Справа № 428/9722/21
Провадження №3/428/2241/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Олійник В.М.,

за участі секретаря Волкової О.М.,

розглянувши матеріали, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.172-20 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та займає посаду командира 2 автомобільного відділення 1 автомобільного взводу 7 окремої автомобільної санітарної роти, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНС 2/1987 від 08.10.2021 встановлено, що військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 молодший сержант ОСОБА_1 , будучи залученим з 24.06.2021 року до складу сил та засобів оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_3 », які залучаються та беруть безпосередню участь в операції об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань, який з 24.06.2021 року жодного разу не виводився (виключався) з сил та засобів, тобто постійно перебував при виконанні службових обов`язків, під час дії в Україні особливого періоду, під час виконання обов`язків військової служби у м. Сєвєродонецьк, у період з 02.09.2021 вжив наркотичні речовини, в порушення вимог ст. 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що підтверджується протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини № 385 від 15.09.2021 року проведеного у «КНП Центр психічного здоров`я», де відповідно до висновку встановлений факт вживання молодшим сержантом ОСОБА_1 канабіноїдів.

Таким чином молодший сержант ОСОБА_1 в період з 02.09.2021 вжив наркотичні речовини під час виконання обов`язків військової служби, а саме будучи залученим до складу сил та засобів оперативно-тактичного угрупування ІНФОРМАЦІЯ_3 для виконання заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

В судове засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представник адвокат Фастовець В.М. не з`явились, про дату та час судового розгляду повідомлялись своєчасно та належним чином.

До суду представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Фастовець В.М. подав письмові пояснення, які приєднані до матеріалів справи та в яких просив розглядати справу за їх відсутності, та закрити справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. У письмових поясненнях адвокат зазначив, що направлення № 27 від 15 вересня 2021 року, на підставі якого був проведений медичний огляд для встановлення факту вживання психоактивної речовини виписане військовослужбовцем Служби правопорядку, який не мав права виписувати направлення на медичний огляд, відповідно до вимог ст. 7 ч. 1 п. 22 Закону України «Про військову службу правопорядку» та поза межами своїх повноважень. Крім того, представник ОСОБА_1 зазначив, що в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 об`єктивна сторона правопорушення викладена наступним чином: «вживання наркотичної речовини під час виконання обов`язків військової служби», що не відповідає диспозиції ст. 172-20 КУпАП. Вживання наркотичних речовин ОСОБА_1 під час перебування на території хоч якоїсь військової частини, в матеріалах справи відсутні. Також в поясненнях зазначено, що в протоколі вказано про вживання ОСОБА_1 наркотичних речовин у період з 02.09.2021 року, проте статтею 172-20 передбачено відповідальність за вживання або наркотичних засобів, або психотропних речовин або їх аналогів, а посилання на якість наркотичні речовини у ст. 172-20 КУпАП відсутнє. Крім того, ОСОБА_1 14 вересня 2021 року без жодних зауважень пройшов медичний огляд перед добовим нарядом та отримав автомат зі 120 набоями, про що зазначено у журналі медичного огляду добового наряду (7ОАСР) та про отримання зброї та набоїв вказано у наказі №256-НР від 13.09.2021).

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, до суду надав письмові пояснення, які приєднані до матеріалів справи та в яких зазначив, що Єдиним нормативним актом в Україні, який регулює порядок проходження огляду на факт встановлення перебування в стані алкогольного сп`яніння, є Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрована в МОЗ України 11.11.2015 року за № 1413/27858. Оскільки інший нормативний акт відсутній, виявлення алкогольного сп`яніння у водіїв і громадян, які транспортними засобами не управляють, не має різниці, так як об`єктом дослідження є в будь-якому випадку стан людини. Стосовно відповідності диспозиції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП зазначеній у протоколі фабулі та діям військовослужбовця ОСОБА_1 зазначено, що у адміністративному протоколі відсутнє ствердження, що військовослужбовець ОСОБА_1 вжив наркотичні речовини під час перебування на території військової частини, але стверджується, що саме при виконанні обов`язків військової служби. Це ствердження базується на тому, що ОСОБА_1 , перебуває у складі військової частини НОМЕР_2 у відрядженні, залучений з 24.06.2021 року до складу сил та засобів оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та жодного разу до 15.09.2021 року, не вилучався (у зв`язку зі звільненням від виконання службових обов`язків, лікарняного, відпустки) тобто постійно знаходився при виконанні обов`язків військової служби та за кожен день отримував грошову винагороду за участь в операції об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. Таким чином військовослужбовець ОСОБА_1 залишаючи територію військового підрозділу перебуває залученим до ООС та повинен постійно підтримувати бойову готовність, з цією метою військовослужбовець ОСОБА_1 кожен раз пише рапорти, у яких письмово зазначає обов`язок прибути до підрозділу у випадку необхідності на протязі 30 хвилин. Крім того посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 був опитаний лікар-нарколог відділення інтенсивної терапії КНП «Центр психічного здоров`я», з 34 річним досвідом практичної роботи, Голова обласної комісії з вирішення проблемних питань по проведенню медичних оглядів на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння ОСОБА_2 , який у своєму поясненні зазначив, що аналіз сечі військовослужбовця ОСОБА_1 був проведений методом газової хроматографії. Такий метод виявляє сліди канабіноїдів у пацієнтів, в разі вживання ними канабіноїдів не більше 14 діб. Таким чином на підставі Протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини № 385 від 15.09.2021 року проведеного у «КНП Центр психічного здоров`я», був встановлений факт вживання військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 канабіноїдів. Щодо зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення терміну «наркотична речовина», замість терміну «наркотичні засоби» просив вважати це опискою.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст.1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З урахуванням положень зазначеної статті та відповідно до загальних засад адміністративного права України об`єкт правопорушення, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона в своїй сукупності визначають склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно вимог ч. 5 ст. 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Так, на підтвердження вини ОСОБА_1 , крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНС2/1987 від 08.10.2021, надані наступні докази: інформаційна довідка, протокол №385 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 15.09.2021; письмові пояснення ОСОБА_2 від 04.10.2021, який проводив огляд; письмові пояснення ОСОБА_1 від 29.09.2021, відповідно до яких останній відмовився від надання пояснень в порядку ст. 63 Конституції України; копія контракту ОСОБА_1 ; копія витягу з наказу № 151 від 25.06.2021; копія наказу №1 від 01.01.2021; копія порядку виплати винагороди військовослужбовцям Збройних сил України; витяги з наказів № 227-НР від 15.08.2021, №229-Нр від 17.08.2021, №232-НР від 20.08.2021, №234-НР від 22.08.2021, №236-НР від 24.08.2021, №238-НР від 26.08.2021, №240-НР від 28.08.2021, №243-НР від 31.08.2021, №245-НР від 02.09.2021, №247-НР від 04.09.2021, №249-НР від 06.09.2021, №254-НР від 11.09.2021, №256-НР від 13.09.2021; № 258-НР від 15.09.2021; копії рапортів ОСОБА_1 від 20.08.2021, 31.08.2021; 09.09.2021; 10.09.2021; 11.09.2021; службова характеристика та копія службової карти ОСОБА_1 ; копія листа Верховного суду щодо періоду дії особливого періоду; витяг з наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 про право складання протоколів про військові адміністративні правопорушення.

Статус військовослужбовця ОСОБА_1 підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_3 виданого Яворів-Мостиським ОРВК Львівської області від 19.12.2013.

Дані докази, в розумінні вимог ст. 251 КУпАП суд визнає належними та допустимими.

Крім того, представником ОСОБА_1 до суду долучено копію направлення № 27 від 15.09.2021, довідку від 23.10.2021 № 733 про знаходження молодшого сержанта ОСОБА_1 з 09-00 15.09.2021 по 07-00 16.09.2021 за межами військової частини на відпочинку в звільненні після добового наряду; копію рапорту ОСОБА_1 від 15.09.2021; витяг з наказу командира 7 окремої автомобільної санітарної роти (по стройовій частині) від 06.12.2019 № 344 про проходження служби за контрактом ОСОБА_1 ; витяг з наказу командира 7 окремої автомобільної санітарної роти (по стройовій частині) від 13.09.2021 № 256-НР; копія журналу медичного огляду добового наряду.

Суд приймає до уваги посилання представника ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що єдиним нормативним актом в Україні, який регулює порядок проходження огляду на факт встановлення перебування в стані алкогольного сп`яніння, є Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом МВС України, МОЗ України 09.1 1.2015 року № 1452/735, зареєстрована в МОЗ України 11.11.2015 року за № 1413/27858, і при цьому об`єктом дослідження є в будь-якому випадку стан людини.

Отже, дії офіцера ВЗВЗ та ІП Луганського ЗВ ВСП щодо направлення ОСОБА_1 на огляд не виходять за межі його повноважень.

Разом із тим, суд зазначає, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП становить вичерпний перелік діянь (бездіяльності), які є караними, в розумінні вимог чинного адміністративного законодавства, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, зокрема це:

1) розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів;

2) поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння,

3) виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння,

4) відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння .

5) участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби,

6) невжиття начальниками (командирами) та іншими керівниками заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів,

7) поява начальників (командирів) та інших керівників на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів.

Відповідно до фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНС2/1987 від 08.10.2021 офіцером відділення запобігання виявлення злочинів та інших правопорушень Луганського зонального відділу військової служби правопорядку дії ОСОБА_1 кваліфіковано наступним чином «військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 молодший сержант ОСОБА_1 , будучи залученим з 24.06.2021 року до складу сил та засобів оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_3 », які залучаються та беруть безпосередню участь в операції об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань, який з 24.06.2021 року жодного разу не виводився (виключався) з сил та засобів, тобто постійно перебував при виконанні службових обов`язків, під час дії в Україні особливого періоду, під час виконання обов`язків військової служби у м. Сєвєродонецьк, у період з 02.09.2021 вжив наркотичні речовини, в порушення вимог ст. 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що підтверджується протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини № 385 від 15.09.2021 року проведеного у «КНП Центр психічного здоров`я», де відповідно до висновку встановлений факт вживання молодшим сержантом ОСОБА_1 канабіноїдів.

Таким чином молодший сержант ОСОБА_1 в період з 02.09.2021 вжив наркотичні речовини під час виконання обов`язків військової служби, а саме будучи залученим до складу сил та засобів оперативно-тактичного угрупування ІНФОРМАЦІЯ_3 для виконання заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.».

Суд приймає до уваги посилання офіцером відділення запобігання виявлення злочинів та інших правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ним допущено описку у терміні та невірно зазначено «наркотичні речовини», замість вірного «наркотичні засоби».

Проте, офіцером відділення запобігання виявлення злочинів та інших правопорушень Луганського зонального відділу військової служби правопорядку у протоколі не зазначено, чи вживав ОСОБА_1 наркотичні засоби під час проходження зборів та чи відбувалось це на території військових частин, військових об`єктів. Доказів на підтвердження цього суду також не надано.

Отже, вивчивши докази, додані до протоколу про військове адміністративне правопорушення, суд робить висновок про відсутність чітких та узгоджених між собою доказів, які б підтверджували провину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Будь-яких інших належних, допустимих та достовірних доказів щодо вчиненням ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, суду не надано.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено встановлення судом інших обставин адміністративного правопорушення, ніж ті, що зазначені в протоколі, оскільки це б погіршувало становище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

При цьому, суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В результаті аналізу досліджених доказів, суд змушений прийти до висновку про те, що в даному випадку відсутня об`єктивна сторона складу інкримінованого йому діяння.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В той же час, ст. 62 Конституції України передбачає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а вказане правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та в діях ОСОБА_1 за обставин зазначених в протоколі, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП підлягає закриттю.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 172-20, 221, 247, 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя В. М. Олійник