П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дубановська І. Д.

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Святашова А.М.,

розглянувши в м. Біла Церква справу про адміністративне правопорушення за протоколом ДПР18 № 175387 від 17 жовтня 2021 року відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНКОПП: НОМЕР_1 , працюючого водієм-логістом в ПП «ЕКОТРАНСАЛЬЯНС», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

за ч. 3 ст. 126 КУпАП (далі протокол),

У С Т А Н О В И В:

відповідно до протоколу, 17 жовтня 2021 року о 16:00 год. в с. Глушки по пров. Поштовий, буд. 28, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Dacia Logan, д.н.з. НОМЕР_2 , маючи встановлене відносно нього обмеження у праві керування транспортними засобами, згідно із постановою державної виконавчої служби № 54682134 від 18 квітня 2019 року, чим порушив ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 зазначив, що дійсно 17 жовтня 2021 року його зупинили працівники поліції, від них він дізнався, що у нього існує обмеження у праві керування транспортними засобами, яке встановлене ще в 2019 році. Будь-яких постанов з органів виконавчої служби не отримував. Просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки його робота пов`язана із ним, а також він має на утриманні матір, яка має інвалідність і потребує догляду.

Захисник адвокат Святашов А.М., просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, адже працівником поліції не надані докази того, що ОСОБА_1 надсилалася постанова Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 18 квітня 2019 року, ВП № 54692734.

В разі, якщо суддя дійде висновку, про необхідність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, вважав, що є підстави для застосування положень ст. 22 КУпАП, оскільки шкоди будь-яким особам не завдано та борг по аліментам сплачений.

Відповідно до ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ, забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно із ч. 3 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, - тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Отже, альтернативних покарань, аніж позбавлення права керування транспортними засобами, вказаною нормою не установлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суддя заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши протокол та додані до нього матеріали установив такі обставини.

Відповідно до постанови Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 18 квітня 2019 року, ВП № 54692734, встановлене тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, згідно із виконавчим листом № 2/759/2479/16, виданим 29 червня 2016 року.

Вона мотивована тим, що у ОСОБА_1 утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої, згідно розрахунку з 18 квітня 2019 року, за період з 24 лютого 2016 року до 18 квітня 2019 року в сумі 57 924,15 грн.

Згідно із протоколом та поясненнями ОСОБА_1 установлено, що працівники поліції 17 жовтня 2021 року о 16:00 год. в с. Глушки по пров. Поштовий, буд. 28, зупинили ОСОБА_1 за керуванням автомобілем Dacia Logan, д.н.з. НОМЕР_2 .

Суддя зазначає, що вказане заборонено, згідно із ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ.

Відповідно до акту, 17 жовтня 2021 року у ОСОБА_1 вилучене посвідчення водія НОМЕР_3 від 07 березня 2002 року.

Отже, зазначені докази свідчать, що дійсно 17 жовтня 2021 року о 16:00 год. в с. Глушки по пров. Поштовий, буд. 28, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Dacia Logan, д.н.з. НОМЕР_2 , маючи встановлене відносно нього обмеження у праві керування транспортними засобами, згідно із постановою Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 18 квітня 2019 року, ВП № 54692734.

Відповідно до постанови Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 28 жовтня 2021 року, ВП № 54692734, скасоване тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами.

Суддя звертає увагу, що вказане скасування відбулося, після складання протоколу.

Суддя вважає, що постанова Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ВП № 54692734, про обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами винесена 18 квітня 2019 року і до моменту складання протоколу пройшло більш ніж два роки.

Вказаного часу, більш ніж достатньо, щоб про неї дізнатися.

Однак, як свідчать надані матеріали, ОСОБА_1 з 24 лютого 2016 року, систематично не сплачував аліменти і не цікавився виконавчим провадження відносно примусового їх стягнення.

За таких обставин, суддя критично відноситься до його показів про те, що він не був обізнаний про обмеження його у керуванні транспортними засобами, оскільки така необізнаність сталася виключно з його вини.

Отже, суддя вважає, що ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Згідно із ч. 1 ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Отже, зважаючи на характер вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують та пом`якшують адміністративне стягнення та те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягався, суддя вважає, що досягнення мети адміністративного стягнення, визначеного у ст. 23 КУпАП, а саме виховання ОСОБА_1 , в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових правопорушень, можливе шляхом призначення мінімального адміністративного стягнення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три місяці.

Суддя вважає, що недоцільно застосовувати до ОСОБА_1 положення ст. 22 КУпАП з огляду на таке.

Згідно із ч. 1 ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Суддя зазначає, що законодавець застосував термін «може», наділивши орган, уповноважений вирішувати справу, правом, а не обов`язком звільнити порушника від адміністративної відповідальності при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення.

Суддя вважає, що оскільки ОСОБА_1 вини не визнав, тоді як обставини, які пом`якшують адміністративне стягнення відсутні, застосовувати до нього положення ч. 1 ст. 22 КУпАП, не можна.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» № 1082-ІХ від 15 грудня 2020 року, прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2 270 грн.

Отже, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 2 270 х 0,2 = 454 грн.

Керуючись ст. 40-1, ч. 3 ст. 126 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три місяці.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області І. Д. Дубановська