Справа №: 716/2162/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2021 року суддя Заставнівського районного суду Чернівецької області Сірик І.С.., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Управління патрульної поліції в Чернівецькій області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №521753 згідно якого водій ОСОБА_1 керуючи т.з Мерседес д.н. НОМЕР_1 здійснював регулярні перевезення «Борщів-Чернівці» без відповідних документів, а саме Covid Сертифікатів вакцинації та ПЛР тестів у чотирьох пасажирів, чим порушив п.п.22 п.3 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.10.2020 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав. Суду пояснив, що він дійсно керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, які склали на нього протокол за те, що він перевозив невакцинованих пасажирів. Вказав, що він не займається пасажирськими перевезеннями. 22.10.2021 року їхав з м.Чернівці віз свою бабусю із лікарні, крім них у транспортному засобі були його дружина та діти, а також зять із дітьми, про що він і зазначив у своїх поясненнях.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи вважаю, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ст.44-3КУпАП адміністративну відповідальність передбачено за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Таким чином, диспозиція ст. 44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших норм права чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки осіб, передбачених в умовах карантину. Зокрема, така норма має загальний і конкретизований зміст.

Кваліфікуючі ознаки правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, мають бути конкретно зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення як того вимагає ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, об`єктивною стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є здійснення винною особою діянь, які прямо заборонені Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та деталізовані у постанові Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 року рішеннями органів місцевого самоврядування.

Як було встановлено судом, більш детально конкретні обов`язки осіб, передбачених в умовах карантину, визначені постановою КМУ №1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №521753 згідно якого водій ОСОБА_1 керуючи т.з Мерседес д.н. НОМЕР_1 здійснював нерегулярні перевезення «Борщів-Чернівці» без відповідних документів, а саме Covid Сертифікатів вакцинації та ПЛР тестів у чотирьох пасажирів, чим порушив п.п.22 п.3 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.10.2020 року.

Проте, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 поліцейським в порушення вимог ст. 255 КУпАП не зібрано доказів, які б підтверджували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 ч.1 КУпАП.

Зокрема, до матеріалів справи не додано жодного доказу його вчинення, а саме: пояснень свідків, чи фото та відеофіксації правопорушення, не долучено підтверджень того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарської діяльності або перебуває з таким суб`єктом у трудових відносинах.

До протоколу додано пояснення ОСОБА_2 , 19.09.2009 року, з якого вбачається, що остання відмовилася від пояснень згідно ст.63 Конституції України, а також пояснення ОСОБА_1 , який у своїх поясненнях зазначив, що дійсно керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, які склали на нього протокол за те, що він перевозив не вакцинованих пасажирів. Вказав, що він не займається пасажирськими перевезеннями. 22.10.2021 року їхав з м.Чернівці віз свою бабусю із лікарні, крім них у транспортному засобі були його дружина та діти, а також зять із дітьми.

Інші докази на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 був учасником подій, що мали місце 22.10.2021 року в матеріалах справи відсутні.

Частиною 2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Суд не вправі самостійно збирати докази.

Суд констатує, що в даному випадку співробітники поліції взагалі не залучили свідків (понятих), які були очевидцями подій, що не відображено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Встановлені судом порушення при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, ставлять під сумнів достовірність даних, зазначених в протоколі та долучених до них матеріалів, а тому вони не можуть бути прийняті до уваги.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Суд самостійно збирати докази не має права, позаяк обов`язок щодо збирання доказів, в силу положень ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

За вказаних обставин суд позбавлений можливості, на виконання ст. 245 КУпАП, своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності з законом.

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії» Європейський суд з прав людини зауважив, що «… при розгляді справи суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Оскільки дії ОСОБА_1 зазначені у протоколі про адміністративні правопорушення, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 ч.1 КУпАП, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, не доведена поза розумним сумнівом, у зв`язку із чим провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу та події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.44-3,247 п. 1,283,284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.44-3 ч.1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення на підстав п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом 10-ти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Сірик І.С.