КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 760/21945/21
№ апеляційного провадження: 33/824/4786/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Калініченко О.Б.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

12 листопада 2021 року суддя Київського апеляційного суду Семенюк Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Клімова Сергія Георгійовича в інтересах Київської митниці Держмитслужби на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 20 серпня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого в ДП «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова» виконуючим обов`язки начальника відділу,

за ст. 471 МК України, -

В С ТА Н ОВ И В:

05 липня 2021 року Київською митницею Держмитслужби складений протокол про порушення митних правил № 1225/10000/21 за ст. 471 МК України відносно ОСОБА_2 , за змістом якого вбачається, що 05.07.2021 року о 09 год. 05 хв. для проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» поступив громадянин України ОСОБА_2 , що прибув до України з Єгипту, м. Каір, рейсом PS398, авіакомпанії «МАУ».

Для проходження митного контролю ОСОБА_2 обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо вивезення за митну територію України, тобто своїми діями засвідчив факти, що мають юридичне значення.

На підставі положень п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України, в якості використання однієї з форм митного контролю, співробітниками митниці було проведено усне опитування громадянина України ОСОБА_2 . При усному опитуванні на запитання співробітників митниці ОСОБА_2 повідомив, що переміщує через митний кордон України приблизно 13 922 доларів США.

В службовому приміщенні митниці громадянином було видано готівку в розмірі 13 922 доларів США, що знаходились в кишені брюк, одягнених на пасажирі. Готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів ОСОБА_2 , вся валюта належить державному підприємству «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова» та була видана для здійснення оплати відрядження.

На підставі Постанови Правління НБУ № 3 від 02.01.2019 року «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей» та Постанови Правління НБУ № 5 від 02.01.2019 року «Про затвердження Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті», з виявленої суми у ОСОБА_2 , було пропущено еквівалент 9 999 євро, а саме 11 822 доларів США, на підставі положень ч. 3 ст.197, ст. 511 Митного кодексу Українив громадянина України ОСОБА_2 , вилучено предмет правопорушення - 2100 доларів США.

Таким чином, митний орган вважає, що дії ОСОБА_2 , які були виражені у обранні для проходження митного контролю каналу, що позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», та відсутність належним чином заповненої митної декларації мають ознаки порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України, а саме порушено встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (кордонах) спрощеного митного контролю.

Постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 20 серпня 2021 рокувизнано винним громадянина України ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України.

Накладено на громадянина ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.

Вилучені відповідно до протоколу про порушення митних правил № 1225/10000/21 від 05 липня 2021 року грошові кошти в сумі 2 100 доларів США повернуто ОСОБА_2 .

Стягнуто з громадянина ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Клімов С.Г. в інтересах Київської митниці Держмитслужби подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 20 серпня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні порушення митних правил та застосувати до нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. і конфіскації предмету правопорушення - грошових коштів у сумі 2100 доларів США.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що чинним законодавством України не передбачено можливості звільнення правопорушника від застосування щодо нього обов`язкового стягнення, у тому числі й конфіскації предметів порушення митних правил.

Вказує, що всупереч положенням ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП, положенням міжнародних угод, до яких приєдналась Україна суд першої інстанції однобічно та упереджено підійшов до накладення стягнення у виді штрафу без застосування конфіскації обмежених до переміщення валютних цінностей.

08 листопада 2021 року на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 в якій особа, що притягується до адміністративної відповідальності просив залишити без змін постанову суду першої інстанції, а апеляціну скаргу залишити без задоволення посилаючись на те, що приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_2 від додаткового адміністративного стягнення у виді конфіскації безпосереднього предмета правопорушення (валюти в розмірі 2 100 доларів США), суд першої інстанції обґрунтовано врахував характер та фактичні обставини вчиненого правопорушення; вірно звернув увагу, що жодних негативних наслідків для держави у, виді майнової шкоди чи збитків у вигляді несплати митних платежів тощо не настало. Вказав, що визнає про порушення в частині ненадання митному органу відповідної декларації, але відсутні жодні докази того, що навмисно прагнув обійти митні правила.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови та доводів, викладених у апеляційній скарзі, вислухавши пояснення представника Держмитслужби - Глущенко Н.В., яка підтримала наведені у ній обставини та заперечення ОСОБА_2 і його представника - Шевцова О.М., що підтримали постанову суду першої інстанції, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши та оцінивши доводи зазначені апелянтом, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.01.2021 року о 09 год. 05 хв. для проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль» поступив громадянин України ОСОБА_2 , що прибув до України з Єгипту, м. Каір, авіарейсом РS398, авіакомпанії «МАУ». Для проходження митного контролю громадян України ОСОБА_2 своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо вивезення за митну територію України, тобто своїми діями засвідчив факти, що мають юридичне значення.

Під час проведення митного контролю та усного опитування, працівниками митниці було запропоновано пред`явити всю готівку в службовому приміщенні митниці, ОСОБА_2 було пред`явлено готівку в розмірі 13 922 доларів США, що знаходилась в кишені брюк. Готівка переміщувалась без ознак приховування.

Як вбачається з протоколу опитування у справі про порушення митних правил №1225/10000/21 від 05 липня 2021 року, ОСОБА_2 повідомив, що вся валюта належить державному підприємству «Харківське конструкторське бюро з Машинобудування ім. О. О. Морозова» та була видана для здійснення оплати відрядження

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник Шевцов О.М. пояснили, що кошти були видані на відрядження, проте, у зв`язку із тим, що приймаюча сторона відмовилась щодо визначених умов, ОСОБА_2 повернувся в Україну із вказаною сумою для подальшого повернеення підприємству.

Відповідно до ч. 1 ст. 486 МК України, ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням закону.

Згідно ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього кодексу, а в частині, що не регулюється ним - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення повинно бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Матеріалами справи встановлено, що вина ОСОБА_2 у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України підтверджується протоколом про порушення митних правил, доповідною запискою, описом вилучених предметів, розрахунком еквіваленту.

Положеннями ст. 471 МК України визначено, що відповідальність настає за порушення встановленого МК України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Об`єктивна сторона правопорушення, за ст. 471 МК України полягає в недекларуванні іноземної валюти при проходженні митного контролю в зеленому коридорі, тобто в зоні спрощеного митного контролю.

Відповідно до п. 4, п. 5 ст. 366 Митного кодексу України, громадянин самостійно обирає «зелений коридор» або «червоний коридор» для проходження митного контролю.

Обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території, та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Частиною 3 ст. 197 МК України та Постановою Правління Національного банку України №148 від 27 травня 2008 року, якою затверджено «Інструкцію про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України» встановлено порядок переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню.

Так, розділом 2 «Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України», затвердженої Постановою правління Національного банку України №148 від 27 травня 2008 року встановлено, що фізична особа має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу, а готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Правопорушення, яке вчинив ОСОБА_2 полягало у переміщенні через митний кордон України не задекларованих у митному органі коштів, що підлягає обов`язковому декларуванню.

Слід зауважити, що діючим законодавством України переміщення готівкової іноземної валюти через митний кордон України в принципі не обмежена, обмежена лише сума, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, яка може бути ввезена/вивезена без письмового декларування.

Згідно зі ст. 471 МК України за дане правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення в виді штрафу і конфіскації не задекларованої валюти.

Крім того, санкцією ст. 471 МК України передбачено основне адміністративне стягнення - штраф та додаткове стягнення - конфіскація товарів заборонених або обмежених законодавством України. Законодавством України не заборонено та не обмежено переміщення грошових коштів у будь-якому розмірі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про валютні операції», термін «товар» вживається у значенні, визначеному Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність».

Згідно до ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» товар - будь-яка продукція, послуги, роботи, права інтелектуальної власності та інші немайнові права, призначені для продажу (оплатної передачі).

Цією ж статтею надано визначення терміну іноземна валюта. Це:

- валюта готівкою, грошові знаки (банкноти, білети державної скарбниці, монети), що знаходяться в обігу і є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені або ті, що вилучаються з обігу, але підлягають обміну на грошові знаки, які знаходяться в обігу,

- платіжні документи у грошових одиницях іноземних держав та міжнародних розрахункових одиницях,

- кошти у грошових одиницях іноземних держав, міжнародних розрахункових одиницях та у діючій на території України валюті з вільною конверсією, які знаходяться на рахунках та вкладах у банківсько-кредитних установах на території України та за її межами

Враховуючи норму ч. 3 ст. 462 МК України, характер скоєного, встановлені судом обставини, зазначені норми закону, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що на правопорушника має бути накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що таке стягнення є достатнім для виправлення та належної поведінки ОСОБА_2 , підстав для застосування конфіскації вилученої валюти у суду немає, яке вказане в санкції ст. 471 МК України.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно із ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У рішенні в справі «Трегубенко проти України» ЄСПЛ зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний і надмірний тягар" (рішення щодо Брумареску, параграф 78).

У рішенні «Гирлян проти Росії», яким констатовано порушення державою ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції, Суд повторює, що для того, щоб бути пропорційним, втручання повинно відповідати серйозності порушення і санкції з огляду на тяжкість злочину, за яке воно призначене для покарання - в даному випадку недотримання вимоги декларації - а не серйозність будь-якого передбачуваного порушення, яке насправді не було встановлено. При цьому Суд погодився, що конфіскація була надмірною та непропорційною переслідуваній законній меті, адже гроші були отримані на законних підставах, і така жорстка система не в змозі забезпечити необхідний справедливий баланс між вимогами загальних інтересів і захистом права людини на власність. Міра конфіскації поклала на заявника індивідуальне і надмірне навантаження і була неспіврозмірна скоєному злочину.

У рішенні «Садоча проти України», яким констатовано порушення державою ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції, ЄСПЛ установив, що конфіскація всієї незадекларованої під час проходження митного контролю суми грошей наклала на заявника індивідуальний та надмірний тягар і була непропорційною до вчиненого правопорушення. У цій же справі ЄСПЛ встановив, що адміністративне правопорушення, у вчиненні якого заявника було визнано винним, полягало у недекларуванні ним суми готівки, яку він перевозив через митний кордон. У зв`язку з цим слід зазначити, що, дійсно, як вказав заявник, вивезення іноземної валюти з території України не було незаконним відповідно до українського законодавства. Дозволялося не лише вивезення валюти, але й сума, яка могла бути законно перерахована або, як у цій справі, фізично перевезена через митний кордон у випадку декларування, в принципі, не була обмежена на момент подій.

Таким чином, оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, ЄСПЛ виходить з оцінки забезпечення «справедливого балансу», дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини) (п.п. 69, 73 рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», п.п. 31, 34 рішення у справі «Ізмайлов проти Росії»).

При розгляді справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_2 та накладенні на нього адміністративного стягнення, суддею місцевого суду вказані вимоги закону були дотримані та з огляду на встановлені обставини обґрунтовано була застосована практика ЄСПЛ.

Мотивуючи висновки про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_2 стягнення у виді конфіскації вилученої валюти, суддя виходив з того, що вказане додаткове стягнення покладає на ОСОБА_2 індивідуальний надмірний тягар та не відповідає критерію пропорційності, тобто буде сприяти лише погіршенню матеріального становища правопорушника та ніяк не сприятиме його вихованню і попередженню вчиненню нових порушень.

За таких обставин, застосоване до ОСОБА_2 стягнення лише у виді штрафу відповідає принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства і необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини, закріпленого у ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції, а тому суд апеляційної інстанції не вбачається підстав для задоволення апеляційної скарги представника Київської митниці Держмитслужби.

Доводи викладені в апеляційній скарзі представника Київської митниці Державної митної служби України на спростування висновків рішення суду першої інстанції зводяться лише до викладу обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, будь-яких інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не наведено та доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, не зазначено.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КпАП України, 530 МК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Клімова Сергія Георгійовича в інтересах Київської митниці Держмитслужби -залишити без задоволення.

Постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 20 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 16 листопада 2021 року.

Суддя

Київського апеляційного суду Т.А. Семенюк