Номер провадження: 33/813/111/21
Номер справи місцевого суду: 504/2377/20
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,

при секретарі: Фабіжевській Т.С.,

за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 04 вересня 2020 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №323907 від 07.07.2020р., ОСОБА_1 07 липня 2020 року о 20.10 год. керуючи автомобілем «Mazda 6» н/з НОМЕР_1 по вул. Семена Палія 94 у м. Одеса, при виїзді з прилеглої території та поворотом праворуч не рухався ближче до правого краю дороги, а також не надав переваги в русі т/з «Toyota Corolla» н/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого сталось ДТП. Такими діями ОСОБА_1 , порушив вимоги п. п. 10.2, 10.5 ПДР відповідальність за що передбачена ст.124 КУпАП (а.с. 3).

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 04 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, також стягнуто судовий збір в сумі 420,40 гривень (а.с. 16).

Не погодившись із вищевказаною постановою суду, 04 листопада 2020 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 04 вересня 2020 року та закрити провадження по справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 04 вересня 2020 року, мотивуючи тим, що копію повного тексту оскаржуваної постанови суду він отримував 09 вересня 2020 року, про що розписався в матеріалах справи, та 16 вересня 2020 року подав апеляційну скаргу, однак постановою Одеського апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року його апеляційну скаргу повернуто, оскільки не надано клопотання про поновлення строку, у зв`язку із зазначеним ОСОБА_1 вдруге звернувся із апеляційною скаргою на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 04 вересня 2020 року та просить поновити строк на апеляційне оскарження (а.с. 45-55).

Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 04 вересня 2020 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити та ОСОБА_2 , який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладаючи на нього відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно із вимогами ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. п. 10.2, 10.5 ПДР. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. п. 10.2, 10.5 ПДР України, які зазначені в протоколі працівником поліції.

Відповідно до вимог п. 10.2 ПДР України, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Пунктом 10.5 ПДР України встановлено, що поворот необхідно виконувати так, щоб під час виїзду з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини. Виїзд з перехрестя, де організовано круговий рух, може здійснюватися з будь-якої смуги, якщо напрямок руху не визначено дорожніми знаками чи розміткою і це не створить перешкод транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку праворуч.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно із ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційним судом встановлено, що факт порушення ОСОБА_1 п. п. 10.2, 10.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

1)протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №323907 від 07.07.2020р. (а.с. 3);

2)схемою місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 4);

3)письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 5-6);

4)відеозаписами з фіксацією моменту дорожньо-транспортної пригоди (диски а.с. 18).

Апеляційним судом був досліджений наявний в матеріалах справи диск із фіксацією моменту дорожньо-транспортної пригоди, згідно якого вбачається, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Mazda 6» н/з НОМЕР_1 при виїзді з прилеглої території та поворотом праворуч не переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху, не надав переваги в русі т/з «Toyota Corolla» н/з НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого сталось ДТП (диски а.с. 18)

Відеозапис фіксації моменту дорожньо-транспортної пригоди є об`єктивним доказом по справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь якої особи та на якому зафіксовано достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій.

Апеляційний суд звертає увагу, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Кожен водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Апеляційний суд критично відноситься до доводів апеляційної скарги, відносно того, що рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 грудня 2020 року визнано протиправними дії лейтенанта поліції Федоровича І.О. під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №323907 від 07.07.2020р., а саме невиконання п. 11 Інструкції №1376, який передбачає про необхідність роз`яснення прав та обов`язків особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, з огляду на наступне.

Питання наявності у діях водія порушень ПДР та визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення лежить у юридичній площині і відноситься виключно до компетенції суду.

Своєчасний і правильний розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених, в тому числі ст. 124 КУпАП, має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб (п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

При цьому, Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП має бути наданий, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Верховний Суд у справі №489/4827/16-а (постанова від 15.04.2020р.) зробив остаточний висновок, що рапорт інспектора не може вважатись об`єктивним доказом порушення, не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки поліцейський в спірних правовідносинах виступає в якості суб`єкта владних повноважень, який зацікавлений у розгляді справи.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення не має переваги перед іншими доказами, та сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який встановлюється судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Апеляційним судом, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №323907 від 07.07.2020р., також були дослідженні інші наявні в матеріалах справи докази, а саме схема місця дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та надані ними пояснення безпосередньо в суді апеляційної інстанції, відеозапис з фіксацією моменту дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційний суд також відхиляє доводи апеляційної скарги, відносно того, що причиною виниклої дорожньо-транспортної пригоди стало порушення водієм автомобіля «Toyota Corolla» н/з НОМЕР_2 ОСОБА_2 вимог ПДР, а саме перевищення допустимої швидкості, оскільки на його підтвердження не надано жодного належного доказу, також зазначене не впливає на факт порушення ОСОБА_1 вимог ПДР. Крім того водій ОСОБА_2 рухався в своїй смузі руху, не перестроювався та не змінював яким-небудь чином напрямку свого руху, та мав право розраховувати що перед ним не виникне жодної перешкоди.

Згідно положень КУпАП суд розглядає справу лише в межах обставин, викладених у протоколі у протоколі про адміністративне правопорушення і не вирішує питання щодо винуватості інших осіб (учасників ДТП), на яких протокол не складався.

ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Mazda 6» н/з НОМЕР_1 та при здійснення маневру а саме, під час виїзду з прилеглої території та повороту праворуч мав розрахувати габарити свого автомобіля та переконатися, що це буде безпечним від початку і до закінчення виконання маневру.

Таким чином, незважаючи на протиправність дії лейтенанта поліції ОСОБА_4 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №323907 від 07.07.2020р., оцінивши всі наявні в матеріалах докази, окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Mazda 6» н/з НОМЕР_1 при виїзді з прилеглої території та поворотом праворуч не переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху, не надав переваги в русі т/з «Toyota Corolla» н/з НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого сталось ДТП, оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, не зважаючи на те, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за порушення ним вимог п. п. 10.2, 10.5 ПДР України.

Зазначений висновок суду також відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 04 вересня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 04 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький