П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2021 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мошни Черкаського району Черкаської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючої, про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

в с т а н о в и л а :

Гр. ОСОБА_1 , припинивши повноваження депутата Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області та відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення вимог частини 2 статті 45 вказаного Закону, без поважних причин, несвоєчасно подала до Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припинила діяльність уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, «після звільнення», оскільки граничний термін подачі був до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2021 року, а декларація фактично подана 24 серпня 2021 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Перед початком судового розгляду справи гр. ОСОБА_1 було роз`яснено права відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, а також положення ст. 63 Конституції України.

У судовому засіданні гр. ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, не визнала та надала пояснення, аналогічні змісту письмових пояснень, поданих нею до канцелярії суду 10 листопада 2021 року. Зокрема, ОСОБА_1 зазначила, що не заперечує той факт, що була ознайомлена із вимогами Закону України «Про запобігання корупції» та добре усвідомлювала, що є суб`єктом декларування, як особа, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а тому повинна була подати електронну декларацію за 2020 рік до 31 березня 2021 року. Водночас, вказала, що диспозиція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема, ч.ч. 1, 2 ст. 45 Закону, у яких, окрім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння. Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст.172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом. Водночас, як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 роз`яснення «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22.05.2017 року № 223-943/0/4-17, частиною 2 статті 45 Закону не визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи, які припиняють здійснення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язані подати декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а отже, дії особи, яка невчасно подала таку декларацію, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. При цьому, ОСОБА_1 зауважила, що, встановлюючи термін подання декларації в разі припинення діяльності, НАЗК розширило зміст абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та встановило інший термін подання даної декларації, який на законодавчому рівні встановлено не було, а особа, яка склала відносно неї протокол про адміністративне правопорушення, вийшла за межі своїх повноважень, вільно трактуючи норми чинного законодавства. Крім того, ОСОБА_1 наголосила на тому, що в протоколі про адміністративне правопорушення не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження суб`єктивної сторони даного правопорушення, а саме: не встановлено та не доведено вину у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, тощо) та мету інкримінованого їй правопорушення. Таким чином, будь-які докази того, що вона діяла умисно, усвідомлювала протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок, на її переконання, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні і, відповідно, відсутній в її діяннях склад зазначеного адміністративного правопорушення. Окрім того, гр. ОСОБА_1 посилалася на те, що термін подання щорічних декларацій та декларацій після звільнення було продовжено до 01 червня в зв`язку з карантином (covid-19) «закон про протидію коронавірусу», що набрав чинності 17 березня, а в протоколі № 408/2021 зазначено, що граничний термін подачі був до 31 березня 2021 року. Разом з тим, ОСОБА_1 вказала, що декларацію вона подала вчасно, до 31 березня 2021 року, не зважаючи на карантинні обмеження, вчасно зібрала довідки про доходи, зайшла на сайт електронних декларацій, виконала необхідні дії, проте реєстр завис з технічних причин та не оприлюднив її декларацію, а тому її вина, як декларанта, відсутня.

На запитання прокурора Гадіон Н.М. та суду гр. ОСОБА_1 відповіла, що точної дати, коли вона заповнила декларацію, яка не була оприлюднена, не пам`ятає, але впевнена в тому, що це був лютий 2021 року. Надати зібрані нею довідки про доходи не має змоги, оскільки не може їх знайти. Вказала, що з лютого 2021 року не перевіряла вебсайт Національного агентства з питань запобігання корупції, аби пересвідчитись, що подана нею декларація була оприлюднена, а також не перевіряла свою електронну пошту на предмет надходження повідомлення про успішне подання декларації.

Прокурор Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури Гадіон Н.М. у судовому засіданні підтримала обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, зазначивши про наявність в діях гр. ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та просила накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу.

Вислухавши пояснення гр. ОСОБА_1 , заслухавши думку прокурора, вивчивши матеріали справи, вважаю необхідним зазначити наступне.

Як вбачається із протоколу 1 сесії Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 04 листопада 2015 року, ОСОБА_1 визнано депутатом Мошнівської сільської ради VII скликання.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року № 728-р, до складу Мошнівської територіальної громади Черкаської області включено Мошнівську, Байбузівську, Кумейківську, Софіївську, Тубільцівську, Яснозірську, сільські ради.

Згідно з рішенням Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 1-1/VIII від 19 листопада 2020 року «Про початок повноважень депутатів Мошнівської сільської ради», повноваження депутатів сільських рад VII скликання, територія яких включена до території сформованої Мошнівської територіальної громади, у тому числі ОСОБА_1 , закінчилися 19 листопада 2020 року, в день відкриття першої сесії Мошнівської сільської ради восьмого скликання.

За змістом статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами декларування є особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно з вимогами підпункту "б" пункту 1 частини першої статті 3 вищевказаного Закону суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є, зокрема, депутати місцевих рад.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» визначено, що депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.

Відповідно до частин 1-2 статті 4 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради набуває свої повноваження в результаті обрання його до ради відповідно до Закону України "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів". Повноваження депутата місцевої ради починаються з дня відкриття першої сесії відповідної ради з моменту офіційного оголошення підсумків виборів відповідною територіальною виборчою комісією і закінчуються в день відкриття першої сесії цієї ради нового скликання, крім передбачених законом випадків дострокового припинення повноважень депутата місцевої ради або ради, до складу якої його обрано.

За змістом частини 3 статті 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» на депутатів місцевих рад поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції". Депутати місцевих рад зобов`язані щороку до 1 квітня подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік відповідно до Закону України "Про запобігання корупції", а також дотримуватися інших вимог фінансового контролю, передбачених зазначеним Законом.

Відтак, суд вважає доведеним той факт, що гр. ОСОБА_1 згідно з підпунктом «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень і правопорушень, пов`язаних з корупцією, та є суб`єктом декларування.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно із п. 5 ч. 1, ч. 9 ст. 12 Закону, Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти. Нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Нормативно-правові акти Національного агентства, що пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самим актом, але не раніше дня офіційного опублікування. Нормативно-правові акти Національного агентства після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях.

Наказом НАЗК № 168/19 від 12.12.2019, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27.12.2019 за № 1300/34271 «Про затвердження змін до рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 3, внесено зміни до Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 959/29089, та, зокрема, визначено, що «декларація після звільнення» - подається відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. Інформація про місце роботи (проходження служби) та займану посаду суб`єкта декларування у такій декларації зазначається відповідно до місця роботи (проходження служби) та займаної посади, перебування (проходження) на яких зумовили обов`язок подання такої декларації.

Вказане спростовує доводи ОСОБА_1 про те, що Національне агентство, встановлюючи термін подання декларації в разі припинення діяльності, вийшло за межі повноважень.

Водночас слід зазначити, що посилання ОСОБА_1 на п. 2 роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22.05.2017 року № 223-943/0/4-17, суд не може взяти до уваги, оскільки даний лист не є нормативно-правовим актом, має лише інформаційний характер, не встановлює правових норм та не підлягає обов`язковому врахуванню судом.

Під припиненням діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, мають на увазі наступне: а) фактичне звільнення; б) перехід на посаду, яка не підпадає під дію пункту 1, підпункту "а" пункту 2 частини першої статті 3 Закону, тобто не потребує подання декларації.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що гр. ОСОБА_1 припинила діяльність особи, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, 19 листопада 2020 року, суд констатує, що вона мала обов`язок у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2021 року до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2021 року подати до Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію «після звільнення» особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з відомостями, отриманими з офіційного вебсайту Національного агентства з питань запобігання корупції, декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення, подана гр. ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування, 24 серпня 2021 року, тобто з пропуском встановленого законом строку.

Посилання гр. ОСОБА_1 на те, що термін подання щорічних декларацій та декларацій після звільнення у 2021 році було продовжено до 01 червня в зв`язку з карантином, не відповідають дійсності. Дані обставини мали місце у 2020 році. Так, 17 березня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким, серед іншого, було внесено зміни до Закону України «Про запобігання корупції», згідно з якими у 2020 році продовжено до 1 червня термін подання щорічних декларацій та декларацій після звільнення.

З матеріалів справи, а також пояснень ОСОБА_1 у судовому засіданні вбачається, що із встановленими Законом України «Про запобігання корупції» вимогами та обмеженнями остання була ознайомлена, так як мала попередній досвід подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та усвідомлювала обов`язок подати до Національного агентство з питань запобігання корупції декларацію «після звільнення», знала про строки її подання. До того ж, така декларація уже подавалася нею у 2019 році.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що в діях гр. ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вина гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, стверджується наступними доказами по справі:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення № 408/2021 від 11 жовтня 2021 року;

- рапортом оперуповноваженої УСР в Черкаській області ДСР НП України лейтенанта поліції Хоменко В.А.;

- результатом пошуку в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування;

- копією електронної декларації гр. ОСОБА_1 від 24 серпня 2021 року;

- листом т.в.о начальника Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області № 3877/55/122/02-2021 від 02 серпня 2021 року;

- листом виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 707/02-09 від 11 серпня 2021 року;

- даними протоколу 1 сесії Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 04 листопада 2015 року;

- копією рішення Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 1-2/VIII від 19 листопада 2020 року;

- копією рішення Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 1-1/VIII від 19 листопада 2020 року;

- листом керівника Управління інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації ОСОБА_2 від 30 березня 2021 року;

- поясненнями гр. ОСОБА_1 у судовому засіданні.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи.

Твердження ОСОБА_1 про те, що вона подала декларацію «після звільнення» вчасно, у лютому 2021 року, однак, через технічний збій у роботі адресної сторінки НАЗК, її декларація не була оприлюднена, суд оцінює критично, оскільки вони не доведені належними і допустимими доказами та спростовуються листом керівника Управління інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації ОСОБА_2 від 30 березня 2021 року.

Відтак, суд констатує, що доказів, які б свідчили про об`єктивні обставини, що унеможливлювали вчасне подання гр. ОСОБА_1 декларації «після звільнення», суду не надано.

При накладенні адміністративного стягнення на гр. ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого нею правопорушення, особу правопорушниці, ступінь її вини та майновий стан.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність гр. ОСОБА_1 , не вбачаю.

З огляду на вищевикладене, вважаю, що до гр. ОСОБА_1 , необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, визначеному санкцією статті, так як воно є необхідним і достатнім для її виправлення.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір», із гр. ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст.172-6, ст.ст. 280,283,284 КУпАП,-

у х в а л и л а :

Визнати гр. ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з гр. ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до судової палати у кримінальних справах Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Т. А. Миколаєнко