ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/684/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2021 р. Суддя Дарницького районного суду міста Києва Гусак О.С.,розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованогота який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

до Дарницького районного суду міста Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 11 листопада 2020 року серії ГП № 532881, згідно з яким ОСОБА_1 11 листопада 2020 року близько 16 год. 10 хв. по вул. Вербицького 36-Б/1, м. Київ, здійснював регулярне перевезення пасажирів за маршрутом № 529 на т. з. Богдан д.н.з. НОМЕР_1 з перевищенням встановленої на перевезення кількості пасажирів, а саме перевозив 26 пасажирів при допустимій нормі 23, чим порушив підпункт 2 пункту11 постанови Кабін ету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі - Постанова № 641) та положення Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», за що передбачено адміністративну відповідальність, встановлену частиною першою статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

В судове засідання з`явився ОСОБА_1 , вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов до наступних висновків.

Диспозицією частини першої статті 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей.

Правила поведінки осіб під час карантину встановлені підзаконними нормативно-правовими актами, згідно з якими на території України запроваджено карантин.

Постановою № 641 на території України запроваджено карантин з 1 серпня по 19 грудня 2020 року.

Підпунктом 2 пункту 11 вказаної постанови в редакції, яка діяла на час складання протоколу, забороняється на території України здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Станом на час розгляду судової справи пункт 11 Постанови № 641 на підставі пункту 4 Змін, що вносяться до Постанови № 641, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2020 року № 1100, втратив чинність.

З огляду на те, що підпунктом 10 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», яка чинна на час розгляду справи, фактично дублюються положення підпункту 2 пункту 11 Постанови № 641 щодо заборони здійснення регулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом з урахуванням певних особливостей відповідальність за вказані дії не скасована.

За юридичною позицією Конституційного СудуУкраїни закріплений в статті 58 Конституції України принцип незворотності дії законів та інших нормативно правових актів треба розуміти так, що дія нормативно-правового акта починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (абзац другий пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №1-рп/99).

З огляду на викладене, втрата чинності зазначених в протоколі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення положень нормативно-правового акту не є перепоною для встановлення судом чи охоплюються дії ОСОБА_1 складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті44-3 КУпАП.

Частиною другою статті 251 КУпАП тягар збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

До протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення долучено лише пояснення ОСОБА_1 та рапорт інспектора УПП у м. Києві Рабощука М.І., в якому вказано про допущену в протоколі описку - « ОСОБА_2 » та висловлено прохання вважати правильним « ОСОБА_1 ». Інших доказів на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення до протоколу не долучено.

ОСОБА_1 у протоколі про вчинення ним адміністративного правопорушення та у долучених до протоколу поясненнях вказав, що з протоколом не згоден.

В судовому засіданні зазначив, що він перевозив пасажирів у кількості 21 особа, а не 26, як зазначено у протоколі.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Конституцією України закріплено принцип невинуватості особи, згідно з яким усі сумніви у винуватості особи тлумачаться на його користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості (стаття 62).

З огляду на встановлені судом обставини, надані суду докази у їх сукупності, судом встановлено, що органом, яким складено протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не надано належних доказів перевезення ОСОБА_1 пасажирів в кількості більшій, ніж це передбачено технічною характеристикою транспортного засобу, яким він керував.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною першою статті 44-3 КУпАП.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною першою статті 44-3 КУпАП, провадження у справі необхідно закрити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 44-3, 247, 284, суд

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя О.С. Гусак