Справа № 496/4451/21
Провадження № 3/496/3020/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Пасечник М.Л., розглянувши матеріали, які надійшли від Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працююча, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 904333 від 17.09.2021 року за ч.1 ст. 184 КУпАП, відповідно до якого вона, в АДРЕСА_1 , не виконує домашні обов`язки по догляду за дітьми ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: була в алкогольному сп`янінні та в домі було брудно, розкидані речі, затхле повітря.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 28.09.2021 року адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП повернуто до Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області для належного оформлення.

10.11.2021 року адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП було повернуто до суду, однак вказані в постанові від 28.09.2021 року недоліки Одеським районним управління поліції №2 ГУНП в Одеській області не були усунуті в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність повторного повернення адміністративного матеріалу для доопрацювання органу, який його склав з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252 КУпАП, орган (посадова особа), яка розглядає справу про адміністративне правопорушення для всебічного, повного, об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, зобов`язана встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи за допомогою зібраних доказів, які повинні бути відповідним чином оцінені.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст. 184 КУпАП адміністративна відповідальність настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Зазначена норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно - правових актів, які регулюють відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх.

Права неповнолітніх дітей закріплюються Конституцією України, Конвенцією ООН про права дитини, Законом України "Про охорону дитинства", Сімейним кодексом України та іншими нормативно - правовими актами, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я і фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. А об`єктивна сторона за ч. 1 ст. 184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей, незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей являє собою бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.

Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата та місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Складений 17.09.2021 року протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 904333 стосовно ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не розкрита суть адміністративного правопорушення (в чому саме полягає ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з зазначенням конкретних фактів).

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовані норми законодавства, якими обов`язки щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей передбачені та які вимоги порушено (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» містить в собі частини, які мають бути вказані у протоколі), що прямо визначено принципам правової визначеності, закріплені у численних рішеннях ЄСПЛ (п. 31 рішення від 28.10.2003 року у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia), заява № 589973/00); п. 109 рішення від 13 грудня 2001 року у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia v. Moldova), заява № 45701/99); п. 54 рішення від 23.09.1998 року у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Відповідно до п. 24 Постанови пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки вказані обставини унеможливлюють розгляд даної справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП, справа підлягає поверненню для належного оформлення.

Керуючись ст. ст. 184, 245, 251, 256, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали справи відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 1 КУпАП повернути до Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області, для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя М.Л. Пасечник

Строк пред`явлення постанови до виконання

згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили

"___" ____________ 2021 року