Справа № 408/2731/20-п
Провадження № 33/810/1/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника Носової Л.М.,

розглянувши «15» січня 2021 року у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Сєвєродонецьк Луганської області апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, яка працює педагогом організатором КОЗ «Нижньовільхівського закладу освіти», зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на постанову судді Біловодського районного суду Луганської області від 14 грудня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП),-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді місцевого суду визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП,та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 119,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420 грн. 40 коп.

У постанові суду зазначено, що 21 вересня 2020 року о 07 годині 40 хвилин, ОСОБА_1 у публічному місці біля входу КОЗ «Нижньовільхівського закладу освіти» за адресою: с. Нижня Вільхова, вул. Гагаріна, б.51, висловлювався нецензурною лайкою, словесно погрожувала фізичною розправою та штовхала ОСОБА_2 , чим порушила публічний порядок та спокій громадян.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови судді Біловодського районного суду Луганської області від 14 грудня 2020 року та просить закрити провадження по справі через недоведеність її вини у вчинені правопорушення та порушення її права на захист.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в порушення вимог ст.268 та ст.277-2 КУпАП, місцевий суд своєчасно не викликав її та свідків у судове засідання, позбавивши її можливості дати власні пояснення щодо обставин подій, надати докази та заявити клопотання, чим порушив її право на справедливий суд. Вказує, що судову повістку та копію оскаржуваного рішення вона отримала в один день - 18 грудня 2020 року засобами «Укрпошта» під особистий підпис.

Разом з цим апелянт вказує, що під час судового розгляду та ухвалення рішення по справі суддя не вивчав, як доказ згідно ст.251 КУпАП, безпосередньо сам протокол про адміністративне правопорушення щодо неї та не посилався на нього у своїй постанові. Зауважує, що місцевий суд в обґрунтування її винуватості, послався лише на наявні у справі письмові її пояснення та свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . При цьому апелянт зазначає, що показання двох останніх свідків не є належними доказами у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки вони не були присутніми під час подій 21.09.2020 року біля входу у школу. Отже ОСОБА_1 вважає, що у справі, окрім показань свідка ОСОБА_2 , вістуні достатні докази вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 не з`явилася, але надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю через віддаленість проживання від місця розташування апеляційного суду та скрутне матеріальним становищем.

У свою чергу потерпіла ОСОБА_2 подала клопотання, в якому виклала свої пояснення щодо обставин вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, наполягала на її притягненні до адміністративної відповідальності за хуліганські дії та просила розглянути справу за її відсутністю.

Отже за наведених обставин та у відповідності до приписів ч.6 ст.294 КУпАП неявки вказаних учасників судового провадження не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

В судовому засідання захисник Носова Ю.М. підтримала доводи апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні у повному обсязі. Додатково зазначила, що між ОСОБА_1 та директоркою учбового закладу ОСОБА_3 , в якому працює її підзахисна, тривалий час існують неприязні стосунки через конфлікт, який виник на підставі незаконно оголошеної догани, з приводу чого триває цивільний судовий спір. Окрім того, захисник звертає увагу апеляційного суду на наявність такої підстави для закриття провадження по справі, як сплив визначених ст.38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення.

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріалі справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення місцевим судом її права на захист під час судового розгляду справи, суд апеляційної інстанції находить їх слушними виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України суди, як і інші органи державної влади, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому, вимогами частини другої статті 268 КУпАП встановлено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 -172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Окрім того, згідно з приписами статті 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Між тим вказаних вимог закону місцевим судом не дотримано з огляду на наступне.

Аналіз наведених вище правових положень статей 268, 277-2 КУпАП дає можливість дійти висновку, що про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими статтею 268 КУпАП.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

З цього приводу свою правову позицію, у постанові від 30 січня 2020 року (справа №482/9/17, адміністративне провадження №К/9901/38702/18), висловив КАС ВС, зазначивши, що обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три днів до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення, та такий висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 742/3757/16-а, від 31 січня 2019 року у справі № 760/10803/15-а, від 19 вересня 2019 року у справі № 686/21230/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі № 486/92/17, від 14 листопада 2019 року у справі № 815/1570/16, від 06 грудня 2019 року у справі № 804/7725/17, від 24 грудня 2019 року у справі № 360/403/19.

Такж Суд зазначив, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим. Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи.

Разом з цим Суд зазначив, що, з`ясовуючи поінформованість особи про час та місце розгляду справи, суд також повинен зважати на поведінку особи, яка притягується до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі в засіданні, не можуть бути підставою для скасування постанови.

Натомість у матеріалах справи, що розглядаються, немає доказів, які б свідчили про ухилення правопорушника ОСОБА_1 від отримання судового повідомлення. Навпаки, матеріали справи свідчать про недотримання судом першої інстанції вимог закону щодо належного і своєчасного її повідомлення про дату та час судового розгляду справи. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, до Біловодського районного суду Луганської області вони надійшли з Станично-Луганського ВП ГУНП в Луганській області 23 вересня 2020 року (а.с.9) та у той же день згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями було визначено головуючого суддю Рукаса М.С. (а.с.10). Згідно наявної у справі копії судової повістки від 10.12.2020 року ОСОБА_1 був направлений судовий виклик про явку у судове засідання на 14 грудня 2020 року на 10.15 годину (а.с.11). Однак матеріали справи не містять підтверджень щодо належного вручення адресату судового повідомлення про виклика до суду. Навпаки, як свідчать рекомендовані повідомлення «Укрпошта» (а.с.14,15), судовий виклик до суду ОСОБА_1 отримала лише 18 грудня 2020 року разом з копією оскаржуваного рішення. Отже місцевий суд під час судового розгляду справи не переконався у належному повідомленні особи, що притягається до адміністративної відповідальності, про дату та час судового засідання, та у своєму рішенні не навів відповідних аргументів щодо можливості розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Таким чином наведене свідчить про недотримання місцевим судом вимог процесуального закону щодо своєчасного та належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,про дату та час судового розгляду справи, а отже про порушення її права на захист, передбачений ст.268 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Стаття 17 Закону України №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Положеннями пп.c) п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий суд, у тому числі шляхом захисту себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

У свою чергу стаття 59 Конституції України закріплює, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд констатує, що у даній справі судом першої інстанції порушено встановлених конституційних та гарантованих конвенційних прав ОСОБА_1 на захист від адміністративного переслідування державними органами, а отже порушення гарантованого їй права на справедливий суд,у зв`язку з чим постанова місцевого суду підлягає скасуванню.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з доводами суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за встановлених у судовому рішенні обставин.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема: письмові пояснення самої ОСОБА_1 , а також пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Під час апеляційного розгляду були досліджені матеріали справи, які свідчать про таке.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №331123 від 21.09.2020, складеного відносно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП, вбачається, що 21 вересня 2020 року о 07 годині 40 хвилин, ОСОБА_1 у публічному місці біля входу КОЗ «Нижньовільхівського закладу освіти» за адресою: с. Нижня Вільхова, вул. Гагаріна, б.51, висловлювався нецензурною лайкою, словесно погрожувала фізичною розправою та штовхала ОСОБА_2 , чим порушила публічний порядок та спокій громадян.

Долучений до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення СD-R диск з відеозаписом з камери поліцейських свідчить про надання ОСОБА_1 під час складання протоколу власних пояснень щодо обставин вказаних подій, яка заперечувала, що висловлювалася нецензурною лайкою, словесно погрожувала фізичною розправою та штовхала ОСОБА_2 . При цьому стверджувала, що має власного свідка на спростування цих подій. Одночасно зазначила про наявність між нею та директором учбового закладу, в якому вона працює, особистих неприязних стосунків, який неодноразово писав на неї безпідставні заяви про неповажне поводження з дітьми у школі. Під час складання протоколу про адмінправопорушення щодо ОСОБА_1 , працівником поліції були роз`яснені її права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, та вона висловила своє бажання у подальшому скористатися послугами свого адвоката (а.с.1).

Свою версію подій ОСОБА_1 також виклала у письмових поясненнях (а.с.4), зміст яких наведено в оскаржуваній постанові місцевого суду.

Згідно письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 вбачається, що 21 вересня 2020 року, приблизно о 07 годині 40 хвилин, біля входу до школи на її адресу нецензурно висловлювалась педагог Гага- ОСОБА_5 та штовхнула її в праве плече, чим її образила та порушила публічний порядок і спокій громадян (а.с.6). Ці обставини потерпіла підтвердила у поданому до апеляційного суду письмовому клопотанні.

Зазначені обставини також підтвердила у своїх письмових поясненнях ОСОБА_6 , яка була безпосереднім свідком подій (а.с.7).

З письмових пояснень директора КОЗ «Нижньовільхівського закладу освіти» ОСОБА_3 вбачається, що 21 вересня 2020 року о 07 годині 50 хвилин від колег їй стало відомо про те, що педагог Гага- ОСОБА_5 біля входу в школу вчинила хуліганські дії відносно ОСОБА_2 , а саме висловлювалась на її адресу нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою (а.с.5).

Про факт хуліганської поведінки педагога-організатора КОЗ «Нижньовільхівського закладу освіти» ОСОБА_1 директор учбового закладу ОСОБА_3 повідомив офіційною заявою керівництво Станично-Луганського ВП ГУНП в Луганській області (а.с.3).

Отже, аналіз досліджених під час судового та апеляційного розгляду доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні дрібного хуліганства, тобто адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП. При цьому апелянтом не наведено жодних переконливих аргументів, які б ставили під сумнів правдивість показань свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , які були безпосередніми очевидцями подій, що мали місце 21 вересня 2020 року, о 07 годині 40 хвилин, біля входу до школи, під час яких ОСОБА_1 висловлювалась на адресу ОСОБА_2 нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою у присутності ОСОБА_6 . Доводи апеляційної скарги не містять тверджень та відсутні належні докази наявності між вказаними свідками та ОСОБА_1 будь-яких неприязних стосунків, за яких свідки могли б обумовити останню у вчинення адміністративного правопорушення. Натомість, показання свідка ОСОБА_3 , яка, хоча і не була очевидцем вказаних подій, але цілком узгоджуються з іншими наявними у справі належними та допустимими доказами, а отже, у розумінні положень ст,251 КУпАП, є належним доказом у цій справі.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Водночас, апеляційний суд враховує положенняп.7 ч.1 ст.247 КУпАП, згідно яких провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За приписами ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Отже, оскільки адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП вчинено ОСОБА_1 21 вересня 2020 року та не є триваючим правопорушенням, і на час апеляційного розгляду справи - на 15 січня 2021 року сплили строки накладення адміністративного стягнення, тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, про що слушно зазначив захисник під час апеляційного розгляду.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування постанови судді Біловодського районного суду Луганської області від 14 грудня 2020 року та закриття провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п.7 ч.1 ст.247, ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Біловодського районного суду Луганської області від 14 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ЛУГАНСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО