Провадження № 3/643/394/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2021 року суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

15.10.2020 року о 13 год. 38 хв. у м. Харкові по вул. Сабурівська, у районі буд. 5, ОСОБА_2 керуючи автомобілем ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності виконуючого маневру, внаслідок чого допустив наїзд на автомобіль «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , від чого автомобілі отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальної шкоди.

Своїми діями ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 12140 від 21.01.2020 року, 15.10.2020 року о 13 год. 38 хв. у м. Харкові по вул. Сабурівська, у районі буд. 5, ОСОБА_2 керуючи автомобілем ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , став учасником дорожньо-транспортної пригоди, після чого з невідомих причин залишив місце події.

Вказані дії кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснив, що 15.10.2020 року о 14 год. він дійсно перебував на парковці, за адресою: м. Харків, вул. Сабурівська, у районі буд. 5, однак учасником дорожньо-транспортної пригоди він не був. Звукових сигналів він не чув, удару не відчув, ніяких слідів ДТП на його автомобілі не має. Вважає, що це все голослівні звинувачення. Зазначив, що працівники поліції зателефонували йому та запросили його до відділу, оскільки було вказано його реєстраційний номер автомобілю без останніх двох букв. Він надав згоду та приїхав, оскільки приховувати йому нічого було, при спілкуванні з працівниками поліції він прохав оглянути його автомобіль на наявність чи відсутність пошкоджень, однак йому було відмовлено.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наявних у справі відомостей щодо часу, місця, способу настання обставин цього адміністративного правопорушення, та безпосередньо ролі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

У відповідності до положень ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Диспозиція ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п.10.9 Правил дорожнього руху.

Пункт 10.9 Правил дорожнього руху вказує, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із ч. 1 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 121830 від 21.10.2020, схемою місця ДТП від 15.10.2020, поясненнями ОСОБА_3 , рапортом.

Так, з пояснень потерпілої ОСОБА_3 вбачається, шо 15.10.2020 року о 13:38 год. вона знаходилась за кермом транспортного засобу «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , відчула несильний поштовх з лівого боку, подивилась у вікно та побачила, як автомобіль ВАЗ (моделі не запам`ятала), який рухаючись заднім ходом зачепив задню ліву частину бамперу її транспортного засобу. Після чого через вікно вона звернулась до водія, але той не звернув на неї уваги та поїхав з місця події в напрямку Механічного провулку. В номерному знаку ТЗ ВАЗ були присутні символи АХ4382, далі не запам`ятала. Після цього потерпіла викликала поліцію.

Працівниками поліції було встановлено два автомобілі марки «ВАЗ» зі схожими номерними знаками, а саме: автомобіль «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 , та автомобіль «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 .

Обидва водія були викликані працівниками поліції для встановлення факту їх причетності до дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 15.10.2020 року.

ОСОБА_4 пояснив, що 15.10.2020 року його автомобіль «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_3 знаходився по проспекту Ювілейному, на території Водоканалу в районі 15 лікарні не проїжджав, його автомобіль механічних пошкоджень не має.

ОСОБА_1 пояснив, що 15.10.2020 року біля 14:00 год. він виїжджав з парковки по вул. Сабурівській біля будинку поліклініки. Рухаючись заднім ходом зіткнення з іншим автомобілем не відчув, оклику водія не чув, звукового сигналу подано не було, наслідків зіткнення на його автомобілі не має. Він рухався на автомобілі «ВАЗ-2017», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Той факт, що ОСОБА_1 не відчув зіткнення з іншим транспортним засобом, враховуючи локалізацію пошкоджень автомобіля «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , жодним чином не свідчить про те, що він не причетний до вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Також суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 в частині того, що працівники поліції відмовились оглянути його автомобіль на наявність механічних пошкоджень, оскільки з моменту вчинення ДТП до моменту спілкування з працівниками поліції вже пройшло 6 днів. До того ж, враховуючи характеристики транспортних засобів, силу зіткнення та локалізацію пошкоджень, слідів зіткнення на автомобілі «ВАЗ-2017», реєстраційний номер НОМЕР_1 , дійсно могло й не бути.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази суд вважає, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд вважає за необхідне ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з неї слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення

Стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Стаття 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно із вимогами п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, одним із завдань провадження у адміністративних справах є забезпечення судами своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, передбачених ст. ст. 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звертаючи особливу увагу на з`ясування таких питань: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП; чи є особа винною у його вчиненні; чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.

Згідно із вимогами ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1 він не мав умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, а продовження руху ним було здійснено, оскільки він не відчув зіткнення та був впевнений у відсутності факту ДТП.

Про відсутність умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди свідчить і те, що на дзвінок співробітника поліції ОСОБА_1 відразу прибув до відділення для надання пояснень і не мав наміру ухилятися від відповідальності.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, а також те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення характеризується лише прямим умислом та не може бути вчинено з необережності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 36, 40-1, 122-4, 124, 251, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. на користь держави.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Н.В. Новіченко