ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/18364/21

Пров. №3/766/9724/21

10.11.2021 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Рябцева М.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП щодо:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

встановив:

ОСОБА_1 26.09.2021 року о 03.55 год. в Херсонській області смт. Комишани, вул. Радянська, керував транспортним засобом Хонда Діо д/н б/з з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на с тан сп`яніння водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В судові засідання, призначені на 25.10.2021, 10.11.2021 року ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, шляхом направлення СМС-повідомлень та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява №50966/99 від 14.10.2003).

Протокол про адміністративне правопорушення було складено у присутності ОСОБА_1 отже останньому було відомо про існування судового провадження відносно нього. Проте зловживаючи своїми правами ОСОБА_1 не вжив належних заходів, щоб дізнатись про стан судового провадження, заяв та клопотань, в тому числі про зміну місця проживання, до суду не подавав.

З огляду на викладене судом не встановлено поважних причин неявки ОСОБА_1 до суду, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП не є перешкодою для розгляду адміністративної справи, а тому вважає за можливе надати оцінку фактам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення за відсутності останньго.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1ст. 130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами:

-Протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 014289 від 26.09.2021 року, в якому викладені обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення;

-Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння;

-відео-файлом з нагрудного відео-реєстратора поліцейських, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, проте останній відмовився в присутності двох свідків та пояснив, що перевіряв справність мопеду, перед цим випив пляшку пива;

-Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 які підтвердили обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення;

Оцінюючи вищевикладені докази, слід зазначити.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.252КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так п. 2.5. ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Наведена норма не містить виключень і обставин, які б надавали водію право відмовитись від такого огляду. Отже ОСОБА_1 в установленому законом порядку був зобов`язаний пройти такий огляд. Наведене порушення є вчиненим з моменту засвідчення такої відмови.

Дії поліцейських в наведеній ситуації в першу чергу регламентовані нормами Наказу МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», відповідно до п. 2 розділу І якого огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Так з вищевикладених доказів вбачається, що поліцейськими були встановлені відповідні ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 що в свою чергу мало своїм наслідком законну вимогу про проходження огляду на встановлення стану сп`яніння. Оскільки ж відповідно до п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, а тому представниками поліції з дотриманням вищевикладених вимог Інструкції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У свою чергу відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування(п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України№14від 23.12.2005р.« Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

Дійсно за конструкцією норми ст. 130 КУпАП відповідальності підлягають саме особи, що керують транспортним засобом, а тому вказана обставина підлягає першочерговому з`ясуванню, а в подальшому і доказуванню при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи наведені докази суд вважає їх такими, що підтверджують обставини вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 130 , ставити їх під сумнів підстав не вбачається.

Досліджені судом докази, встановлені під час складання протоколу про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 і є належним підтвердженням допущених останньою порушень, докази узгоджуються між собою щодо часу, місця та обставин вчиненого ОСОБА_1 , правопорушення, ставити їх під сумнів підстав немає, останнє доводять факт інкримінованого ОСОБА_1 протиправної дії.

При вирішенні питання щодо міри адміністративної відповідальності виходжу з наступного.

Враховуючи викладене вище, характер та обставини вчинених правопорушень, суд приходить до висновку про необхідність застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки відповідно до довідки УПП в Херсонській області ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував взагалі.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, у зв`язку з чим на вимогу п. 5 ч. 2ст.4Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 , підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33, 36, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.

(Рахунок отримувача UА0021001 Одержувач ГУК у Херсон обл/Херсон обл/21081300 Код отримувача ( ЄДРПОУ)37959517 Назва банку Казначейство України (ЕАП) Код класифікації доходів бюджету 21081300)

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

(отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

СуддяМ. С. Рябцева