19.11.2021 227/4303/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Любчик В.М., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції № 1 Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новозлатополь, громадянина України, який зареєстрований як фізична особа підприємець « ОСОБА_1 », який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

у листопаді 2021 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 для вирішення питання про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 917099 від 31 жовтня 2021 року ОСОБА_1 , 31 жовтня 2021 року близько 11.00 години, будучи власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , не забезпечив працівників магазину непродовольчих товарів громадянку ОСОБА_2 та громадянку ОСОБА_3 документом, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації, або негативного результату тестування на COVID-19 чи експрес-тесту на визначення антигену коронавірусу SARS-CoV-2, яке проведене не більш як за 72 години, чим порушив вимоги пп. 4 п. 35 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року, зі змінами. Так у вину ОСОБА_1 ставиться те, що він вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав, зазначив, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, оскільки в його обов`язки та повноваження не входить забезпечення найманих працівників документом, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації, або негативного результату тестування на COVID-19 чи експрес-тесту на визначення антигену коронавірусу SARS-CoV-2, яке проведене не більш як за 72 години. Крім того, надав суду письмові заперечення стосовно тверджень працівнивників поліції у протоколі про адміністративне правопорушення про відсутність в його найманих працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передбачених пп. 4 п. 35 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року документів, в якому зазначив, що обидві працівниці вакциновані та мають документи, що підтверджують отримання повного курсу вакцинації від COVID-19 двома дозами дводозної вакцини, на підтвердження чого надано роздруківки з мобільного додатку Порталу Дія з телефону ОСОБА_3 (унікальний ідентифікатор сертифіката URN:UVCI:01:UA:176712VKW RCV2NTBR8RJZ62J від 08 листопада 2021 року) та з телефону ОСОБА_2 (унікальний ідентифікатор сертифіката URN:UVCI:01:UA:8BFRT98DJP9 9SC6CXP3B88TP від 15 листопада 2021 року). У зв`язку з чим, просив провадження у справі закрити.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Частиною 2 статті 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.

Частиною 1 ст. 44-3 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма Закону є бланкетною, тобто не встановлює певних правил поведінки, а передбачає існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Так, відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Статтею 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Згідно ч. 2-3 Розділу Х Прикінцевих положень Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», тимчасово, на період здійснення заходів щодо запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, з урахуванням епідемічної ситуації, можуть бути запроваджені обмежувальні протиепідемічні заходи щодо фізичних осіб. За порушення встановлених обмежувальних протиепідемічних заходів особи несуть відповідальність згідно із законом.

За порушення правил щодо карантину людей відповідальність передбачена статтею 44-3 КУпАП.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року № 1236 (далі Постанова № 1236) (зі змінами, які діяли станом на 31 жовтня 2021 року), установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року на території України карантин, продовжено дію карантину, встановленого Постановами КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Відповідно до пп. 4 п.3-5 Постанови № 1236 (в редакції, яка діяла станом на 31 жовтня 2021 року,) на території регіонів, на яких установлений червоний рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, зокрема забороняється приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення, крім: приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які торгують товарами на торговельних площах, не менше 60 відсотків яких призначено для торгівлі продуктами харчування, пальним, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами гігієни та побутовою хімією, засобами зв`язку, друкованими засобами масової інформації, ветеринарними препаратами, кормами, насінням і садивним матеріалом (квітами, рослинами), добривами, засобами захисту рослин, без обмеження доступу відвідувачів до інших товарів, представлених в асортименті зазначених суб`єктів господарювання.

Згідно з абзацом, внесеним до Постанови № 1236 на підставі Постанови КМУ № 954 від 13 вересня 2021 року, із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ № 981 від 22 вересня 2021 року, обмеження не застосовуються за умови наявності: документа, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації, міжнародного, внутрішнього COVID-сертифіката України, виданого в Україні відповідно до Порядку № 677 (далі міжнародний, внутрішній сертифікати), або іноземного сертифіката, що підтверджує вакцинацію від COVID-19 однією дозою дводозної вакцини (жовті сертифікати), або однією дозою однодозної вакцини чи двома дозами дводозної вакцини (зелені сертифікати), які включені Всесвітньою організацією охорони здоров`я до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях, негативний результат тестування методом полімеразної ланцюгової реакції або одужання особи від зазначеної хвороби, чинність якого підтверджена за допомогою Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія).

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 917099 від 31 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 31 жовтня 2021 року близько 11.00 години, будучи власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , не забезпечив працівників магазину не продовольчих товарів громадянку ОСОБА_2 та громадянку ОСОБА_4 документом, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації, або негативного результату тестування на COVID-19 чи експрес-тесту на визначення антигену корона вірусу SARS-CoV-2, яке проведене не більш як за 72 години, чим порушив вимоги пп. 4 п. 35 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року зі змінами. А також вказано, що ним вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він містить: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону.

У свою чергу, з аналізу карантинних обмежень, введених Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року № 1236 (в редакції, яка діяла станом на 31 жовтня 2021 року) вбачається, що дана Постанова не зобов`язує суб`єктів господарювання забезпечувати найманих працівників документом, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації, або негативного результату тестування на COVID-19 чи експрес-тесту на визначення антигену корона вірусу SARS-CoV-2, яке проведене не більш як за 72 години, а забороняє приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення, у разі відсутності документів, передбачених пп. 4 п. 35 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року (зі змінами).

Крім того, вакцинація найманих працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується документами про отримання повного курсу вакцинації від COVID-19 двома дозами дводозної вакцини, а саме роздруківками з мобільного додатку Порталу Дія з телефону ОСОБА_3 (унікальний ідентифікатор сертифіката URN:UVCI:01:UA:176712VKW RCV2NTBR8RJZ62J від 08 листопада 2021 року) та з телефону ОСОБА_2 (унікальний ідентифікатор сертифіката URN:UVCI:01:UA:8BFRT98DJP9 9SC6CXP3B88TP від 15 листопада 2021 року).

Згідно ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, аналізуючи норми законодавства, докази по справі, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Згідно пункту 1 ч. 1 ст. ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що провадження в справі у відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 44-3, 221, 247, 280, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова оголошена негайно.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Головуючий суддя В.М. Любчик