Номер провадження: 3/156/15/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 року смт Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Малюшевська І.Є., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, судді Луцького міськрайонного суду Волинської області,

за ст. 174 Кодексу України про адміністративне правопорушення (надалі КУпАП),

учасники справи:

особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

про права передбачені ст. 268 КУпАП, ст.ст. 10, 63 Конституції України особі роз`яснено,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне:

в с т а н о в и в:

До Іваничівського районного суду Волинської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 174 КУпАП.

Дані матеріали справи надійшли до Іваничівського районного суду Волинської області згідно постанови Волинського апеляційного суду від 04.12.2020 року щодо визначення підсудності.

Раніше дана справа надійшла до Луцького міськрайонного суду Волинської області проте оскільки ОСОБА_1 являється суддею Луцького міскрайонного суду, то голова Луцького міскрайонного суду звернувся до Волинського апеляційного суду з поданням про передачу вищевказаної справи для розгляду до іншого суду в порядку ст.ст.34, 75 КПК України. Постановою Волинського апеляційного суду від 26.11.2020 року цю справу передано на розгляд до Рожищенського районного суду Волинської області. 02 грудня 2020 року до суду надійшла вказана справа, яка згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Рожищенського районного суду Волинської області від 02.12.2020 року була передано на розгляд судді Сілічу І.І. Постановою Рожищенського районного суду Волинської області від 02.12.2020 року було задоволено заяву про самовідвід судді Рожищенського районного суду Волинської області Сіліча Івана Івановича у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченогост.174КУпАП, а справу №161/18968/20 про адміністративне правопорушення передано для повторного перерозподілу автоматизованою системою документообігу суду. У зв`язку з неможливістю утворити склад суду для розгляду справи про адміністративне правопорушення голова суду звернувся в апеляційний суд із поданням, в якому ставиться питання про передачу вищевказаної справи для розгляду до іншого суду.

Діючи за аналогією права в судовому засіданні 20.01.2021 року учасникам було роз`яснено процесуальні права та обов`язки, а також право заявляти відвід. Відвід складу суду заявлено не було.

Судове засідання було призначено на 05.01.2021 року, в яке ОСОБА_1 з`явився, надав пояснення по суті справи, заявив клопотання про виклик свідків та уповноваженої на складення протоколу особи для дачі пояснень та з`ясування обставин справи, у зв`язку з чим судове засідання було відкладено на 20.01.2021 року.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18№ 529739 від 15.11.2020 року, складеного начальником СРПП № 3 Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області Гачкевичем О. В. вбачається, що 15.11.2020 року о 12 год. 15 хв. ОСОБА_1 здійснив постріли з мисливської рушниці МЦ 21-12 № НОМЕР_1 у с. Липини, на відстані 50 метрів від будинку гр. ОСОБА_2 по АДРЕСА_3 ., тобто в населеному пункті.

У судовому засіданні 05.01.2021 року ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, при цьому пояснив, що цього дня зібрався на полювання, оскільки має всі необхідні дозвільні документи. Перебуваючи за межами села на території мисливських угідь з собаками скористався петардами для сполохання здобичі. Відстань від місця його полювання до найближчої вулиці селища більше200 м.

В судовому засіданні 20.01.2021 року працівник поліції, який склав протокол, ОСОБА_3 пояснив, що в цей день він з напарником прибули на виклик у с. Липники. Зі слів свідків в ході виконання своїх обов`язків ним було складено протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.174 КУпАП.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що перебуваючи вдома, почула постріли. Виглянувши з вікна, побачила сусіда, який прямував до чоловіка зі зброєю. Оскільки не могла розраховувати на адекватність дій незнайомого чоловіка, налякана вибігла на вулицю, щоб з`ясувати причини вчинення пострілів цим чоловіком.

Свідок ОСОБА_5 суду підтвердила, що перебуваючи на подвір`ї почула ніби 2 постріли. Згодом побачила, що з-за будинку сусідів прямує чоловік зі зброєю. ЇЇ чоловік відразу прийняв рішення зателефонувати та викликати поліцію, оскільки незнайомий чоловік намагався втекти. Свідок зазначила, що при розмові з незнайомим чоловіком останній повідомив, що вийшов на полювання та поруч із людьми розрядив зброю.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що, перебуваючи на вулиці, цього дня почув хлопки схожі на постріл. Вийшовши за межі своєї огорожі побачив чоловіка з рушницею, якого запитав, чому він тут стріляє. На що той йому відповів, що знаходиться в межах УТМР, тому має право тут полювати. Оскільки чоловік з рушницею поводився неприязно та агресивно, відтак свідок вирішив викликати патруль поліції, для складення протоколу.

Стаття 9 КУпАП регламентує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна абонеобережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Обов`язковими ознаками, за наявності сукупності яких діяння визнається правопорушенням, є: об`єкт правопорушення, об`єктивна сторона правопорушення, суб`єктправопорушення та суб`єктивна сторона правопорушення.

Стаття 252 КУпАПпередбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується навсебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язанийз`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чиє підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

У КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановлюються в конкретній справі. У вищевказаних процесуальних документах, зокрема, необхідно викласти всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, і обґрунтувати наявність складу правопорушення та його кваліфікацію.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують(визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Диспозиція ст.174КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за стрільбу з вогнепальної чи холодної метальної зброї,пристроїв для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії або пневматичної зброї калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду в населених пунктах і в не відведених для цього місцях, а також у відведених місцях з порушенням установленого порядку.

Санкція ст.174КУпАП передбачає накладення штрафу з конфіскацією зброї, пристроїв для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії і бойових припасів.

Адміністративне правопорушення, передбачене ст.174КУпАП є правопорушенням, посягає на громадський порядок і громадську безпеку.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.174КУпАП є суспільні відносини у сфері громадського порядку та громадської безпеки.

Об`єктивною стороною цього правопорушення є протиправне діяння у вигляді стрільби. Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме місце, яке спеціально не відведене для пострілів з вогнепальної зброї.

Так, в справі відсутні відомості про те, чи складався протокол огляду місця події або мисливської рушниці, що є обов`язковою інформацією, необхідною для вирішення питання про її конфіскацію в разі визнання винним особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 174 КУпАП. Так, в судовому засіданні працівник поліції пояснив, що рушниця була вилучена, патрони не вилучалися, гільзи на місці вчинення не виявлено, оскільки не проводився огляд місця події, рушниця на предмет вчинення пострілів шляхом проведення експертизи не проводилася. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення саме на посадову особу, яка його складає, покладається обов`язок надання суду доказів на підтвердження того правопорушення, яке зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із змісту чинного законодавства встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення має доводитися належними доказами, які збираються органом чи посадовою особою та лягають в основу інкримінованого особі діяння.

Однак матеріали справи не відповідають вказаним критеріям із наступних підстав.

Як зазначив сам працівник поліції, ним було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі пояснень ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , при цьому пояснення самого ОСОБА_1 до уваги працівником поліції взяті не були, не проведено огляд місця де здійснювався постріл.

Матеріали справи взагалі не містять жодних доказів проведення таких пострілів ОСОБА_1 саме із рушниці МЦ 21-12 № НОМЕР_1 , оскільки свідки, на письмові пояснення яких опирався поліцейський при складенні протоколу про адміністративні правопорушення, не вказують, що постріли були здійснені саме з цієї зброї. Як вбачається з матеріалів справи, зброя була вилучена працівниками поліції, однак, доказів на підтвердження проведення огляду рушниці на предмет проведення з неї пострілів в указаний час не проводився.

З формулювання обставин, які викладені у вказаному вище протоколі про адміністративне правопорушення, вчинення якого інкриміноване ОСОБА_1 неможливо зробити висновок про те, в якій формі виражається об`єктивна сторона цього правопорушення, адже здійснення ним пострілів саме із рушниці МЦ 21-12 матеріалами справи не доведено. Також в справі відсутній протокол огляду місця події, під час якого було оглянуто зброю на предмет здійснення з неї пострілу, не встановлено місце знаходження та не оглянуто відстріляну гільзу.

Разом із тим, у справі відсутні належні, допустимі і достатні докази того, що 15.11.2020 року ОСОБА_1 здійснював постріли з цієї або іншої зброї в населеному пункті. Наявні у справі письмові пояснення свідків ґрунтуються на припущеннях, оскільки жоден зі свідків не бачив, що постріли здійснювала саме дана особа. Свідки чули лише звуки пострілів, так звані хлопки, що само по собі не може доводити винуватість певної особи. Інших відомостей, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, матеріали справи не містять.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого (евентуального) умислу.

Тобто, для встановлення істини по справі та належної оцінки дій ОСОБА_1 має значення саме місце скоєння правопорушення та наявність прямого чи не прямого умислу.

Усі свідки, допитані в судовому засіданні, заявили, що на місці події ОСОБА_1 визнавався факт вчинення ним пострілів, однак він наполягав, що тут полювати не заборонено, оскільки це територія УТМР. Проте, дані пояснення свідків спростовуються відео, оглянутому в судовому засіданні, в якому зафіксовано, що громадянин ОСОБА_1 зазначив, що він не стріляв. Суд не бере до уваги свідчення ОСОБА_1 , що ним з дому взято та заряджено у рушницю 5 патронів та при розряджанні рушниці саме така кількість патронів і була вилучена та поміщена до кишені, оскільки дані твердження не підтверджується будь-якими іншими доказами, і крім слів самого ОСОБА_1 встановити це не вдається за можливе.

Таким чином, достатніх і переконливих доказів того, що ОСОБА_1 здійснив постріл в населеному пункті та свідомо порушив правила використання саме зброї, визначеної ст.174 КУпАП, що є необхідними ознаками об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого останньому адміністративного правопорушення, не встановлено.

Водночас абз. 3 та 5 п.2 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" передбачає, що з метою раціонального використання мисливських тварин, охорони диких тварин, а також середовища їх перебування забороняється: полювання в заборонених для цього місцях, а саме: у межах населених пунктів (сіл, селищ, міст), за винятком випадків, передбачених рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських рад, в угіддях, не зазначених у дозволі; на відстані ближче ніж 200 метрів від будівель населеного пункту та окремо розташованих будівель, де можливе перебування людей

Як вбачається зі ст. 14 вказаного Закону документами на право полювання (для громадян України) є: посвідчення мисливця; щорічна контрольна картка обліку добутої дичини і порушень правил полювання з відміткою про сплату державного мита; дозвіл на добування мисливських тварин (ліцензія, відстрільна картка, дозвіл на діагностичний та селекційний відстріл тощо); відповідний дозвіл на право користування вогнепальною мисливською зброєю у разі її використання; паспорт на собак мисливських порід, інших ловчих звірів і птахів у разі їх використання під час полювання.

Зазначені документи мисливець зобов`язаний мати під час здійснення полювання, транспортування або перенесення продукції полювання і пред`являти їх на вимогу осіб, уповноважених здійснювати контроль у галузі мисливського господарства та полювання.

З долучених до справи копій документів вбачається, що він є мисливцем та має відповідні посвідчення, дозволи на зберігання та носіння мисливських рушниць, членський квиток Українського товариства мисливців і рибалок, контрольну картку обліку добутої дичини з терміном дії по 30 квітня 2021 року. Також ОСОБА_1 Луцькою районною організацією Українського товариства мисливців і рибалок була видана картка відстрільна хутрового звіра №001857, з кінцевим терміном дії 10 січня 2021 року.

Свідки підтвердили, що з зовнішнього вигляду та огляду чоловіка, було зрозуміло. що він вийшов на полювання, тому суд ставиться критично до показів свідків, що особа, яка понад 30 років займається мисливством свідомо і легковажно допустила б порушення і вчинила постріли в населеному пункті,порушуючи вимоги закону. Та, враховуючи, що схема, яка долучена до протоколу, складалася у відсутності ОСОБА_1 судом не береться до уваги, оскільки останній не був ознайомлений із його змістом, відтак був позбавлений можливості спростувати вказані там заміри. В судовому засіданні пояснив, що знаходився значно дальше, ніж це зазначено у схемі.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних доказів не достатньо для встановлення наявності адміністративного правопорушення.

Таким чином суд констатує, що в наявних в матеріалах справи документах, відсутні об`єктивні докази про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.174 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Заслухавши працівника поліції Гачкевича О.В., свідків дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 174 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

За відсутності інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 174 КУпАП, які визначені в протоколі, у суду відсутні підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

З цього приводу, на думку суду, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено достатньо доказів, які б могли підтвердити сам факт вчинення правопорушення з вини ОСОБА_1 .

Отже суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи положення ст. 62 Конституції України, приходить до висновку, що провадження в даній справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Із матеріалів справи вбачається, що у ОСОБА_1 було вилучено рушницю МЦ 21-12 кал., право на зберігання та носіння якої стверджується дозволом № НОМЕР_2 .

Згідно ст. 283 КУпАП постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи.

Оскільки матеріалами справи вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 174 КУпАП не доведена, тому вилучена рушниця підлягає поверненню її законному володільцю.

З урахуванням викладеного відсутня можливість поза розумним сумнівом встановити наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.174 КпАП України.

Також суд не бере до уваги пояснення ОСОБА_1 , що протокол складено з порушенням вимог КУпАП, а саме: не зазначено місце вчинення правопорушення та йому не роз`яснено права та обов`язки, як заявлені безпідставно, оскільки в протоколі такі відомості вказані.

Таким чином, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі у зв`язку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративного правопорушення, передбачених ст. 174, КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174, ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 174 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Судові витрати повинні бути віднесені за рахунок державного бюджету.

Мисливську рушницю МЦ 21-12, калібру, 12, № НОМЕР_1 , яка зберігається в кімнаті зберігання зброї Луцьке РВП Луцького відділення поліції ГУНП в Волинській області, повернути ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І. Є. Малюшевська