Провадження № 3-в/537/1/2021
Справа № 537/1911/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.01.2021 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Маханькова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрєєва А.О.,

представника ОСОБА_1 - адвоката Бублика О.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду у місті Кременчуці Полтавської області заяву ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування терміну давності до постанови Крюківського р/суду міста Кременчука від 11.07.17 року, щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП, -

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся із заявою до Крюківського районного суду міста Кременчука у якій просив звільнити його від адміністративного стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами строком на один 1 (один) рік у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови Крюківського р/суду міста Кременчука від 11 липня 2017 року про накладення вищезазначеного адміністративного стягнення та закрити провадження у справі.

Також ОСОБА_1 , просив суд розгляд даної справи проводити без його участі та допустити в якості його представника, адвоката Бублика Олега Івановича, (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ №2470 від 10.01.19 року.)

В своїй заяві ОСОБА_1 , мотивує тим, що 11 липня 2017 року постановою судді Крюківського районного суду міста Кременчука Маханьковим О.В. його, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в прибуток держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один 1 (один) рік.

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 22 серпня 2017 року, постанова суду першої інстанції залишена без змін.

На підставі квитанції №ПН340065 від 30.08.17 року правопорушником уплочено штраф у розмірі 10 200 гривень, згідно постанови Крюківського районного суду міста Кременчука від 11.07.2017 року Документи, які надають йому право керування транспортним засобом поліцією у нього на виконання постанови суду не вилучались, тому починаючи з 22.08.17 року по теперішній час транспортними засобами більше 3-х років він не керував. Фактично він був позбавлений права керування транспортними засобами строком більше 3-х років. Тому прохав задовольнити його заяву звільнивши від адміністративної відповідальності у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Зацікавлена особа інспектор роти №1 батальйону УПП в місті Кременчуці ДПП Чечель М.В. до суду не з`явився.

Представник правопорушника - адвокат Бублик О.І. наполягав на задоволення поданої заяви ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника правопорушника адвоката Бублик О.ВІ., наївність певних обставин та доказів прийшов до висновку, що зазначена заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (Далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1), а завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Згідно вимог ч. 1 і ч. 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. При цьому порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України (ч. 2 ст. 246 КУпАП).

Порядок та процедура виконання постанов про накладення усіх видів адміністративних стягнень детально регламентується розділом V (ст. 298-330) КУпАП, глава 25 якого містить основні (загальні) положення, а принцип обов`язковості виконання таких постанов для державних і громадських органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян закріплений у ст. 298 цього Кодексу.

У відповідності до статті 265-1 КУАП, зазначено: «У разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, працівник уповноваженого підрозділу тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

…Порядок тимчасового вилучення посвідчення водія визначається Кабінетом Міністрів України.»

Отже порядок тимчасового вилучення посвідчення повинен бути передбачений, згідно Закону, а не постановою КМУ, як і порядок виконання вищезгаданої постанови.

Тому саме на працівника, або працівників поліції, покладається обов`язок щодо забезпечення якісного виконання постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 .

Судом не встановлено, та не отримано доказів від поліції про те, що ОСОБА_1 , умисно вчиняв будь-які перешкоди, щодо вилучення у нього водійського посвідчення.

Судом встановлено, що до Крюківського районного суду м.Кременчука від органу поліції не надходили відповідні клопотання та подання про зупинення перебігу строку виконання постанови Крюківського районного суду м. Кременчука від 11 липня 2017 року в частині позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік відносно ОСОБА_1 .

При цьому сам, ОСОБА_1 , заперечує вчинення ним будь-яких перешкод поліцейським у вилученні у нього водійського посвідчення.

Слід зазначити, що визначений у ч. 1 ст. 303 КУпАП строк давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень загальний (універсальний) і не залежить від виду стягнення.

Так, постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України, і звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову (ст. 222 КУАП). Орган Національної Поліції забезпечує виконання постанови про позбавлення права керування на 1 рік у порядку, встановленому законами України. При цьому, навпаки, не підлягає виконанню постанова, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. У разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги, а у разі відстрочки виконання, відповідно до ст. 301 КУпАП, перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки (ч. 1 ст. 303 КупАП).

Суд бере до уваги, що на національному рівні КСУ в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5 рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до

сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Цей висновок об`єктивно узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, який неодноразово у своїх рішеннях вказував, що коли йдеться про позбавлення навіть права, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності (рішення від 28.03.2000 у справі «Барановський проти Польщі» (Baranowski v. Poland), заява № 28358/95). ЄСПЛ нагадує, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (рішення від 15.11.1996 у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), п. 33, Reports 1996-V), а у справі «Солдатенко проти України» (Soldatenko v. Ukraine), заява № 2440/07) зазначив, «встановлюючи, що будь-яке позбавлення свободи має здійснюватися «відповідно до процедури, встановленої законом», п. 1 ст. 5 не просто відсилає до національного закону... він також стосується «якості закону», вимагаючи від закону відповідності принципові верховенства права...

При цьому «якість закону» означає, що у випадку, коли національний закон передбачає можливість позбавлення права, такий закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля» (п. 111, рішення від 23.10.2008).

У справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), рішення від 23.09.1998 (п. 54), Суд наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права».

Отже, зазначена постанова суду фактично не була виконана, тобто у правопорушника не було вилучено водійське посвідчення, відсутні підстави стверджувати, що він навмисно ухилявся від здачі водійського посвідчення.

Проте, відповідно до ч.1 ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Враховуючи наведене, строки виконання постанови про накладення адміністративного стягнення спливли, а тому постанова є такою, що не підлягає виконанню за закінченням строків давності.

Керуючись ст. ст.303, 304 КУАП, суд: -

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати давність виконання постанови про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 за постановою судді Крюківського районного суду м.Кременчука Маханькова О.В. від 11 липня 2017 року у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік та вважати такою, що не підлягає виконанню за закінченням строків давності.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Маханьков