Справа № 462/6453/20 Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б.
Провадження № 33/811/1891/20 Доповідач в 2-й інстанції: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 ,

потерпілого ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 08 грудня 2020 року

в с т а н о в и в :

Постановою судді Залізничного районного суду м. Львова від 08 грудня 2020 року

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420, 40 грн судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 19.09.2020 близько 10.20 год за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив психологічне домашнє насильство відносно свого колишнього тестя ОСОБА_2 , а саме виражався в його сторону нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

На постанову судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що він не є суб`єктом правопорушення, оскільки не проживає разом із ОСОБА_2 , не є членом його сім`ї, а ОСОБА_2 разом із своєю дружиною проживають окремо за межами м. Львова, та час від часу навідуються до належної їм квартири. 19.09.2020 зі слів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дізнався, що за рішенням суду з них стягнуто заборгованість за водопостачання та водовідведення, тому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 приїхали, щоб виселити його з квартири, з чим він не погоджувався, так як проживає у квартирі лише з метою догляду за дочкою та вважає, що має право проживати там, як колишній член сім`ї. Жодного насильства по відношенню до ОСОБА_2 не вчиняв, та не ображав його нецензурними словами. Звернення до поліції є особистим неприязним ставленням до нього, та бажанням виселити його з квартири.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на викладені в ній мотиви. ОСОБА_1 пояснив, що 19.09.2020 не було жодного конфлікту між ним на ОСОБА_2 , він не висловлювався на його адресу нецензурними словами, та не погрожував фізичною розправою тому і відмовився від надання пояснень під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, та від підпису у протоколі. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наполягають, щоб він виписався із квартири, що він зробити не може, оскільки у квартирі проживає його неповнолітня дочка за якою він доглядає. Не може залишити її та влаштуватись на роботу, оскільки дитина боїться знаходитись у квартирі одна ввечері. Зазначив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомили йому, що рішенням суду з ОСОБА_2 стягується заборгованість за комунальні послуги, він сплачує лише за електроенергію, за інші послуги не оплачує, оскільки пенсії, яку він отримує не вистачає для цього.

Потерпілий ОСОБА_2 у суді апеляційної пояснив, що він є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , час від часу проживають з дружиною у квартирі, а також у м. Рудки. Періодично навідуються до квартири разом із дружиною ОСОБА_3 , коли там знаходяться ОСОБА_1 , то постійно їм погрожує фізичною розправою та нецензурно висловлюється на їх адресу, тому вони неодноразово викликали працівників поліції. Добровільно виписатись із квартири ОСОБА_1 відмовляється. 19.09.2020 ОСОБА_1 теж вчинив конфлікт, погрожував йому фізичною розправою та нецензурно висловлювався на його адресу, чим спричинив шкоду його психічному здоров`ю. ОСОБА_1 запалює ладан та курить ним по всій квартирі, коли йому роблять зауваження з цього приводу він агресивно реагує.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП від 19 вересня 2020 року серії ВАБ № 347106 (а.с. 1);

терміновим заборонним приписом стосовно ОСОБА_1 від 19 вересня 2020 року серії АА №182092 (а.с.2);

довідкою про результати проведення перевірки за зверненням ОСОБА_2 від 19.09.2020 (а.с.3);

письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 19.09.2020 про те, що 19.09.020 близько 10.20 год за адресою: АДРЕСА_2 була свідком того, як її колишній зять ОСОБА_1 , з яким вони спільно проживають виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою в сторону її чоловіка ОСОБА_2 (а.с. 7);

письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 19.09.2020 про те, що 19.09.2020 близько 10.20 год за адресою спільного проживання на АДРЕСА_1 , його колишній зять ОСОБА_1 , висловлювався в його сторону нецензурними словами та погрожував фізичною розправою. Його зять ОСОБА_4 систематично вчиняє скандали та домашнє насильство (а.с. 8);

поясненнями свідка ОСОБА_3 наданими у суді апеляційної інстанції про те, що вона разом з чоловіком проживає у м. Рудки, але періодично навідуються до належної чоловіку квартири за адресою АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований їх колишній зять ОСОБА_1 . До реєстрації ОСОБА_1 у квартирі жодних конфліктів між ним не було, проте після реєстрації ОСОБА_1 висловлював претензії, як до їх дочки, так і до них, а згодом подав позов про розірвання шлюбу. Добровільно знятись з реєстрації ОСОБА_1 відмовляється, не оплачує комунальні послуги, незважаючи на його проживання у квартирі. 19.09.2020 коли вони знаходились із чоловіком ОСОБА_2 у квартирі, ОСОБА_1 погрожував чоловіку фізичною розправою та обзивав його нецензурними словами. Також зазначила, що ОСОБА_1 коли вони перебували на кухні, запалив ладан, та курив ним по всій квартирі, в тому числі і на кухні, вони зробили йому зауваження на що він відреагував агресивно.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства у формі психологічного характеру погрози та образи, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_2 , повністю доведена зібраними у справі доказами.

Апеляційний суд враховує пояснення надані потерпілим ОСОБА_2 та свідком ОСОБА_3 , оскільки такі є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються наведеними вище доказами.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн накладене відповідно до санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 08 грудня 2020 року, щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах