Справа № 265/8207/21
Провадження № 3/265/2627/21
П О С Т А Н О В А

10 листопада 2021 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області Міхєєва Інна Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Володарським РС ГУДМС України в Донецькій області 26.12.2015, працюючого заточником в ПрАТ «ММК ім. Ілліча», який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

06 жовтня 2021 року близько 23.20 години по АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою спільного з потерпілою мешкання, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, хитка хода), вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, що полягало в умисних діях штовхав, хапав за руки, висловлювався в її бік грубою нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психологічному та фізичному здоров`ю потерпілої, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що у шлюбі з потерпілою перебуває 8 років, їх спільному сину 7 років. Раніше сварок між ними не виникало, з дружиною були добрі стосунки. Щодо інкримінованого правопорушення зазначив, що того дня вони з дружиною не сварилися, а розмовляли на підвищеному тоні. Свою провину не визнав, оскільки дружину не бив, вважає, що вона на нього наговорює. Разом з тим не заперечував, що нецензурно висловлювався в її бік. Від надання більш детальних пояснень з приводу обставин, викладених у протоколі, відмовився.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 , будучи попередженою судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, пояснила, що з ОСОБА_1 перебуває у шлюбі. Зазначила, що після вживання спиртних напоїв чоловік стає агресивним, через що вони неодноразово розходились. 06 жовтня 2021 року чоловік протягом усього дня вживав алкоголь у дворі. Пізно ввечері він прийшов додому, між ними сталася сварка, чоловік почав її зачіпати, висловлюючиь в її бік нецензурною лайкою, а також штовхати, бити по голові, через що вона була вимушена разом з дитиною піти до сусідки. Таке траплялося і раніше, проте поліцію вона не викликала, оскільки після приїзду поліції чоловік ставав ще більш озлобленим на неї, всю ніч стукав у двері, через що вони з сином не могли заснути, боялися. Наразі вони з чоловіком разом не мешкають, з сином спілкуватися йому не забороняє. З приводу міри стягнення, яку необхідно застосувати до чоловіка, вважала можливим на перший раз обмежитись штрафом.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.

Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до статті 1 Закону терміни психологічне та фізичне насильство вживаються у наступних значеннях:

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати, чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обставини вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення підтверджуються відомостями, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП №128917 від 07.10.2021, доданими до нього матеріалами, а саме: заявою потерпілої до ВП №2 МРУП ГУНП в Донецькій області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, рапортом працівника поліції, відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №159753 від 07.10.2021, копією форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, а також поясненнями потерпілої та самого ОСОБА_1 , який не заперечував, що нецензурно висловлювався в бік потерпілої.

Зазначені докази, на переконання судді, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі.

Разом з тим невизнання своєї провини ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства суддя розцінює як спосіб його захисту з метою уникнення відповідальності.

З урахуванням наведеного, суддя приходить до висновку, що подія адміністративного правопорушення мала місце, вина ОСОБА_1 доведена, в його діях наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки він вчинив фізичне та психологічне насильство, внаслідок чого була завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю потерпілої.

У відповідності до ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь її вини та протиправну поведінку, а також думку потерпілої, яка на суворій мірі стягнення не наполягала, суддя вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчиненню нею нових правопорушень, застосувати до неї адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 статті 173-2 КУпАП у вигляді штрафу.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП з порушника підлягає стягненню судовий збір.

На підставі ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, керуючись ст.ст. 8, 33, 40-1, 280, 282, 283 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та покласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення

Суддя І. Міхєєва