Провадження № 3/344/5062/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Домбровська Г.В., з участю секретаря Лукинів І.І., прокурора Гринишин Л.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, що надійшла з управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженку м. Івано-Франківськ, зареєстровану та проживаючу по АДРЕСА_1 , працюючу в Головному управлінні ДПС в Івано-Франківській області головним державним інспектором відділу комунікацій, за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Івано-Франківського міського суду надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , як суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані х корупцією, у відповідності до підпункту «в» та «е» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України « Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин, а саме в строк до 23:59 год. 31.05.2020, не подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, а фактично подала дану декларацію 02.06.2020, тобто за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечила свою умисну вину у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП. Обґрунтовуючи зазначене, пояснила, що невчасне подання декларації пов`язано з тривалим захворюванням її малолітньої дитини, спричинене пневмонією, ймовірно, внаслідок коронавірусу (на той момент тест на Covid 19 не проводився), яка в подальшому призвела до значних ускладнень. Протягом певного періоду часу дитина перебувала на стаціонарному лікуванні, а тому потребувала постійного материнського догляду. Вважає, що виконання її батьківських обов`язків було першочерговим і переважало над іншими встановленими законом обов`язками.

Прокурор у судовому засіданні підтримала викладені в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, обставини та просила правопорушника визнати винним за вчинення корупційного правопорушення та застосувати щодо неї мінімальне покарання, яке передбачене відповідною нормою закону.

Роз`яснивши ОСОБА_1 вимоги ст.268 КУпАП, заслухавши її пояснення, думку прокурора, дослідивши та оцінивши надані письмові докази, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до пункту 13 статті 1 Закону, суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному вебсайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік за формою, що визначається національним агентством.

Згідно роз`яснення Національного агентства з питань запобігання корупції щодо окремих положень Закону України « Про запобігання корупції від 13.02.2020 №1, щорічна декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація.

Законом України від 17.03.2020 №530-ІХ « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19»), внесено зміни до Закону України « Про запобігання корупції», згідно з якими у 2020 році продовжено до 01 червня термін подання щорічних декларацій після звільнення. Разом з тим, частиною 2-1 розділу ХІІІ Прикінцевих положень такого закону, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до статті 45 цього Закону подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 1 червня.

Відповідно до наказу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 03.10.2019 №125-о «Про призначення працівників» ОСОБА_1 , головного інспектора відділу комунікацій ГУ ДФС в Івано-Франківській області, призначено в порядку переведення, на посаду головного державного інспектора відділу комунікацій Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, з 04.10.2019.

Згідно підпунктів «в» та «е» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру Декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_1 подала декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік 02.06.2020 (виправлена декларація 09.06.2020).

Оскільки ОСОБА_1 перебувала на посаді головного державного інспектора відділу комунікацій Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, тому граничною датою подання нею декларації особи, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, було 23:59 год. 31.05.2020.

Так, частиною 1 статті 172-6 КУпАП визначено відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таке діяння тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зміст вказаної норми свідчить про те, що для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідно встановити сукупність таких двох об`єктивних обставин, як:

1) несвоєчасне подання декларації відповідним суб`єктом;

2) відсутність поважних причин щодо неподання декларації у визначений строк.

Своєчасність подання декларації означає, що суб`єкт декларування подав декларацію у строки, передбачені ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції".

В той же час, переліку поважних причин у розумінні ч. 1 ст. 172-6 КУпАП законом не встановлено.

Отже, поважність несвоєчасного подання декларацій у кожному окремому випадку має визначатись залежно від конкретних обставин кожної справи.

За приписами статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до положень ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі вих. № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» звертав увагу судів на те, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати, зокрема об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття об`єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до статті 172-6 КУпАП, містить вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 статті 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму частини першої статті 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, для кваліфікації діяння за частиною першою статті 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Зазначено, що в частині першій статті 45 Закону визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов`язані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня».

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Предметом правопорушення є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: а) за минулий рік; б) за період, не охоплений раніше поданими деклараціями;

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, аналізуючи викладене можна зробити висновок про те, що суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від повідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, або мала непрямий умисел, свідомо допускаючи наслідки у вигляді неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

В своїх поясненнях під час судового розгляду ОСОБА_1 зазначила, що в неї не було умислу на вчинення зазначеного правопорушення, оскільки через хворобу малолітньої дитини, а в подальшому і свою хворобу (ймовірно, на коронавірус Covid 19), вона не змогла вчасно подати щорічну декларацію.

Як вбачається із матеріалів справи, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, ОСОБА_1 подала 02.06.2020 року.

В той же час, згідно наданих Суду медичних документів (Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 22 грудня 2020 року, Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 22.12.2020 року, Виписка із медичної карти стаціонарного хворого №1105 від 27.03.2020-13.04.2020, виписки з історії хвороби за період з 20.01.2020 по 05.06.2020 року) вбачається, що дитина ОСОБА_2 , починаючи із січня 2020 року хворіла:

20.01.20-30.01.20 гостре респіраторне захворювання, гострий трахеїт, гострий отит;

13.02.20-24.02.20 гострий трахеїт;

23.03.20-26.3.20 гостре респіраторне захворювання, гострий бронхіт;

27.03.20-13.04.20 правобічна вогнищево-зливна пневмонія, гострий перебіг, не ускладнена, ДН-0-1. Аскаридоз. Стаціонарне лікування КНП «МДКЛ»;

16.04.20-29.04.20 астено-вегетативний синдром, головний біль напруги;

13.05.20-18.06.20 гостре респіраторне захворювання, ускладнене правобічною вогнищевою пневмонією.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що, починаючи з січня 2020 року і по кінець червня 2020 року її дитина ОСОБА_3 практично весь час хворіла, двічі пневмонією. Хвороба спричинила ускладнення для здоров`я дитини, зокрема, часті головні болі та інші побічні наслідки. Весь час протягом даного періоду дитина, будучи хворою та в певний період часу перебуваючи на стаціонарному лікуванні (27.03.20-13.04.20), потребувала постійного догляду матері ОСОБА_1 , у якої на утриманні, з її слів, є ще й інша дитина.

Принагідно Суд зауважує, що згідно з ч.ч. 2,3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України).

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, за минулі звітні періоди, зокрема, за 2017 та 2018 роки, ОСОБА_1 вчасно подавала щорічні декларації, що підтверджується скріншотом із Єдиного державного реєстру декларацій (а.с.9).

При цьому, разом із протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, до Суду надано документ «Послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив (ла) ОСОБА_1 дата реєстрації: 20.03.2017 11:20:16, податковий номер: НОМЕР_1 , період: 01.01.2020 26.06.2020» (а.с. 17-21), зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 розпочала створення чернетки декларації за 2019 рік 13.03.2020 року та зберегла її в цей же день.

В подальшому ОСОБА_1 здійснювала редагування чернетки декларації за 2019 рік 23.03.2020 року.

Як пояснила ОСОБА_1 в судовому засіданні, станом на 23.03.2020 року нею було заповнено усі розділи декларації, окрім розділу про її карткові рахунки та карткові рахунки членів сім`ї, оскільки заповнення даних відомостей вимагало звернення до банківської установи з метою отримання відповідної інформації про всі відкриті на особу карткові рахунки.

Оскільки її дитина в даний період вже хворіла, і 27.03.2020 року її було госпіталізовано до стаціонару, саме вказані обставини перешкодили ОСОБА_1 звернутися до банку і отримати такі відомості впродовж періоду часу, поки стан дитини вимагав постійного материнського нагляду.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, Суд приходить до висновку про те, що встановлені в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення обставини спростовують наявність у діях ОСОБА_1 умислу на порушення вимог корупційного законодавства в частині своєчасного подання декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 умисно не подала щорічну декларацію до 01.06.2020 року.

Згідно зі ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Суд зауважує, що у формальних складах статей необережна вина полягає в тому, що вчиняючи ту чи іншу дію, особа, як правило, не усвідомлює її протиправності, хоча повинна й могла її усвідомлювати. Висновок про те, що особа повинна була й могла усвідомлювати протиправність своєї дії (бездіяльності) й караність останньої в адміністративному порядку, може бути зроблений з урахуванням конкретних обставин справи й суб`єктивних можливостей порушника.

Проте, оскільки корупційне правопорушення може бути вчинено лише з прямим чи непрямим умислом, Суд, з огляду на вищевказані обставини справи, дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 умисно не подала щорічну декларацію. А тому в її діях відсутній склад корупційного правопорушення, оскільки корупційним правопорушенням є виключно умисне діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, за яке законом установлено кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Особу може бути визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі пов`язаного з корупцією, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто, за наявності усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення - у сукупності.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Таким чином, Суд, з урахуванням принципів законності, об`єктивності та справедливості, та з огляду на вищенаведене, вважає, що ОСОБА_1 з поважних причин несвоєчвасно подала щорічну декларацію за 2019 рік.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1ст. 247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, доходжу висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо останньої підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Виходячи з наведеного, та враховуючи те, що діяння, яке ставиться у вину ОСОБА_1 вчинено з поважних причин, а також з огляду на фактичні обставини справи, Суд приходить до висновку, що в даному конкретному випадку, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, який характеризується умисною формою вини, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 цього Кодексу, тобто правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в тому числі і у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст. 8,62 Конституції України, ст.ст. 7, 251, 52, 255, 280, ч. 1 ст. 172-6, п. 1 ч. 1 ст. 247, 287 КУпАП України, Законом України «Про запобігання корупції»,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 172-6 КпАП України закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд упродовж десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Домбровська Г.В.