Справа № 404/7974/20
Номер провадження 3/404/2937/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. Кропивницький

Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Загреба Ірина Віталіївна, розглянувши матеріали, що надійшли з Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, адміністратор магазину «Червоний маркет», яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ПП відсутній,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 658416 від 21.11.2020 р. вбачається, що: 21.11.2020 року, близько 12:25 год. по вул. Ак. Тамма 2 в м. Кропивницький, гр. ОСОБА_1 на території магазину «Червоний маркет» не забезпечила закриття закладу, чим порушила постанову КМУ №641 п.2 підпункт 5., та своїми діями, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. На номер мобільного телефону ОСОБА_1 надсилалось SMS-повідомлення з повісткою про виклик до суду у справі про адміністративне правопорушення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, яке доставлено ОСОБА_1 23.12.2020 року об 10.29 год.

Частинною 1 ст.268 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суддею відзначається, що законодавством встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає особі можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи у процесі вирішення її справи полягає в активній участі у розгляді її справи і недопущенні зловживань наданими їй правами.

Дотримання балансу між інтересами всіх сторін при розгляді справи покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством правил та строків розгляду справи.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, добросовісність застосування якого входить до обов`язків судді, визначених статтею 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, згідно з яким «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм провадження». Вказаним рішенням встановлено порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справах цивільної юрисдикції, а тому таке рішення не може за аналогією бути застосовано у кримінальних справах, оскільки відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Таким чином з метою забезпечення реалізації ОСОБА_2 прав судом використано усі можливі способи її сповіщення про місце і час розгляду справи шляхом направлення судової повістки на відомий засіб мобільного зв`язку.

Враховуючи викладене, вважаю за можливе провести розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, до початку розгляду справи від ОСОБА_1 надійшло письмове клопотання (за Вх.257) від 05.01.2021 р., згідно з яким 21.11.2020 відносно неї було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.44-3 КУпАП (бланк серії АПР18 658416). Вважає, що дії працівника поліції по складанню протоколу були протиправними, а відомості, викладені в протоколі, не відповідають фактичним обставинам та положенням законодавства враховуючи наступне.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частина 1 ст.44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу правопорушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Проте, зазначений протокол вимогам ст.256 КУпАП не відповідає

1. У протоколі про адміністративне правопорушення, що надійшов до суду, не викладено с) правопорушення у відповідності до диспозиції ч.І ст.44-3 КУпАП. яка чітко визначає, що повинно бути встановлено порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Тобто, норми ч.1 ст.44-3 КУпАП відсилають до інших законодавчих актів або ж рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Відповідно, у протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути зазначено, які конкретно правила щодо карантин)' людей, санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми передбачені Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішення органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, в даному випадку повинні були бути застосовані (з викладенням їх змісту), і які положення таких правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, були порушені.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складений відносно конкретної особи. При цьому, при викладенні суті правопорушення не зазначено, які порушення були допущені саме мі іон як особою, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.п.4 п.15 постанови КМУ №641 від 22.07.2020 (зі змінами) не заборонено приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення за умови торгівлі продуктами харчування на торговельних площах, не менше 60 відсотків яких призначено для торгівлі продуктами харчування, пальним, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, ветеринарними препаратами, кормами та торговельної діяльності із здійсненням адресної доставки замовлень.

2. Не виконавши вимоги ч. 1 ст.256 КУпАП працівником поліції не розкрито спеціальний суб`єкт цього адміністративного правопорушення - посадової особи. Зокрема, до даного протоколу доведеність моєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, не було надано доказів, підтверджуючих порушення заборон, передбачених п.п.4 п.15 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року №641. а саме: відсутня будь яка інформація про мене, як особу, що притягується до адміністративної відповідальності (трудовий договір, контракт, посадова інструкція), щоб зрозуміти на якій посаді я працюю (пов`язані з моєю трудовою діяльністю: права, повноваження, посадові обов`язки); не долучені письмові пояснення свідків - відвідувачів магазину, які перебувала в момент здійснення діяльності даного закладу у вищевказану годину.

Акти законодавства, відомчі і галузеві акти (постанови, рішення, розпорядження), які прийняті для запобігання розповсюдження корона вірусної хвороби (СОVID-19)» та визначають умови, правила і режим роботи закладів роздрібної торгівлі, адресовані суб`єктам господарювання.

В свою чергу, відповідно до ч.2 ст.55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Будь-яку господарську діяльність за вказаною у протоколі адресою я не здійснюю. Також, я не являюсь посадовою особою суб`єкта господарювання - юридичної особи. Я. лише є найманою особою (адміністратор магазину) і взагалі не уповноважена забезпечувати виконання постанови КМУ №641 від 22.07.2020 (зі змінами) та вирішувати питання щодо режиму роботи магазину. За вказаною у протоколі адресою в магазині здійснює господарську діяльність «ФОП ОСОБА_3 ».

Таким чином, вона взагалі не являється суб`єктом інкримінованого правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, а тому в її діях відсутній його склад, відтак і протокол про адміністративне правопорушення щодо неї складено безпідставно.

3. Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб. уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У Рекомендації № К (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи про адміністративні санкції, одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративного органу.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Проте, жодних належних і допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення. передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП та/або доказів, які б підтверджували її вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення, до суду не надано. В матеріалах справи відсутні пояснення свідків (очевидців). Світлини, які є в матеріалах справи не можуть слугувати доказом, оскільки на них відсутня будь-яка інформація ким, де, коли і за допомогою якого технічного засобу вони зроблені; зображення на них жодним чином не доводить подію адміністративного правопорушення.

Відеозапис, що знаходиться в матеріалах справи, не містить даних про дату та місце здійснення відеофіксації події, ким вона здійснювалася та на яких процесуальних підставах, яким технічним засобом. відсутнє дослідження та опис відео фіксації правопорушення. Крім того, відсутні будь-які відомості про те, яким чином, коли та ким цей СD- диск був виготовлений.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своєму рішенні від 10.02.1995 у сприви Аллене де Рібемон проти Франції ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

В той же час, у справі «Ваrbега, Меssеgи аnd Jаbаrdо v. Sраіn» від 06.12.1998 (п.146) ЄСПЛ встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженії думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Як визначено пунктом 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі Кобець проти України (заява № 16437/04), при оцінці доказів судам слід керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Аvsаr V. Тurкеу), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Також відповідно до положень Рішення ЄСПЛ від 20.09.2016 р. у справі «Карелін проти Росії» збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчите про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

У відповідності до п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 12.2010 р. №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Таким чином, оскільки вона не являється суб`єктом інкримінованого їй правопорушення та жодних порушень ані чинного законодавства України, ані рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами не вчиняла, в даному випадку взагалі відсутня подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.44-3 КУпАП, а тому просила провадження у справі закрити за відсутності в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Суддя, ознайомившись з клопотанням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи у їх сукупності з іншими доказами, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №658416 від 21.11.2020 р. (а.с.1), рапорт (а.с.2), фототаблиця (а.с.3), паспорт (а.с.4), відеозапис (а.с.6), вважає, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст.6 ЄКПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст.6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбаченні цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи із змісту ст.8 Конституції України щодо визначення і дії в Україні верховенства права, положення ст.62 цього Закону розповсюджуються і на обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення..

Суду не надано жодних доказів того, що саме ОСОБА_1 є відповідальною особою за порушення карантинних заходів закладу. Також, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини особи.

Відтак, суд не має право самостійно збирати докази по справі, які по суті, підтверджують виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, оцінивши надані суду докази, суд вважає за необхідне провадження у справі слід закрити відповідно до ст.247 п.1, ст.284 ч.1 п.3 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.44-3 ч.1, 247, 283-284 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Кіровського районного суду

м. Кіровограда І.В.Загреба