Справа №489/6500/21
Провадження №3/489/2568/21
ПОСТАНОВА

іменем України

11 листопада 2021 року м.Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м.Миколаєва Кирильчук О.І., за участі захисника Маляренка Д.С., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП),

встановив:

Відповідно до протоколу серія ААБ №297628 від 23.09.2021 року, 23.09.2021 року о 13 год. 35 хв. в м.Миколаїв, Заводський район, вул. кузнецька, 22, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "RENAULT MAGNUM" державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричепом "MAGYAR" державний номерний знак НОМЕР_2 відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами постановою ВП52273898 відділ ДВС Миколаївського районного управління юстиції від 12.11.2018 року, чим порушив вимоги ст.15 Закону України «Про дорожній рух», за що передбачена відповідальність ч.3 ст.126 КУпАП.

Захисником долучено копію постанови про скасування тимчасового обмеження від 30.09.2021 року, пояснено, що про наявність виконавчого провадження особі не було відомо.

За змістом ст.15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частиною 3 ст.126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу та настає лише за умови, якщо особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на керування транспортним засобом, знаючи при цьому що її позбавлено або обмежено у праві керування транспортними засобами, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Встановлено, що на обґрунтування вини ОСОБА_1 до суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ №297628 від 23.09.2021 року, копію постанови старшого державного виконавця Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 12.11.2018 року ВП №52273898 про встановлення боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами та довідку відділу адмінпрактики УПП в Миколаївській області про те, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримував (має) посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Проте, суду не надано належних доказів того, що ОСОБА_1 був повідомлений та знав про вищевказане обмеження його прав, тобто що особа знала, але умисно діяла та умисно керувала транспортним засобом, знаючи про встановлене відносно нього обмеження у праві керування транспортним засобом.

Відповідно до ст.245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Частиною 2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Суддя оцінюючи докази в їх сукупності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не отримав доказів порушення даною особою ст.15 Закону України "Про дорожній рух" за що передбачена відповідальність ч.3 ст.126 КУпАП, а будь-яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано.

Враховуючи вищевикладені обставини, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.221, 247 п.1 ч.1, 278, 283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , передбачене ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва.

Суддя