3/758/705/21 Категорія
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Зубець Ю. Г., розглянувши матеріали, що надійшли від Подільського УП ГУНП України в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого адміністратором закладу «Він Бар», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 44-3 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 371244 від 07.11.2020 р., ОСОБА_1 07 листопада 2020 року о 22 годині 50 хвилин по вул. Хорива, 16/7 у м. Києві, будучи посадовою особою закладу допустив роботу закладу громадського харчування - бару «Він бар» після 22:00 год., чим порушив вимоги пп. 5 п. 1 Постанови Кабінету міністрів України № 641.

В судове засідання з`явився захисник ОСОБА_1 - Хімка М.І. та пояснив суду, що ОСОБА_1 працює у ТОВ «ВІН ВІН» на посаді офіціанта з 29 жовтня 2020 р. по теперішній час. Відповідно до пп. 8.13.1 Статуту ТОВ «ВІН ВІН» виконавчий орган Товариства є одноосібним - директор. До компетенції директора належить у тому числі розробка та затвердження правил внутрішнього трудового розпорядку (відповідно до копії витягу із Статуту). ОСОБА_1 не відноситься до суб`єктного складу посадових осіб, оскільки посадова особа - це особа, яка в силу охоплюваної нею посади наділена владними повноваженнями з метою здійснення організаційно-розпорядчих функцій і забезпечення узгодженості в діяльності інших учасників службових відносин. Перебуваючи на посаді офіціанта, ОСОБА_1 не наділений будь-якими організаційно-розпорядчими функціями, отже, не може бути притягнений як посадова особа, а тому застосування до нього відповідальності, передбаченої ст.. 44-3 КУпАП, є безпідставним. Офіціант ресторану не встановлює режим (час) роботи закладу, не здійснює керівництво ним, даним питанням займається виключно керівник (директор) товариства.

Відповідальність за порушення вимог роботи суб`єктів господарювання не можуть нести працівники таких суб`єктів господарювання, відвідувачі чи інші треті особи, оскільки вони не здійснюють господарську діяльність та не відповідають за дії такого суб`єкта господарювання.

Крім того, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення пп. 5 п. 11 Постанови Кабінету міністрів України № 641 від 22.07.2020 р. взагалі відсутній.

Захисник Хімка М.І. просив долучити до матеріалів справи клопотання у письмовому вигляді, копію наказу про прийняття на роботу ОСОБА_1 , довідку з місця роботи ОСОБА_1 , копію посадової інструкції офіціанта, копію витягу зі Статуту ТОВ «ВІН ВІН», копію виписки з ЄДР.

Вислухавши пояснення Хімка М.І. , дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, копію рапорту, копію пояснень ОСОБА_1 , фото, додані захисником матеріали, суд прийшов до висновку, що, відповідно до ст.247 КУпАП, справа відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів у справі та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, як зазначено в ч.2 ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП і не може бути перекладений на суд.

Вказане відповідає вимогам Конституції України та практиці ЄСПЛ.

Так, відповідно до вимог ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п.2 ст.6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст.6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Крім того, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 не є посадовою особою ТОВ «ВІН ВІН» та не може бути притягнений до відповідальності як посадова особа за ст. 44-3 КУпАП.

Враховуючи викладене, вважаю, що у справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, відповідно до ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю в його діях події та складу правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44-3, 247, 294, 307, 308 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя Ю.Г. Зубець