Справа № 370/1726/21 Головуючий в суді І інстанції - Мазка Н.Б.
Провадження № 33/824/4965/2021 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., з участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Роздайбіда М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Кривошей О.Ю. на постанову судді Макарівського районного суду Київської області від 28 вересня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Макарівського районного суду Київської області від 28 вересня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 09 липня 2021 року о 21 годині 15 хвилин, в смт. Макарів по вул. Довга, 96, як власник транспортного засобу передав керування транспортним засобом водію ОСОБА_2 , яка знаходилася в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовилася за допомогою Alcotester Drager, чим порушила вимоги п.п.2.9г, 2.5 ПДР України.

У апеляційній скарзі захисника указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Так, апелянтом зазначено про те, що відповідальність за порушення п. 2.9г ПДР України передбачена лише у випадку підтвердженого факту перебування особи, якій передано керування транспортним засобом у стані сп`яніння. Разом з тим, в матеріалах провадження відсутні докази проходження водієм ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків та його результат. Поряд з цим, захисник зауважив, що ОСОБА_1 не передавав керування транспортним засобом водію ОСОБА_2 , а остання самостійно без його відома взяла ключі від транспортного засобу та керувала ним. Також, на переконання апелянта, місцевий суд накладаючи стягнення на ОСОБА_1 не в повній мірі враховував вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, оскільки стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є різним, у відповідності до суб`єктного складу. Так, оскільки ОСОБА_1 в даному провадженні не є водієм, а є іншою особою в розумінні положень Правил дорожнього руху України та Закону України «Про автомобільний транспорт», то в разі доведення його вини, на останнього повинно бути накладено стягнення лише у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до оскаржуваної постанови у вину ОСОБА_1 поставлено вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у тому, що він 09 липня 2021 року о 21 годині 15 хвилин, в смт. Макарів по вул. Довга, 96, як власник транспортного засобу передав керування транспортним засобом водію ОСОБА_2 , яка знаходилася в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовилася за допомогою Alcotester Drager.

Між тим, ці висновки судді зроблені на підставі неповно досліджених доказів та внаслідок неналежної оцінки доказів і погодитись із ними не можливо.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, для настання відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції необхідна наявність сукупності елементів складу адміністративного правопорушення. В даному випадку необхідна наявність наступних елементів складу адміністративного правопорушення в сукупності: перебування особи, якій передано керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; усвідомлення особою, яка передає керування транспортним засобом того, що ця особа перебуває у стані алкогольного сп`яніння; добровільна, з власної волі передача керування транспортним засобом.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" допуском до керування транспортним засобом особи, яка не має права ним керувати або перебуває у стані сп`яніння, визнають усну чи письмову згоду, розпорядження, вказівку особи, відповідальної за технічний стан чи експлуатацію цього засобу, про його використання у сфері дорожнього руху таким водієм. Як допуск можна розглядати також мовчазну згоду, видачу маршрутного листа, передачу ключів і документів або керма, не відсторонення водія від керування тощо.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , наданих в суді апеляційної інстанції, 09.07.2021р. він був у сусіда коли почув звук заведеного двигуна. Коли він повернувся додому то побачив, що його співмешканка ОСОБА_2 на автомобілі виїхала з двору. Однак вона проїхала близько 200 м та потрапила у ДТП, а тому він пішов на місце події. Також зазначив, що автомобіль йому не належить, а належить колишньому чоловіку ОСОБА_2 і вона мала вільний доступ до ключів від автомобіля.

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи, у тому числі і долучений до протоколу відеозапис з нагрудної камери працівника поліції не містить доказів того, що ОСОБА_1 передав керування автомобілем ВАЗ 21099 ОСОБА_2 . Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення від 09.07.2021р. щодо ОСОБА_1 не конкретизовано в який спосіб ОСОБА_1 було передано керування транспортним засобом ОСОБА_2 .

Також матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Так, зі змісту складеного щодо ОСОБА_1 протоколу вбачається, що ОСОБА_2 відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. З пояснень ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.2.5 ПДР, тобто за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Отже, судом не встановлено факту перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння

Суд звертає увагу на те, що чинним законодавством не передбачено відповідальності за передачу керування транспортним засобом особі, яка в подальшому відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містить зазначення об`єктивної та суб`єктивної сторони складу інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що позбавило ОСОБА_1 можливості здійснювати захист своїх інтересів у даній справі.

Також матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом ОСОБА_2 та що ОСОБА_2 перебувала в стані алкогольного сп`яніння, тобто не містять доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та необхідності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, постанова судді Макарівського районного суду Київської області від 28 вересня 2021 року щодо ОСОБА_1 не може визнаватись законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Кривошей О.Ю. задовольнити.

Постанову судді Макарівського районного суду Київської області від 28 вересня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька