Провадження № 3/127/8196/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2021 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., дослідивши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 08.10.2021 о 22.20 год. ОСОБА_1 , перебуваючи біля будинку № 31 по просп. Коцюбинського в м. Вінниці, виражалась нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою, чим порушила громадський порядок.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнала та суду пояснила, що вона приїхала до магазину на прохання матері, щоб привезти правовстановлюючі документи. Коли вона приїхала, біля магазину було багато народу, у тому числі й багато працівників поліції, які перегородили вхід до магазину. Невідомі особи їй та її близьким погрожували, а працівники поліції на це не реагували. Тому вона викликала поліцію, однак її виклик був проігнорований. Вона хотіла зійти зі сходів, але її заламали і забризкали обличчя балончиком з газом, після чого доставили у райвідділ. Причина затримання їй не відома.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 08.10.2021 біля 20-ї год. він з дружиною приїхав до магазину тещі. Вони побачили скупчення людей, у тому числі й працівників поліції. У тещі було рішення суду про заборону проведення будівельних робіт по сусідству з магазином, однак зазначене рішення не виконувалось. Дружина хуліганства не вчиняла. Ні тещу, ні його з дружиною у належне тещі приміщення не пускали, вони з цього приводу викликали поліцію, але їхній виклик був проігнорований. Дружину заламали, забризкали їй обличчя з балончика і кудись повезли.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона власник магазину по просп. Коцюбинського в м. Вінниці. Впродовж тривалого часу сусіди вчиняють неправомірні дії. Зокрема, 07.10.2021 сусіди перекрили вхід до магазину в зв`язку з чим вона звернулась у поліцію. 08.10.2021 вона знов звернулась у поліцію, оскільки її не пускали до приміщення належного їй магазину і біля 20-ї год. почали проводити будівельні роботи поряд з магазином. Працівники поліції вимагали в неї документи на магазин, тому вона подзвонила дочці, щоб та їх привезла. Дочка разом з чоловіком привезла необхідні документи, але їх ніхто не оглядав і поліція протиправні дії не припинила, натомість перешкоджала їм потраплянню до приміщення магазину. Дочка почала знімати таку протиправну поведінку поліції на відео, після чого дочці забризкали обличчя з балончика, заламали її і кудись повезли.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , її захисників адвокатів Палія В.М. та Чорної О.В., свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

З наданих суду матеріалів випливає, що 08.10.2021 о 22.20 год. ОСОБА_1 , перебуваючи біля будинку № 31 по просп. Коцюбинського в м. Вінниці, виражалась нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою, чим порушила громадський порядок.

На підтвердження зазначених обставин до протоколу про адміністративне правопорушення надані письмові пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , рапорти дільничного офіцера поліції відділу поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Довбенка М., дізнавача СДВП № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області Понешик К., ОГУ СКМ ВММ № 1 ГУНП у Вінницькій області Заболотного І.С., копії рапорту ДОП СП ВП № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Мірошніченка О., поліцейського взводу № 2 роти № 1 ВБСП ОП «Вінниця» ГУНП у Вінницькій області Фадєєва Д., поліцейського взводу № 2 роти № 1 ВБСП ОП «Вінниця» ГУНП у Вінницькій області Філіпова М., поліцейського взводу № 2 роти № 1 ВБСП ОП «Вінниця» ГУНП у Вінницькій області Семка Р., а також рапорт заступника начальника СП Відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Рачука М., ст. ДОП СП Відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Доценка Б. Із зазначених рапортів випливає, що в них зауважені відомості, що кореспондуються (узгоджуються) з відомостями, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, тому суд вважає за недоцільне викладати зміст кожного із зазначеного документу окремо. Також на підтвердження винуватості ОСОБА_6 до матеріалів справи надана копія витягу з бази даних «Армор», а також диск із записом з місця події.

Оцінюючи доводи захисників Солей М.В. про відсутність в її діях складу правопорушення, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зі змісту статті 173 КпАП випливає, що дрібне хуліганство полягає в нецензурній лайці в громадських місцях, в образливому чіплянні до громадян та в інших подібних діях, що порушують громадський порядок та спокій громадян.

Згідно з визначенням, що міститься у статті 1 Закону України «Про особливості забезпечення громадського порядку та громадської безпеки у зв`язку з підготовкою та проведенням футбольних матчів» громадський порядок сукупність суспільних відносин, що забезпечують нормальні умови життєдіяльності людини, діяльності підприємств, установ і організацій під час підготовки та проведення футбольних матчів шляхом встановлення, дотримання і реалізації правових та етичних норм.

Інше визначення громадського порядку було надано в пункті 1.6 Положення про службу дільничних інспекторів міліції в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС від 11.11.2010 за № 550, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.12.2010 за № 1219/18514. Зокрема, відповідно до визначення, наданого у зазначеному документі, громадський порядок система суспільних відносин, які складаються і розвиваються в громадських місцях під впливом правових та соціальних норм, спрямованих на забезпечення нормального функціонування установ, організацій, громадських об`єднань, праці й відпочинку громадян, повагу до їх честі, людської гідності та громадської моралі. Слід зауважити, що зазначене Положення втратило чинність на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України від 28.07.2017 за № 650, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.08.2017 за № 1041/30909. Однак, незважаючи на те, що зазначений документ оперує поняттям громадського порядку, його нормативне визначення надано не було. Будь-якого іншого нормативного закріплення (визначення) поняття громадського порядку, ніж наведено вище, чинне законодавство України не містить.

Слід зауважити, що поняття громадського місця розкрите (дано його визначення) у статті 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», з якого слідує, що громадське місце частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Разом з тим, у постанові від 19.04.2018 (справа № 209/1242/13-к) ВС зазначив, що об`єктом злочину, передбаченого статтею 296 КК, є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших поза юридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у забезпеченні громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Аналогічний висновок зроблений ВС і у постанові від 19.04.2018 р. (справа № 209/1242/13-к).

Хоча зазначені правові висновки стосуються і кримінальних проваджень, але суд вважає, що останні прийнятні при наданні правової оцінки правовідносин, що є предметом судового розгляду з огляду на таке.

Згідно з висновком Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), викладеним у Постанові від 19.11.2015 (справа №46998/8) «Михайлов проти Росії» у разі, коли особі загрожує стягнення (покарання) у виді адміністративного арешту на строк 15 діб, за загальним правилом цього вже достатньо, щоб прийти до висновку, що інтереси правосуддя потребують надання йому послуг захисника безоплатно за умови відсутності у неї засобів на оплату таких послуг (пункт 92).

Крім того, у справі «Гурепка проти України» (рішення від 06.09.2005, заява № 61406/00) ЄСПЛ констатував, що в силу суворості санкції дана справа (накладення адміністративного арешту строком на 7 діб) є кримінальною, а адміністративне покарання фактично мало кримінальний характер, а тому на провадження у справі по цьому адміністративному правопорушенню слід поширювати гарантії права на справедливий суд (пункт 55).

Санкція правопорушення, за фактом вчинення якого складений протокол, передбачає з-поміж іншого такий вид стягнення як адміністративний арешт строком до 15 діб. Тому при розгляді зазначеної справи суду слід керуватись гарантіями, передбаченими Конвенцією, як по відношенню до обвинуваченої особи у кримінальному провадженні.

З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що хуліганські дії ОСОБА_1 полягали у виражанні нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою. Однак з оглянутого в судовому засіданні відеозапису, наданого до протоколу про адміністративне правопорушення, випливає, що такі факти не підтверджені. Зокрема, з оглянутого в судовому засіданні відеозапису, наданого до протоколу про адміністративне правопорушення, випливає, що ОСОБА_1 (остання цього факту в судовому засіданні не заперечувала, тому суд не вживав додаткових заходів, спрямованих на встановлення особи, зображеної на відеозаписі) просила не чинити перешкоди, а саме надати їй можливість спуститись на тротуар сходами. З оглянутого в судовому засіданні відеозапису випливає, що особа чоловічої статі чинила ОСОБА_1 перешкоди у цьому, що призвело до того, що ОСОБА_1 була змушена повторити свою вимогу, а в подальшому повідомила, що не перелазитиме через паркан. Також з оглянутого в судовому засіданні відеозапису випливає, що коли ОСОБА_1 намагалась пройти до тротуару зі сходів магазину, невстановлена судом особа почала кричати про чинення нападу на поліцію, а також невиконання законних вимог працівника поліції.

Суд вважає за доцільне зауважити, що питання вчинення нападу на поліцейського чи невиконання законних вимог працівника поліції не є предметом судового дослідження у зазначеному провадженні, натомість суд має вирішити питання наявності чи відсутності в діянні ОСОБА_1 ознак дрібного хуліганства.

Суд вважає за доцільне зауважити, що Верховний Суд (далі ВС) у постанові від 29.04.2020 (справа № 161/5372/17) зауважив, що показання інспектора поліції не можуть бути єдиним доказом винуватості водія у порушенні правил дорожнього руху. В зазначеному судовому рішенні ВС звернув увагу також на те, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні. У постанові від 20.05.2020 (справа №524/5741/16-а) ВС зауважив, що поліцейський є зацікавленою особою, а тому його рапорт не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Саме тому суд вважає, що надані суду рапорти та копії рапортів мають бути оцінені у їх сукупності.

Суд вважає за доцільне зауважити, що частиною другою статті 251 КпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

ЄСПЛ в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначено, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Як суд зазначив вище, наданий суд відеозапис спростовує відомості, викладені у наведених вище письмових поясненнях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також у рапортах працівників поліції, які суд згадував вище. Зокрема, як суд вже вказав, наданий суду відеозапис не містить доказів наявності в діяння ОСОБА_1 будь-якої з ознаки об`єктивної сторони складу правопорушення.

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 173 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі слід закрити.

Керуючись статтями 173, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: