Справа № 946/8212/20
Провадження № 3/946/87/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 січня 2021 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Адамов А.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 7 ст. 121, ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

21.12.2020 року до суду надійшли з Сектору реагування патрульної поліції Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області протоколи про адміністративні правопорушення серії ДПР18 №441728 та ДПР18 №441708 від 18.12.2020, в яких зазначено, що ОСОБА_1 , 18.12.2020р. о 11:02 год. в с. Озерне Ізмаїльського району по вул. Ізмаїльська напроти будинку №24, керував транспортним засобом мотоциклом ІЖ «Планета», без державного номерного знаку, тобто незареєстрованим в установленому законом порядку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі у встановленому законом порядку, у присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п. 2.9 (В), п. 30.1, Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 7 ст. 121 КУпАП, оскільки встановлена повторність, тобто ОСОБА_1 , скоїв адміністративне правопорушення протягом астрономічного року після накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 6 ст. 121 КУпАП у виді штрафу розміром 170 грн., а також п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки встановлена повторність, тобто ОСОБА_1 , скоїв адміністративне правопорушення протягом року після накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке було накладено 09.12.2020 року постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.01.2021 року матеріали справ про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 об`єднані до одного провадження.

ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 13.01.2021, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить його підпис у поштовому повідомленні «Укрпошти» про вручення поштового відправлення від 31.12.2020р. Про причину своєї неявки ОСОБА_1 суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. Враховуючи, що ОСОБА_1 обізнаний про те, що протоколи про адміністративні правопорушення будуть розглядатися Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області, але не цікавився розглядом справи, суд вважає, що судом були вжиті всі заходи для виклику ОСОБА_1 в судове засідання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У рішенні Європейського Суду від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Аналіз викладених вище обставин, неявки в судове засідання ОСОБА_1 дає підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданого до суду відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що у відповідності до ч. 1 ст. 268 КУпАП можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 .

Розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що притягуваний ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 7 ст. 121, ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч.2 ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті (керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

Відповідно до п. 2.9 В Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до п. 30.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Відповідно до ч.1 ст. 127 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною шостою цієї статті (керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим).

Вина ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, та повторному керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння повністю підтверджуються обставинами, викладеними в протоколах про адміністративне правопорушення, та матеріалами справи.

Крім того, вказані обставини справи також підтверджуються матеріалами справи, а саме: письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 18.12.2020, відеозаписом, довідками начальника СРПП №№ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області від 19.12.2020, постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.12.2020 та іншими.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених у суді доказів дозволяє суду дійти висновку про наявність адміністративних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 121, ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та про доведеність винності ОСОБА_1 в їх вчиненні.

При накладенні адміністративного стягнення у відношенні ОСОБА_1 , суд враховує положення ч. 1 ст. 36 КУпАП, відповідно до якого, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Суд також враховує характер вчинених правопорушень, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, та вважає, що достатнім і необхідним у відповідності до ч. 1 ст. 36 КУпАП є накладення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення вказує на те, що він вчинив грубе правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до увагу особу ОСОБА_1 правопорушення та те, що згідно довідки він посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії не отримував, постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.12.2020 року на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 10200 грн., суд дійшов висновку, що з метою його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень на нього, як на іншу особу, необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу. Позбавлення права керування не застосовується, так як в розумінні законодавства на даний момент притягуваний не є водієм та не має права керування транспортними засобами.

Крім того, суд вважає за необхідне в силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 правопорушення судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 р., а саме в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 454 грн.

Керуючись ст. ст. 283 285 КУпАП,-

постановив:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 121, ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі двесті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя: А.С. Адамов