Житомирський апеляційний суд
Справа №289/1356/20 Головуючий у 1-й інст. Сіренко Н. С.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Жизнєвський Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Жизнєвський Ю.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Галича О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Галича О.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від 30.11.2020,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 30.11.2020 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Згідно постанови суду, 01.09.2020 о 00 год. 10 хв. в м. Радомишль по вул. Великій Житомирській ОСОБА_1 керував автомобілем ЗІЛ-130, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах з порожнини рота, затягнута мова, почервоніння шкіри, від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

На прийняте рішення до апеляційного суду від захисника ОСОБА_1 адвоката Галича О.М. надійшла апеляційна скарга, в якій він просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Вважає оскаржувану постанову необґрунтованою, такою, що винесена з порушенням конституційних прав ОСОБА_1 та норм КУпАП, що призвело до неправильного вирішення справи, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Зазначає, що під час розгляду зазначеної адміністративної справи, суд, всупереч ст.251 КУпАП, не з`ясував наявність доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку сторони захисту, в порушення ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», працівники поліції ОСОБА_1 не зупиняли, оскільки автомобілем він не керував.

Вважає, що знаходження за кермом транспортного засобу, який знаходиться в нерухомому стані, особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності увімкненого двигуна.

Посилаючись на практику застосування ЄСПЛ ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, зазначає, що у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Вважає, що в разі складання відповідного адміністративного протоколу за ст.130 КУпАП стосовно водія, відносно останнього повинні одночасно бути застосовані наступні заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення: вилучення посвідчення водія; відсторонення від керування транспортними засобом; огляд на стан сп`яніння.

Захисник зазначає, що з відео файлу «Зупинка» не вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. Вказує, що в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 01.09.2020 він не керував автомобілем, останній цілий день був у користуванні його хрещеного. Під час того, як до його транспортного засобу під`їхала патрульна машина, він просто перебував за кермом, рух не здійснював. При спілкуванні з працівниками поліції свідків, які зазначені в протоколі, не було, протокол при ньому не складався, оскільки він закрив машину та пішов додому.

З відео файлу «освідування відмова» вбачається, що під час того, коли працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, його в автомобілі ЗІЛ не має.

Зазначає, що суд відмовив у повторному виклику свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зазначені в протоколі, натомість послався на їх пояснення та телефонограми.

Вважає, що суд безпідставно поклав в основу оскаржуваної постанови пояснення працівника поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Галича О.М., які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Згідно положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 2791-2794 цього Кодексу.

З оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції вказаних вимог Закону дотримався.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції). У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду», огляду підлягають водії транспортних засобів, стосовно яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану.

Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування, у присутності двох свідків; або лікарем закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров`я поліцейський в присутності двох понятих складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказує ознаки сп`яніння і дії водія, спрямовані на ухилення від огляду.

Зі змісту ч.1 ст.130 КУпАП вбачається, що відповідальність наступає також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №123674 від 01.09.2020, складений саме за відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, а отже в діях останнього вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке виразилося у відмові від огляду на стан сп`яніння, чим порушено вимоги п.2.5 ПДР України.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується зібраними у справі доказами, які перевірені судом та узгоджуються між собою, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №123674 від 01.09.2020, 01.09.2020 о 00 год. 10 хв. в м. Радомишль по вул. Великій Житомирській ОСОБА_1 керував автомобілем ЗІЛ-130, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах з порожнини рота, затягнута мова, почервоніння шкіри, від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2);

- даними, які містяться у письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які, кожен окремо, показали, що були запрошені працівниками поліції в якості свідків. В їхній присутності водій ОСОБА_1 відмовився пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, шляхом блокування дверей транспортного засобу ЗІЛ-130 реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я. Водію ОСОБА_1 роз`яснено ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП в присутності вказаних свідків (а.с.3, 4);

- даними відеозапису з нагрудних камер поліцейських, де зафіксовано зупинку транспортного засобу ЗІЛ-130 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , роз`яснення причини зупинки та пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а також відмова ОСОБА_1 від проходження такого огляду та відсторонення водія від керування транспортним засобом (диск з відео файлами а.с.6).

Таким чином, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість постанови, яка винесена з порушенням конституційних прав ОСОБА_1 та норм КУпАП, що призвело до неправильного вирішення справи, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги адвоката Галича О.М. про те, що працівники поліції ОСОБА_1 не зупиняли, оскільки автомобілем він не керував є безпідставними та спростовуються відеозаписом з нагрудних камер поліцейських (відео файл «зупинка»). З відео запису вбачається рух транспортного засобу ЗІЛ-130 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який вмикає покажчик правого повороту та зупиняється на вимогу поліцейського після ввімкнення проблискових маячків на патрульному автомобілі, після чого поліцейський підходить до кабіни вказаного транспортного засобу та представляється водію та називає причину зупинки, за кермом перебуває ОСОБА_1 .

Із вказаного відео також вбачається, що під час спілкування з ОСОБА_1 , працівник поліції у водія встановив ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, затягнута мова, почервоніння шкіри та запропонував останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в передбаченому законом порядку, на що він відмовився, в результаті чого поліцейський відсторонив водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. Далі працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , щоб він залишився на місці, оскільки будуть запрошені поняті та буде продовжена процедура проведення огляду на стан сп`яніння.

У наступному відео файлі «освідування відмова» зафіксовано, як у присутності двох свідків працівниками поліції запропоновано водію ЗІЛ пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі.

Поясненнями понятих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , підтверджується та обставина, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, шляхом блокування дверей транспортного засобу, будь-яких зауважень щодо відсутності ОСОБА_1 в автомобілі від понятих не надходило.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що дії працівників поліції при складанні протоколу не оскаржувались та не були визнані неправомірними.

Як вбачається з матеріалів справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи надав належну правову оцінку кожному доказу з точки зору їх достатності та допустимості для прийняття відповідного процесуального рішення.

В апеляційній скарзі адвоката Галича О.М. не наведено інших, не досліджених судом доказів, якими б спростовувались висновки суду 1-ї інстанції та які не були предметом перевірки під час судового розгляду.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду 1-ї інстанції є законною та обґрунтованою, а адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, та визначено судом першої інстанції з урахуванням обставин справи та даних про особу правопорушника.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Галича О.М. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від 30.11.2020 відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: