П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2021 м. Бар Вінницької області

Суддя Барського районного суду Вінницької області Салдан Ю. О., розглянувши за участі секретаря судового засідання Гаврищук К. М., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Радзієвського А. М., справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, виконуючого обов`язки директора ТОВ «Міжлісся», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 155-1, частиною 1 статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

У С Т А Н О В И Л А :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №782, складеного головним державним ревізор-інспектором Кушніром С. С., ОСОБА_1 ставиться за вину заниження податку на додану вартість в загальній сумі 779651 грн, реалізація покупної продукції за готівку в сумі 397385,75 грн, занижено податок на нерухоме майно в загальній сумі 34547,50 грн, чим порушено статтю 155-1, частину 1 статті 163-1 КУпАП, пункт 185-1 статті 185, пункт 188-1 статті 188, пункт 198-5 «г» статті 198, статтю 266 (266.1, 266.2) Податкового кодексу України, пункт 1 статті 3 вимог ЗУ № 265/95-ВР від 06.07.1995 року, зі змінами та доповненнями.

У судовому засіданні захисник Радзієвський А. М. зазначив, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає і просив провадження у справі закрити.

До початку судового засідання захисник в інтересах ОСОБА_1 подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, в якому просив закрити провадження за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в частині заниження податку на додану вартість в загальній сумі 779651 грн. В обґрунтування зазначив, що ГУ ДПС у Вінницькій області за результатами поданого товариством заперечення від 12.10.2021 № 47 на акт перевірки, було виключено з акту від 01.10.2021 № 8972/02-32-07-14/34918462 посилання на порушення пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пункту 198.5 «г» статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (занижено податок на додану вартість в загальній сумі 779651 грн). Також просив закрити провадження в частині заниження податку на нерухоме майно в сумі 36547,50 грн та реалізації продукції за готівку в сумі 397385,45 грн у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, оскільки згідно з протоколом порушення вчинено 01.10.2017-30.06.2021.

У клопотанні захисник також вказував на недопустимість як доказу протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки у ньому не викладено суті правопорушення, у чому саме виявилось порушення порядку ведення податкового обліку. Вважає, що заниження суми податку не є порушенням порядку ведення податкового обліку, а правопорушення щодо реалізації покупної продукції за готівку та заниження податку на нерухоме майно не є триваючими, тому закінчився строк накладення адміністративного стягнення.

Крім того, захисник вказував, що акт перевірки не є доказом правопорушення, оскільки відображає суб`єктивну оцінку податкового органу за результатами податкової перевірки і не є рішенням податкового органу, в якому зазначені узгоджені суми податкових зобов`язань.

Заслухавши захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, які визначені статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Із статті 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Норма пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Наведене узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року в справі № 308/8763/15-а.

Відповідно до акта документальної планової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи від 01.10.2021 № 8972/02-32-07-14/34918462, перевіркою встановлено порушення ТОВ «Міжлісся»: п.185.1. ст. 185, п.188.1 ст. 188, п.198.5 «г», ст. 198. п.201.1. ст. 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами і доповненнями ТОВ «Міжлісся» занижено податок на додану вартість в загальній сумі 779651 грн, в тому числі: за жовтень 2017 року в сумі 575 грн, за листопад 2017 року в сумі 1567 грн, за грудень 2017 року в сумі 2848 грн, за травень 2018 року в сумі 52873 грн, за червень 2018 року в сумі 51107 грн, за липень 2018 року в сумі 58693 грн, за вересень 2018 року в сумі 26270 грн, за листопад 2018 року в сумі 21600 грн, за грудень 2018 року в сумі 56250 грн, за серпень 2019 року в сумі 442420 грн, за вересень 2019 року в сумі 16228 грн, за червень 2020 року в сумі 49220грн; п. 201.1, п.201.10. ст. 201 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями) за відсутність складання та не реєстрації ТОВ «Міжлісся» податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних в загальній сумі ПДВ 4990 грн, в тому числі за жовтень 2017 в сумі 575 грн, за листопад 2017 в сумі 1567 грн, за грудень 2017 в сумі 2848грн; п.49.1 ст. 49 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755 - VI (із змінами та доповненнями) ТОВ «Міжлісся» несвоєчасно подано до податкових органів податкову декларацію з екологічного податку за 1 квартал 2020 року (граничний термін подання - 09.05.2020), 3 квартал 2020 рік (граничний термін подання - 09.11.2020); пп. 266.1.1. п.261.1, пп. 266.2.1. п. 262.2, пп. 266.3.1. п. 266.3, ст. 266 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755 - VI (із змінами та доповненнями) ТОВ «Міжлісся» занижено податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки в загальній сумі 36547,50 грн, в тому числі за жовтень - грудень 2017 рік в сумі 2000 грн, за 2018 рік в сумі 9307,50 грн, за 2019 рік в сумі 10432,50 грн, за 2020 рік в сумі 11807,50 грн, за січень - червень 2021 рік в сумі 3000,00 грн; п. 1 ст. 3 вимог Закону України № 265/95-ВР від 06.07.1995 року «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами і доповненнями) ТОВ «МІЖЛІССЯ» здійснено реалізацію покупної продукції (кукурудза в загальній кількості 88180 кілограм) за готівку неплатникам податку на додану вартість на загальну суму 397385,43 грн; п. 63.3 ст. 63 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) повідомлено не в повному обсязі податковий орган про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням.

В акті перевірки зазначено, що ОСОБА_1 і головний бухгалтер ОСОБА_2 з висновками акта не згідні і заперечення будуть подані у визначений законодавством термін.

За результатами перевірки ГУ ДПС у Вінницькій області акту № 8972/02-32-07-14/34918462 від 01.10.2021, комісією з питань розгляду заперечень, пункт 1 зазначених в акті порушень викладено в наступній редакції: перевіркою встановлено порушення ТОВ «Міжлісся»: п.185.1. ст.185, п.198.5 «г», ст. 198, п.201.1. ст. 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами і доповненнями, ТОВ «Міжлісся» занижено податок на додану вартість в загальній сумі 4990 грн, в тому числі: за жовтень 2017 року в сумі 575грн, за листопад 2017 року в сумі 1567 грн, за грудень 2017 року в сумі 2848 грн. Інші зазначені в акті порушення змін не зазнали.

Вирішуючи питання, чи є правопорушення, які ставляться за вину ОСОБА_1 , триваючими, суд виходить з такого.

Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону (Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №804/401/17).

Згідно з пунктом 111.5 ст. 111 Податкового кодексу України (в редакції Закону України від 16 січня 2020 року № 466-IX, який набрав чинності 01.01.2021) триваюче правопорушення - безперервне невиконання норм цього Кодексу платником податків, який вчинив певні дії чи допустив бездіяльність і не вчиняв подальших дій для його усунення до моменту виявлення такого правопорушення контролюючим органом.

У протоколі зазначено таке порушення як «реалізація покупної продукції за готівку в сумі 397385,75 грн».

В акті перевірки стосовно порушення пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг» зазначено, що ТОВ «Міжлісся» здійснено реалізацію покупної продукції (кукурудза в загальній кількості 88180 кілограм) за готівку неплатникам податку на додану вартість на суму 397385,75 грн.

Суд вважає, що таке діяння не охоплюється поняттям «триваюче правопорушення».

Оскільки у протоколі датою вчинення порушень вказано 16.04.2018 30.06.2021, то на момент складання протоколу (07.10.2021) закінчився строк накладення адміністративного стягнення.

Суд звертає увагу, що особою, яка склала протокол, не зазначено частини статті 155-1 КУпАП, за якою кваліфіковано діяння.

Однак, провадження у справі за цією статтею в будь-якому разі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП.

Стосовно заниження суми податку на додану вартість і податку на нерухоме майно, суд зауважує, що виходячи із вказаного у протоколі періоду, у якому мало місце заниження сум податків, що було виявлено під час перевірки податкового органу, і враховуючи визначення поняття триваючого правопорушення, яке наведене у Податковому кодексі України, такі правопорушення є триваючими. Отже, строк накладення адміністративного стягнення слід рахувати з моменту проведення податкової перевірки (24.09.2021) і на момент розгляду справи такий строк не закінчився.

Відповідно до правової позиції, зазначеної в постанові КАС ВС від 08 вересня 2020 року по справі № П/811/2893/14, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків. Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акта, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акта перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.

Відповідно до частини 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частина порушень норм Податкового кодексу України стосовно податку на додану вартість, які ставляться за вину ОСОБА_1 відповідно до протоколу, виключено з акта перевірки, а розмір суми заниженого податку на додану вартість зменшено з 779651 грн до суми 4990 грн.

Оскільки на підтвердження вини ОСОБА_1 до протоколу додано лише акт перевірки, до якого він одразу висловив зауваження і оскаржував до вищого податкового органу, котрий частково виключив вказані в акті порушення, то за умов невизнання ОСОБА_1 своєї вини, такі докази не можна вважати беззастережним підтвердженням порушення ведення податкового обліку і всі сумніви в доведеності вини тлумачаться на його користь.

Відповідно до пункту 7 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163-1 КУпАП і провадження у справі слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 38, 245, п. 1 ст. 247, ст. 256, ст. 278 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 155-1 закрити на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 163-1 КУпАП закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду, через Барський районний суд Вінницької області, протягом 10-ти днів з дня її винесення.

Суддя Юлія САЛДАН