П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого столяром ТОВ «Чернігів Продакшен ЛТД», про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 517452 від 21 листопада 2020 року «20 листопада 2020 року гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи за місцем свого проживання, вчинив відносно своєї дружини та дітей насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного характеру, а саме: перешкоджання перебуванню за місцем проживання вимиканням світла та опалення, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП».

Перше судове засідання у даній справі було призначено на 18 грудня 2020 року.

18 грудня 2020 року захисник гр. ОСОБА_1 адвокат Андріяш Р.П. подав до канцелярії суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи, яку було задоволено судом, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено.

Наступне судове засідання призначено на 11 січня 2021 року.

Перед початком судового розгляду справи гр. ОСОБА_1 було роз`яснено права відповідно до вимог статті 268 КУпАП, а також положення статті 63 Конституції України.

У судовому засіданні гр. ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не визнав та пояснив, що станом на 20 листопада 2020 року він дійсно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , у будинку свого брата гр. ОСОБА_2 , який перебуває за кордоном. За цією ж адресою зареєстровано місце проживання його колишньої дружини ОСОБА_3 та їхніх двох спільних дітей. Гр. ОСОБА_3 та діти за місцем реєстрації не проживали з серпня 2019 року, однак 20 листопада 2020 року близько 20-ої години його колишня дружина разом з дітьми, своє сестрою та її чоловіком, без попередження, приїхала до домоволодіння та заявила, що віднині вона та діти будуть проживати тут. Знаючи, що у провадженні Черкаського районного суду Черкаської області на той момент перебувала цивільна справа за позовом його брата ОСОБА_2 про визнання гр. ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, гр. ОСОБА_1 рекомендував останній, щоб питання про можливість проживання у будинку вона вирішувала з безпосереднім його власником. Зауважив, що проти того, аби ОСОБА_3 та діти залишились в помешканні, він не заперечував, але вимагав, щоб сестра його колишньої дружини разом з чоловіком покинули дім. На цьому ґрунті між ним та гр. ОСОБА_3 виникла сварка. Під час сварки образ, погроз, нецензурної лайки на адресу гр. ОСОБА_3 не висловлював, проте відмітив емоційний тон розмови, який пояснив тим, що з моменту розірвання шлюбу між ними склалися неприязні відносини. Факт перешкоджання перебуванню колишньої дружини та дітей за місцем проживання шляхом вимикання світла та опалення в будинку категорично заперечив.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Андріяш Р.П. у судовому засіданні просив суд закрити провадження у справі про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення та подав письмове клопотання про це.

Заслухавши пояснення гр. ОСОБА_1 та його захисника адвоката Андріяша Р.П., дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно з частинами другою - четвертою статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У протоколі про адміністративне правопорушення, зміст якого передбачений ст. 256 КУпАП, обов`язково має бути зазначено: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Указані вимоги щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення викладено у ІІ Розділі Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06 листопада 2015 року.

При цьому, суд констатує, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 517452, складеному відносно гр. ОСОБА_1 , не вказано жодного свідка події, хоча з матеріалів справи та пояснень останнього у судовому засіданні вбачається, що такі особи є.

Разом з тим, з письмових пояснень гр. ОСОБА_3 встановлено, що 20 листопада 2020 року близько 20-ої години 00 хвилин вона повернулась додому з дітьми, а її колишній чоловік ОСОБА_1 , з яким вони офіційно розлучені з жовтня 2019 року, але мають спільне майно та проживають за однією адресою, перешкоджав їм потрапити до будинку, виганяючи на подвір`я, вчиняючи домашнє насильство.

Водночас, у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 517452 зазначено, що гр. ОСОБА_1 перешкоджав перебуванню колишньої дружини та дітей за місцем проживання вимиканням світла та опалення.

Письмовими поясненнями гр. ОСОБА_3 дані обставини не підтверджено.

Таким чином, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в інкримінованому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

Відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 передбачає вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року, домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 частини 1 статті 1 цього Закону визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

При цьому, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення щодо гр. ОСОБА_1 вбачається, що при складенні протоколу можливість настання чи настання шкоди психічному здоров`ю потерпілої особи, встановлена не була.

Відтак, обопільні словесні образи та лайка в межах довготривалого конфлікту, який склався між гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 , за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю останньої, не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до положень п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин: відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, оскільки судом не встановлена наявність в діях гр. ОСОБА_1 обов`язкового елементу складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, його об`єктивної сторони, прихожу до висновку про необхідність закриття провадження по справі на підставі положень п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП,-

у х в а л и л а:

Закрити провадження у справі про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до судової палати у кримінальних справах Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня ухвалення постанови.

Суддя: Т. А. Миколаєнко