилися відбирати в нього пояснення. Категорично заперечив свою винуватість у вчиненні цього адміністративного правопорушення, оскільки автомобілем тоді не керував.

Представник ОСОБА_1 адвокат Вовчук М.В. вказав на ряд процесуальних порушень при складанні вказаного адміністративного матеріалу, зокрема що його підзахисному працівники поліції не надали можливості надати письмові пояснення щодо суті правопорушення, зауважив про відсутність в матеріалах направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Просив суд закрити провадження у цій праві за відсутністю у діях його підзахисного складу цього адміністративного правопорушення.

Допитаний у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що того дня за проханням ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом. У салоні автомобіля було чотири чоловіки. ОСОБА_1 сидів спереду на пасажирському сидінні, двоє товаришів позаду. Через несправності з транспортним засобом зупинились, він вийшов, а ОСОБА_1 обійшов автомобіль таким чином, що підійшов зі сторони водійської дверцяти, щоб відкрити капот. У цей час під`їхали працівники поліції та почали стверджувати, що ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом та в подальшому складати вказаний протокол. Він, свідок ОСОБА_3 , тоді мовчав, що керував автомобілем працівникам поліції не говорив, бо розгубився. Його документи ніхто не перевіряв, з ним поліцейські не розмовляли. Також зазначив, що не знає щодо перебування того дня ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, однак чому він попросив його сісти за кермо того дня, йому невідомо.

Допитані у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_5 пояснили, що є товаришами ОСОБА_1 . Того дня перебували у автомобілі на задньому сидінні, спереду сидів ОСОБА_1 , а за кермом товариш ОСОБА_3 . Чи вживав алкогольні напої ОСОБА_1 того дня не знають. Автомобіль зламався, приїхали працівники поліції. Вони майже відразу поїхали додому, їх забрав з місця події знайомий.

Такі пояснення ОСОБА_1 та свідків, які надавали пояснення суду за клопотанням останнього, не узгоджуються з поясненнями поліцейського, який складав даний протокол.

Так, працівник поліції ОСОБА_6 пояснив, що того дня з напарником на автомобілі рухались по вул. Тракторна у напрямку центра міста Василькова. Назустріч їм рухався автомобіль ВАЗ 2108 на великій швидкості. Чітко бачили, що за кермом був ОСОБА_1 , оскільки останнього знають через його зухвалу поведінку і неодноразове порушення закону. Вони розвернули автомобіль і почали наздоганяти автомобіль ВАЗ 2108. Коли під`їхали, то помітили вказаний автомобіль, він був припаркований, на дорожньому покритті були чіткі сліди різкого гальмівного шляху. Побачили як ОСОБА_1 виходить із водійської частини автомобіля і з пасажиром намагаються помінятися місцями. Вони підійшли, у ході спілкування з ОСОБА_1 виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, неодноразово запропонували водію пройти огляд на стан сп`яніння. Він відмовлявся і заперечував факт керування. Викликав по лінії «102» екіпаж поліції через, на його думку, неправомірність дій щодо складання протоколу. Наголосив, що інший пасажир, начебто водій, як стверджує ОСОБА_1 і його друзі-свідки, взагалі на момент складання протоколу мовчав і перебував осторонь. Вважає, що така версія ОСОБА_1 щодо перебування товариша за кермом є спробою уникнути відповідальності. Тоді ж вони оформили всі передбачені законом та підзаконними актами необхідні документи, а тому вважає, що жодних порушень щодо процедури оформлення даного протоколу і додатків до нього, на що вказує захисник, не допустив.

Так, факт відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_7 , який пояснив суду, що його зупинили працівники поліції з проханням побути свідком. Пояснив, що два-три рази працівники поліції пропонували ОСОБА_1 «дихнути» у Драгер, він категорично відмовся, не пояснюючи причини. Це все тривало 10-15 хвилин.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, її адвоката її захисника., свідків працівника поліції, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Щодо правого регулювання порядку проходження огляду на стан сп`яніння та застосування правових норм до обставин цієї справи.

Диспозицiєю ч. 1 cт. 130 КУпAП передбачено відповідальність за:

1) кeрування трaнспортними зaсобами особами в cтані aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`янiння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передачу кeрування трaнспортним засoбом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лiкарських препаратів;

3) вiдмову oсоби, яка кeрує тpанспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лiкарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 Прaвил дoрожнього руху вoдій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку мeдичний oгляд з метою встановлення cтану aлкогольного, нaркотичного чи іншого cп`яніння або пeребування під впливoм лiкарських пpепаратів, що знижують увaгу та швидкiсть реaкції.

Тобто, за змістом вказаної норми поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про наявність у нього ознак cп`яніння, висловити чітку вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, і у разі незгоди вoдія його пройти, скласти протокол про aдміністративне прaвопорушення.

Щодо правого регулювання порядку проходження огляну на стан сп`яніння та застосування правових норм до обставин цієї справи.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регулюється ст. 266 КУпАП.

Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (надалі Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735).

Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 2, п. 3 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

Згідно із фабулою ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказаною нормою наступає, серед іншого, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки п.2.5. Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Щодо оцінки аргументів сторін і досліджених судом доказів.

У судовому засіданні було досліджено відеозапис з портативного відеореєстратора поліцейського, який складав протокол. До достовірності відеозапису в адвоката та його підзахисного зауважень не було, ОСОБА_1 підтвердив, що це дійсно він на відеозаписі. Так, коли поліцейські наздогнали транспортний засіб ВАЗ 2108, автомобіль був на обочині дороги. Чітко видно, як ОСОБА_1 перебуває біля водійських дверцят, а свідок ОСОБА_3 (зі слів ОСОБА_1 - водій) намагається швидко перебігти до водійських дверей. Потім ОСОБА_3 тільки перебуває на місці події, з працівниками поліції не розмовляв, документи не пред`являв, не переконував поліцейських, що то він керував автомобілем. Натомість ОСОБА_1 всіляко відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння, що йому пропонували поліцейські, наголошуючи, що він за кермом не перебував. В подальшому були зупинені свідки в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також судом досліджено такі матеріали:

-акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

-письмові пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 23.03.2021;

-письмова розписка ОСОБА_3 про отримання транспортного засобу ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 (далі - розписка) для доставки за місцем проживання власника.

Суд констатує, що не вбачає грубих порушень у діях працівників поліції при дотриманні процедури оформлення даного протоколу і додатків до нього, а відсутність направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного, сп`яніння не може свідчити про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні цього адміністративного правопорушення за наявності вищевказаних належних та допустимих доказів.

Суд враховує, що, заперечуючи факт керування транспортним засобом за вказаних обставин, ОСОБА_1 не зміг пояснити суду чому надав працівникам поліції своє посвідчення водія. Також не зміг пояснити поведінку товариша ОСОБА_3 , який за тих обставин поводив себе відсторонено, не вчиняв жодних дій щодо підтвердження, що саме він керував транспортним засобом. Також суд зауважує, що відповідно до розписки ОСОБА_3 (зі слів ОСОБА_1 - водій) отримав автомобіль уже після оформлення матеріалів для його доставки за місцем проживання ОСОБА_1 , що також вказує на неправдивість пояснень останнього і його товаришів-свідків.

Також суд ставиться критично до пояснень свідків, які їх надавали у судовому засіданні, оскільки судом встановлено, що дані особи є товаришами та колегами ОСОБА_1 , водночас їх пояснення містили розбіжності, а також повністю спростовуються дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери поліцейського і його наданими суду поясненнями.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 KУпAП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відомості, викладені у протоколі, повністю підтверджені дослідженим у судовому засіданні відеозаписом, який є належним і допустимим доказом, поясненнями свідка, а також іншими матеріалами справи, що спростовує доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як він як особа, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, а саме його високий ступінь суспільної шкідливості, особи порушника, невизнання своєї вини та приходить до переконання про можливість застосування до особи адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст.130КУпАП у відповідній редакції закону.

У силу ст.40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2ст.4Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 221, 245, 251-252, 283-284,294 КУпАП, п. 5 ч. 2ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збіру розмірі 454 гривень.

Штраф підлягає сплаті не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко