П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2021 р. Справа № 414/2353/20

Провадження № 3/414/32/2021

Суддя Кремінського районного суду Луганської області Ковальов В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від заступника начальника Кремінського ВП ГУНП в Луганській області І. Жукова, протокол серії БР № 013229 від 09 листопада 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює на Рубіжанський КТК, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 09 листопада 2020 року о 10-20 годині смт. Красноріченське по пров. Садовий біля буд. 4 водій ОСОБА_1 керував т/з мопед іноземний д/н ВВАВ 3917 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що він їхав на скутері, його зупинили працівники поліції. Ознаків сп`яніння у нього не було, йому запропонували проїхати до лікарні, а Драгера у них не було.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Частиною 1 ст. 9 вказаного Кодексу передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 цього Кодексу настає за керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння. Тобто це два окремі склади адміністративного правопорушення, для яких характерні різні об`єктивні і суб`єктивні ознаки.

Саме в протоколі про адміністративне правопорушення мають бути відображені всі істотні обставини справи, які мають відображати всі елементи складу правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , останній підтвердив, що 09.11.2020 він їхав на мопеді та його зупинили працівники поліції. Напередодні ввечері він вживав алкогольні напої. В ході розмови працівники поліції виявили, що з порожнини рота ОСОБА_1 йде запах алкоголю, та при цьому останній відмовився від проходження на стан алкоголю на місці та у медичному закладі у присутності двох свідків (а.с.2).

Письмові пояснення свідків в матеріалах справи відсутні.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису, який міститься на DVD-R з написом «(мовою оригіналу) 2. Видео Пистрий» (а.с. 4) вбачається, що ОСОБА_1 , якого зупинили працівники поліції, стоїть поряд із мопедом та на запитання працівника поліції відмовився від проходження, в присутності двох свідків, що останні підтвердили. Але при цьому працівники поліції ставлячи ОСОБА_1 запитання не уточнили проходження чого саме вони йому пропонують і як наслідок, ОСОБА_1 відмовився від проходження, але останній не зазначив від проходження чого саме він відмовляється. Також на відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння.

Тобто, із дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 в установленому законом порядку пройти огляд саме на стан алкогольного сп`яніння, від чого він відмовився, а, просто містить інформацію, що ОСОБА_1 відмовився від проходження, але не містить інформації від проходження чого ж саме від відмовився.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, а визнання вини останнім у письмових поясненнях за відсутністю інших доказів, не є достатнім для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналогічного висновку дійшов ВС у постанові від 08 липня 2020 року у справі №177/525/17.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 7 розділу І цієї Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.п. 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Тобто, у разі виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння і після відмови цього водія від (або ж незгоди водія з результатами такого огляду), працівник поліції повинен запропонувати такому водію пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я. У разі ж, якщо водій відмовився проходити такий огляд як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, працівник поліції повинен залучити двох свідків, щоб у їх присутності скласти протокол про адміністративне правопорушення. Зазначена процедура покликана повно та всебічно забезпечити дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Проте з досліджених у судовому засіданні доказів не вбачається, що працівники поліції встановивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння поліції, запропонували останньому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, так само, як і не вбачається відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду на місці зупинки, а також не вбачається, що йому запропонували пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я та останній відмовився від його про проходження.

Так, в силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Згідно абз. 3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд відповідно до вимог ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року при розгляді справ застосовує Конвенцію та практику цього суду як джерело права.

ЄСПЛ у рішенні «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» зазначив, що Український уряд визнав кримінально-правовий характер КУпАП.

У той же час, у рішеннях ЄСПЛ у справах «Малофєєв проти Росії» від 30.05.2013 та «Карелін проти Росії» від 20.09.2016 наголошується, що суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки в такому випадку обвинувачення буде підтримуватися самим судом, що матиме наслідком порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

При цьому, зважаючи на принципи змагальності та диспозитивності даного виду судочинства, обов`язок довести обставини, на які посилається орган, який ініціює притягнення особи до адміністративної відповідальності, покладається саме на цей орган. Так, у ч. 2 ст. 251 КУпАП наголошується, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі серії БР № 013229 від 09 листопада 2020 року, не підтверджуються належними, допустимими та достатніми доказами на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу суд приходить висновку про необхідність закриття провадження в справі.

Керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 284 КУпАП суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга може бути подана до Луганського апеляційного суду через Кремінський районний суд Луганської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя В.М. Ковальов