ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/7414/20 Головуючий суддя І інстанції Федорова О. В.
Провадження № 33/818/1052/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Жуковського М.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Жуковського М.П. на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1957 року народження, громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 01.12.2020 року о 08 год. 30 хв. в м. Харкові по Салтівському Шосе, буд. 150 керував транспортним засобом «Шевролет», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіра обличчя, порушення координації руху, огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку пройшов на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» у присутності двох свідків. Результат тестування на алкоголь позитивний 1,14 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9А ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник Жуковський М.П. просив постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2021 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовував свої вимоги тим, що свідками у справі є ті ж самі особи, які зупинили його автомобіль та викликали працівників поліції. Вважає, що в матеріалах справи відсутні об`єктивні докази перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Вказукє на порушення працівниками поліції порушення процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, захисник Жуковський М.П. просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2021 року, посилаючись на те, що у судовому засіданні в суді першої інстанції саме ОСОБА_1 участі не приймав, копію постанови він отримав лише 12.03.2021 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст. 129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника Жуковського М.П. в інтересах ОСОБА_1 .

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Жуковський М.П. пояснив, що ОСОБА_1 дійсно повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, на ттеперішній час погано себе почуває та уповноважив його, розглядати апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268 та 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника Жуковаського М.П. без участі ОСОБА_1 , однак за участю його захисника.

10 листопада 2021 року в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Жуковський М.П. пояснив, що він подав апеляційну скаргу на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2021 року, якою був притягнутий до адміністративної відповідальності саме ОСОБА_1 , а тому посилання в апеляційній скарзі щодо ОСОБА_2 слід розцінювати як описку і вважати вірним ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника Жуковського М.П., який підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі та просив скасувати постанову судді, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з відомостей, що є наявними в матеріалах справи, суд першої інстанції не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 щодо порушення п. 2.9А Правил дорожнього руху України.

Переглядаючи оскаржувану постанову в межах доводів поданої захисником апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її законність та обґрунтованість, виходячи з наступного.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: відомості протоколу про адміністративне правопорушення, відомості письмових пояснень свідків, відомості відеозапису бодікамери працівника поліції.

Зокрема, відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення (арк.2), ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, порушення координації рухів, огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку пройшов на місці зупинки за допомогою газоаналізатору ДРАГЕР у присутності двох свідків, , результат 1,14 проміле.

З відомостями цього протоколу ОСОБА_1 була ознайомлений, про що свідчать його власноручні підписи у цьому протоколі.

Будь-яких заперечень щодо відомостей, зафіксованих у протоколі ОСОБА_1 ані в протоколі, ані в окремих поясненнях не надав.

Поряд з цим належить взяти до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися, а тому твердження апелянта щодо незаконності дій працівників поліції під час складання протоколу є необґрунтованими.

Крім того, відповідно до роздруківки газоаналізатора ДРАГЕР (арк. 5) вбачається, що вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі склав 1,14 поміле.

З таким результатом ОСОБА_1 був згоден про що свідчить його власноручний підпис у цій роздруківці, а також в графі «…З результатами згоден» акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (арк. 6).

Крім того, відповідно до відомостей відеозапису, який міститься в матеріалах справи (арк. 13) ОСОБА_1 визнає, що саме він керував транспортним засобом та був зупинений свідками. Під час спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції у останнього виявили ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатору Драгер або у медичному закладі. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його запинки з використанням алкотестеру Драгер, результат якого виявився позитивним 1,14 проміле. Під час проведення огляду були присутні два свідка. З результатом огляду ОСОБА_1 був згоден та не заявляв клопотань щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Крім того, з відеозапису об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 прошов огляд на стан алкогольного сп`яніння добровільно. З боку працівників поліції або свідків стосовно ОСОБА_1 будь-якої агресії або упередженого ставлення не проявлялось, а тому у суд апеляційної інстанції не виникає сумнівів щодо неупередженості працівників поліції та свідків.

Поряд з цим, ОСОБА_1 був зупинений свідками, оскільки ним було викинуто з вікна пляшку з під алкогольних напоїв.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Жуковський М.П. пояснив, що ОСОБА_1 є діабетиком та під час руху вживав настоянку глоду.

Ці пояснення підтверджують об`єктивність дій свідків щодо зупинки водія ОСОБА_1 та виклику ними працівників поліції.

Крім того, ОСОБА_1 був відсторонений працівниками поліції від подальшого керування транспортними засобами, що підтверджується відомостями розписки ОСОБА_3 (арк. 11), який забрав під свою відповідальність автомобіль «Шевролет» та зобов`язався не передавати керування автомобілем ОСОБА_1 .

Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Крім того, відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 12.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 01.12.2020 року ОСОБА_1 керував автомобілем, у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та в присутності двох свідків останній пройшов огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із використанням газоаналізатору Драгер та з результатом цього огляду був згоен, що повністю відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та положенням вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Наведені висновки, що містяться в рішеннях ЄСПЛ є частиною національного законодавства, а тому апеляційний суд вважає за необхідне їх застосувати при апеляційному перегляді, вбачаючи на наявність таких самих випадків, про які йдеться у вищенаведених рішеннях суду міжнародної юрисдикції.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9А Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання його захисника на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника Жуковського М.П. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника Жуковського залишити без задоволення, а постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2021 року, щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков