3/758/45/21 Категорія 156
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Будзан Л. Д., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління Патрульної поліції в місті Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 07 вересня 2020 року о 00 годині 02 хвилини, по вул. Тростянецькій, у м. Києві керував транспортним засобом марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: порушення координації рухів, хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 в судове засідання на розгляд справи не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про перенесення судового засідання не подавав.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа "Каракуця проти України").

За таких обставин, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також приймаючи до уваги скорочені строки на розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.277 КУпАП та те, що участь особи при розгляді даної категорії справ не є обов`язковою, вважаю за можливе розглядати справу у відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена належними та допустимими доказами, які наявні в матеріалах справи та досліджені судом.

Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення від 07.09.2020 року серії ДПР18№117790 інспектором роти №1 батальйону №1 УПП в м. Києві ДПП ст. сержантом поліції Федоришиним Д.І. зафіксовано факт керування 07.09.2020 року о 00 год. 02 хв водієм ОСОБА_1 по вул. Тростянецькій, у м. Києві транспортним засобом марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: порушення координації рухів, хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя та факт; та факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків.

Протокол сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст. 254, 256 КУпАП, тому є належними доказом по справі. Крім того, будь-яких заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.

Пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції зроблена у відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735 у присутності двох свідків, однак водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у медичному закладі, що підтверджується поясненнями свідків та рапортом працівника поліції.

У письмових поясненнях свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказали, що 07.09.2020 року приблизно о 00 год. 03 хв. були свідками того, як працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи в медичному закладі, на що останній в їх присутності категорично відмовився.

Крім цього, з рапорту поліцейського роти №1 батальйону №1 полку №2 УПП в м.Києві старшого сержанта поліції Федоришина Д.І. вбачається, що після зупинки автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 , встановлено, що у останнього наявні ознаки алкогольного сп`яніння; від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в категоричній формі.

Відповідно до пункту 2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху водій ОСОБА_1 не виконав.

Крім того, у рішенні по справі "О?Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, судом встановлено, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП вчинено ОСОБА_1 07 вересня 2020 року. Матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП надійшли на адресу Подільського районного суду міста Києва лише 22 грудня 2020 року.

Згідно з вимогами ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що станом на день розгляду справи в суді закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, а тому провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, встановлених ч. 2 ст.38 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 38, 130, 247, 283, 284 КУпАП, суддя-

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя Л.Д. Будзан