КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/4803/2021
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Солом?янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 454 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 28 серпня 2021 року о 18 год 00 хв ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Садовій, 56/3 в порушення вимог п. 13.1 ПДР України не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів з матеріальними збитками.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 просить скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2021 року та прийняти нову постанову, якою застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 6 місяців.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 зазначає, що судове рішення не відповідає вимогам ст. 245 КУпАП, оскільки в ньому не вказано: власників транспортних засобів, якими керували учасники пригоди, що позбавляє потерпілого права на звернення до суду; які саме категорії права керування транспортним засобом дозволено правопорушнику у момент вчинення ним пригоди, при тому, що згідно з протоколом він взагалі не передав посвідчення водія поліцейському, а суд не встановив законність використання ним автомобіля «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , чим порушив право потерпілого у визначенні належного відповідача при зверненні з позовом про відшкодування завданої шкоди.

Крім того, як вважає потерпілий, судом: не надано належної оцінки його твердженню щодо невідповідності схеми ДТП дійсному розташуванню транспортних засобів та місця контакту між ними; залишено без розгляду його клопотання від 06 жовтня 2021 року про огляд пошкоджень, завданих транспортному засобу «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_2 , на їх відповідність переліку, вказаному у його первинних поясненнях від 28 серпня 2021 року, що значно суперечить переліку, викладеному у схемі пригоди поліцейськими, та унеможливлює проведення товарознавчої експертизи; не з`ясовано причини, за якими поліцейські заборонили йому внести заперечення у схемі місця пригоди, у зв`язку з чим ним подавалася скарга до керівництва поліції.

Крім того, як вважає потерпілий, судом не взято до уваги, що ДТП сталася влітку, дорожнє покриття було сухе, видимість і оглядовість добра, ОСОБА_2 рухався в заторі і здійснив зіткнення з нерухомим транспортним засобом. Правопорушник не використовує транспортні засоби як основний вид занятості для отримання засобів для прожиття; є пенсіонером, тобто його існування забезпечується державою; на його утриманні не має інвалідів, малолітніх та неповнолітніх дітей, не є він і особою з інвалідністю; керований ним автомобіль придбано на аукціоні в США, зареєстровано в Україні 14 січня 2020 року на іншу фізичну особу. Такі обставини, на думку потерпілого, свідчать про відсутність у ОСОБА_2 навичок керування транспортними засобами відповідної категорії, без підвищення яких він несе загрозу учасникам дорожнього руху, отже достатнім стягненням для нього буде саме позбавлення права керування транспортними засобами.

ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибув,клопотання про відкладення розгляду справи не подав, а тому його неявка, з огляду на положення ч. ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду.

Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_1 на підтримку вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги потерпілого слідує, що він не оспорює висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, проте вважає, що суд не дав достатньої оцінки усім доказам по справі, які, на його думку, містять певні недоліки та відомості, які не узгоджуються з механізмом розвитку ДТП і його наслідками. В той же час прохання потерпілого свідчить про незгоду з тим видом адміністративного стягнення, яке суд наклав на ОСОБА_2 за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Що стосується тверджень потерпілого про невідповідність судового рішення вимогам ст. 245 КУпАП, то в межах цього провадження, виходячи з тих фактичних даних, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який в цілому відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, суддя місцевого суду повно та об`єктивно з`ясував усі ті обставини, які відповідно до ст. 280 КУпАП підлягають з`ясуванню при розгляді справи та дають можливість винести одну із постанов, види яких передбачені ст. 283 КУпАП.

Підстав для іншої оцінки тих доказів, які суд поклав в основу своїх висновків про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у суду апеляційної інстанції немає, оскільки потерпілий ОСОБА_1 не висуває вимог про скасування або зміну судового рішення в цій частині, а що стосується апеляційного прохання про зміну накладеного на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, то необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Згідно з вимогами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Санкцією ст. 124 КУпАП передбачені альтернативні види стягнення, зокрема у виді штрафу або позбавлення права керування транспортними засобами, в той же час відповідно до ч. 2 ст. 30 КУпАП позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами застосовується за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом.

Обираючи ОСОБА_2 вид стягнення, суд не встановив грубого та/або систематичного порушення ним порядком користування правом керування транспортними засобами, отже з огляду на позицію ОСОБА_2 в суді, який визнав свою провину, дійшов висновку про доцільність застосування до нього стягнення у виді штрафу.

Потерпілим також не доведено існування таких обставин. При цьому в справі відсутні будь-які відомості, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 раніше притягувався до адміністративної відповідальності, і саме за скоєння правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, його дії не призвели до надмірно великих негативних наслідків, а посилання потерпілого на те, що ОСОБА_2 без підвищення теоретичних і практичних навичок керування транспортними засобами відповідної категорії несе загрозу учасникам дорожнього руху ґрунтується виключно на припущеннях.

За таких обставин апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко