єдиний унікальний номер справи 546/992/20
номер провадження 3/546/8/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2021 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Зіненка Ю.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління Державної податкової служби в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мушти Решетилівського району Полтавської області проживаючого в б. АДРЕСА_1 , одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, працюючого головою фермерського господарства «Влад-Агро 2015», за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 1808 від 27.11.2020 року, ОСОБА_1 у період часу з 11.04.2020 року по 23.04.2020 року включно зберігав пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки в місці, на яке не отримувалася відповідна ліцензія на право зберігання пального, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

У судове засідання 23.12.2020 особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Грущанський В.О., який діє на підставі ордеру на надання правової допомоги (а.с.16) не з`явилися. До суду адвокат Грущанський В.О. надіслав письмові заперечення по справі з додатками, в яких просив закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 164 КУпАП, за відсутності складу правопорушення (а.с.а.с.18-20, 21-22, 23, 24).

Відповідно до змісту заперечень, поданих захисником Грущанським В.О., в матеріалах справи відсутні будь - які належні та допустимі докази порушення ОСОБА_1 частини 1 статті 164 КУпАП. Пояснююча записка Качапути О.О. - головного державного ревізора - інспектора управління податкового аудиту ГУ ДПС у Полтавській області є неналежним доказом правопорушення, оскільки той діяв як службова особа, а Акт про результати фактичної перевірки від 09.09.2020 р. - це документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати (п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України). В діях ОСОБА_1 відсутній об`єкт адміністративного правопорушення, оскільки в його діях не вбачається провадження господарської діяльності, так як останній зберігав пальне для власних потреб. Крім цього, на даний час відсутнє будь - яке правове регулювання відносно бланку заяви, форми ліцензії тощо, які необхідно подати в податкову для отримання відповідної заяви, а Головне управління ДПС в Полтавській області взагалі не надало рекомендацій, в тому числі не встановила зразку відповідної заяви. Тобто на момент необхідності подання відповідної заяви органами ДПС не було встановлено єдиного зразку, в зв`язку з чим ОСОБА_1 повинен був тільки здогадуватись про форму та зразок подання заяви. Крім того, звертав увагу на відсутність законодавчого врегулювання порядку видачі та початок дії ліцензії, оскільки в законі та інших нормативно - правових актах взагалі не визначено дату, з якої має бути видана ліцензія: з дати подання заяви чи з дати її фактичної видачі, в тому числі не визначено дати початку - набрання чинності дії ліцензії. Відповідно до Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним щодо ліцензії ОСОБА_1 вказано: дата видачі/переоформлення ліцензії - 22 квітня 2020 року, термін дії ліцензії - з 24 квітня 2020 року по 24 квітня 2025 року. В свою чергу в ліцензії виданій ОСОБА_1 зазначена дата реєстрації - 22 квітня 2020 року. Зазначена вище відмінність у часі щодо дати видачі ліцензії та початку дії такої ліцензії підтверджують твердження ОСОБА_1 щодо певного довільного розсуду державного органу, який нічим не врегульований. Крім цього в запереченнях зазначено, що у ОСОБА_1 був відсутній умисел щодо незаконного обігу чи зберігання пального, що підтверджується тим, що останній сплатив кошти 03 квітня 2020 року та подав заявку 06 квітня 2020 року. Отже ОСОБА_1 виконав всі вимоги необхідні для отримання ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки).

В судове засідання 16.01.2020 особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Грущанський В.О. не з`явилися. До суду адвокат Грущанський В.О. надіслав письмові заперечення, в яких крім раніше зазначеного, посилається на ч.1 ст. 38 КупАП щодо строків притягнення особи до адміністративної відповідальності та постанову Верховного Суду по справі №308/8763/15 та просив закрити провадження за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Крім цього справу просив розглядати за відсутності особи, яка приятгується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника.

Суд, вивчивши та детально проаналізувавши матеріали даної справи на засадах змагальності і диспозитивності та давши їм належну оцінку, приходить до наступних висновків.

На підтвердження вини ОСОБА_1 органом, який ініціював процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності до протоколу було додано:

копію акту про результати фактичної перевірки щодо контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, наявності ліцензій, свідоцтв, складеного 09.09.2020 року (а.с.1-7). Згідно вказаного акту за результатами перевірки фермерського господарства «Влад-Агро 2015» встановлено порушення: ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а саме: зберігання пального в період з 11.04.2020 по 23.04.2020 включно в місці, на яке не отримувалася відповідна ліцензія на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки); пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України від 02.12.2010, а саме: не подання до податкового органу повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, або через які проводиться діяльність (за формою №20-ОПП) про орендовані транспорті засоби, в кількості 2 одиниць;

пояснюючу записку головного державного ревізора - інспектора управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Полтавській області Качапута О.О. , відповідно до якої працівниками управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Полтавській області - головним державним ревізором - інспектором Гончар О.В., головним державним ревізором - інспектором Качапутом О.О. було проведено перевірку фактичного зберігання пального, що розташоване за адресою м. Решетилівка, вул. Соборна, 20, Решетилівський район та належить ФГ «Влад - Агро 2015». За результатами перевірки встановлено порушення ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а саме: зберігання пального в період з 25.08.2020 по 26.11.2020 включно в місці, на яке не отримувалася відповідна ліцензія на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) (а.с.9).

Як вбачається з долучених до протоколу матеріалів, період зберігання пального в них зазначено різний: з 11.04.2020 по 23.04.2020 - в акті про результати фактичної перевірки, та з 25.08.2020 по 26.11.2020 в пояснюючій записці.

З огляду на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення, період зберігання пального зазначено з 11.04.2020 по 23.04.2020, то вірним суд вважає саме цей період. Тому суд не приймає в якості доказу вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 пояснюючу записку головного державного ревізора - інспектора управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Полтавській області Качапути О.О .

Суд не погоджується із посиланням в письмовихзапереченнях, поданих захисником Грущанським В.О. на те, що акт перевірки не є доказом по справі, є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства, оскільки Верховним Судом в постанові від 19.06.2020 по справі № 140/388/19 зроблено висновок про те, що акт податкової перевірки є службовим документом, в якому зафіксовані виявлені при проведенні тієї або іншої податкової перевірки порушення, він є носієм доказової інформації про виявлені порушення. Акт перевірки - це документ, в якому зафіксовано факти та оціночні судження осіб, що її проводили, тому до акта можуть пред`являтися лише ті вимоги, що стосуються, доказів. Оцінка акта перевірки, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Відповідно до частини 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак органом, який ініціювала процедуру притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, окрім протоколу про адміністративне правопорушення № 1808 від 27 листопада 2020 року таакту про результати фактичної перевірки щодо контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, наявності ліцензій, свідоцтв відсутні будь-які докази, що підтверджують факт зайняття ОСОБА_1 господарською діяльністю із зберігання пального, не надано підтверджуючих документів належності резервуарів із пальним саме ФГ «Влад - Агро 2015», не надано доказів, які підтверджують об`єм вказаних резервуарів, не надано підтвердження про кількість та вид пального.

Крім цього суд зазначає, що санкція ч. 1 ст. 164 КУпАП встановлює відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Тобто, відповідальність за дії, передбачені ч. 1 ст. 164 КУпАП, настає саме у випадку провадження господарської діяльності.

Під господарською діяльністю, визначення якої наведено в ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України, розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з ч. 2 ст. 3 ГК України, господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

За змістом ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 №3 від «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності зазначено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно,систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Водночас будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 систематично здійснює господарську діяльність, а саме зберігання пального, що є однією з основних ознак господарської діяльності, та яка потребує одержання ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності, як і будь-яких інших доказів на підтвердження вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Суд при оцінці наявних у справі доказів враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Отже, враховуючи сукупність вищевикладених обставин та висновків, з огляду на імперативні положення ч. 2 ст. 61 та ч. 3 ст. 62 Конституції України, норми ст. 245, 251, 278, 280 КУпАП, об`єктивні докази, які б «поза розумним сумнівом» свідчили про вчинене особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 правопорушення, в матеріалах справи відсутні і органом, який ініціювала його процедуру притягнення до адміністративної відповідальності не доведені.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочатим, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Тобто, за сукупності вищевикладених та встановлених обставин у їх взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що розпочате адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити у зв`язку з відсутністю складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та, керуючись ст. 61, 62 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 7, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 289, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Зіненко