Справа № 454/2369/21 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 33/811/1509/21 Доповідач в 2-й інстанції: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 ,

потерпілої ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 13 липня 2021 року

в с т а н о в и в :

Постановою судді Сокальського районного суду Львівської області від 13 липня 2021 року,

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 26.06.2021 року близько 13.00 год. на АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив сварку зі своєю дружиною ОСОБА_2 , під час якої висловлювався до неї нецензурною лайкою, чинив на неї психологічний тиск.

На постанову судді Таранов В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, прийняти нову, звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку із вчиненням правопорушення через збіг тяжких обставин. Зазначає, що постанову отримав 29.09.2021, розгляд справи проведено без його участі, тому строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що судового засідання у даній справі з його участю не було, справа суддею не розглядалася, в день розгляду даної справи він прийшов до приміщення суду, де до нього вийшла секретар судового засідання, та в коридорі суду, спитала чи він визнає себе винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення. Він повідомив, що визнає свою вину, щиро розкаююся у вчиненому, правопорушення було вчинено при збігу тяжких особистих та сімейних обставин. Він пояснив, що не мав умислу вчиняти дану сварку з колишньою дружиною, даний конфлікт виник спонтанно, та з винної поведінки дружини, з підстав того, що вона зловживає спиртними напоями, залишила дітей, не займається їх вихованням та піклуванням протягом тривалого часу. Конфлікт між ними виникає не вперше, його колишня дружина, постійно зловживає спиртними напоями, а перебуваючи в стані сп`яніння вчиняє безпідставні сварки, під час яких веде себе неконтрольовано, нецензурно лається, та намагається наносити, як йому так і дітям побої, що негативно впливає на моральний стан сім`ї, та на стан здоров`я особливо молодшої дитини, яка хворіє на аутизм, а сварки спричиняють загострення хвороби дитини. Крім того, дружина вже протягом багатьох років веде аморальний спосіб життя, не піклується про дітей не займається їх вихованням, діти на даний час проживають з ним, перебувають на його, повному матеріальному забезпеченні, він особисто займається їх вихованням та лікуванням (молодшої дочки), на що в нього йдуть немалі кошти. У зв`язку із чим він просив суд звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку із скрутним матеріальним становищем.

29.09.2021 отримав постанову, з якої вбачається, що судом не враховано жодних його пояснень, лише зазначено, що він визнав свою вину та просив суд звільнити від сплати штрафу.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на викладені в ній мотиви. ОСОБА_1 пояснив, що 26.06.2021 дружина перебувала у стані алкогольного сп`яніння, з приводу чого і виник конфлікт, можливо і ображав її, але це вина ОСОБА_2 , яка влаштовує конфлікти у присутності їхніх малолітніх дітей, що негативно на них впливає. Дружина проживає з іншим чоловіком приблизно чотири місяці, а він займається вихованням дітей, це й є причиною конфліктів.

Потерпіла ОСОБА_2 в суді апеляційної пояснила, що вона є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , в якій ОСОБА_1 змінив замки та не впускає її. 26.06.2021 вона не перебувала у стані алкогольного сп`яніння, конфлікт дійсно був і чоловік ображав її нецензурним словами, виганяв з квартири. Неприязні відносини між ними тривають вже 2 роки, а в суді першої інстанції на 17.00 год. 08.11.2021 призначено до розгляд позовну заяву про розірвання шлюбу. Вказала, що чоловік зачиняє квартиру в яку вона не може потрапити, та не може спілкуватись з дітьми. Також повідомила, що у березні 2021 року ОСОБА_1 під час конфлікту обрізав їй волосся, та був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 173-2 КУпАП від 30 червня 2021 року серії ВАБ № 692501 (а.с. 1);

письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 (а.с. 4);

письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.5);

формою оцінки ризиків вчинення насильства від 26.06.2021, в якому наявна відмітка про винесення відносно ОСОБА_1 термінового заборонного припису (а.с. 6-8)

Диспозицією ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства у формі психологічного характеру погрози та образи, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 повністю доведена зібраними у справі доказами.

Апеляційний суд враховує пояснення надані потерпілою ОСОБА_2 , оскільки такі є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються наведеними вище доказами.

Твердження в апеляційній скарзі, що правопорушення вчинено внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, апеляційний суд вважає безпідставним.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, чого не заперечував сам у суді апеляційної інстанції, визнавши свою вину.

Вчинене діяння ОСОБА_1 завдало шкоди психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , тому правові підстави для звільнення від адміністративної відповідальності відсутні.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн накладене відповідно до санкції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Сокальського районного суду Львівської області від 13 липня 2021 року.

Постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 13 липня 2021 року, щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах