Справа № 308/8960/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

08.11.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його представника, адвоката Дурдинця В.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Дурдинець В.В. в інтересах ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2021 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, школяра,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Згідно з постановою, 04.07.2021, о 21 год 00 хв, по пл. Б. Хмельницького, біля будинку № 2, у м. Ужгород, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Golf», н. з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України. Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

В апеляційній сказі адвокат Дурдинець В. В. вказує на те, що постанова є незаконною. Посилається на те, що ОСОБА_1 є неповнолітнім і судом не надано правового обґрунтування доцільності застосування положень ст. 24-1 КУпАП. Також зазначає, що місцевим судом не встановлено відомостей щодо навчання ОСОБА_1 , а саме те, що він є учнем гімназії (11-В клас). Разом з тим, вказує, що ОСОБА_1 не заперечив обставини вчинення ним передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП адміністративного правопорушення, а постановою Ужгородського міськрайонного суду від 04.10.2021 провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення. Вважає, що відносно ОСОБА_1 є можливим застосування одного із заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП. Просить постанову скасувати та закрити провадження у справі.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його представника, адвоката Дурдинця В. В., які підтримали апеляційну скаргу; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду таке.

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП є правильним.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є безпідставними, оскільки винуватість останнього у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених судом першої та апеляційної інстанції доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.

Так, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №295051, 04.07.2021, о 21 год 00 хв, по пл. Б. Хмельницького, біля будинку № 2, у м. Ужгород, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Golf», н. з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України. Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Підписами у протоколі ОСОБА_1 засвідчив, що ознайомлений зі змістом протоколу, копію його отримав.

Розпискою ОСОБА_1 від 04.07.2021, підтверджено факт залишення ним транспортного засобу марки «Volkswagen Golf», н. з. НОМЕР_1 за адресою: вул. Менделєєва, м. Ужгород.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 295050, 04.07.2021, о 21 год 00 хв, по пл. Б. Хмельницького, біля будинку № 2, у м. Ужгород, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf», н. з. НОМЕР_1 ,на перехресті при наявності дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» здійснив рух прямо зі смуги, яка передбачає рух направо, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Своїми підписами ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений, відомості щодо його особи - правильні, копію документу отримав.

Вказані у протоколах про адміністративне правопорушення обставини підтверджуються рапортом інспектора взводу № 2 роти № 2батальйону УПП в Закарпатській області лейтенанта поліції Шакояну Д. Г. З рапорту також убачається, що під час спілкування з особою, яка керувала транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», н. з. НОМЕР_1 було встановлено анкетні дані його - ним виявився громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки ОСОБА_1 є неповнолітнім та не отримував посвідчення водія на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими та зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень під час їх збирання апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що представник поліції лейтенант Шакояну Д. Г. був упереджений при складанні щодо ОСОБА_1 вищевказаних протоколів про адміністративне правопорушення та рапорту.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість поліцейського у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до підпису наявних у матеріалах справи документів, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення, - на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний поліцейський діяв у межах наданих йому повноважень.

Що стосується доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не надано правового обґрунтування доцільності застосування положень статті 24-1 КУпАП при ухваленні оскаржуваної постанови, на переконання апеляційного суду, вказані доводи є безпідставними з огляду на таке.

Статтею 12 КУпАП передбачено, що адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Відповідно до вимог статті 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Водночас, у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 121-127, 130, статтею 139, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Так, матеріалами справи підтверджено, що порушивши вимоги п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185 КУпАП можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. Судом встановлено, що ОСОБА_1 , на момент вчинення адміністративного правопорушення, а саме 04.07.2021 виповнилось сімнадцять років, відповідно він підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам статті 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції у повному обсязі з`ясовано, що правопорушення вчинено неповнолітньою особою, взято до уваги особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також враховано характер вчиненого правопорушення, який пов`язаний із необхідністю забезпечення безпеки дорожнього руху.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не правильно встановлено дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а саме те, що він не працює, а навчається у школі, - на переконання апеляційного суду, вказані твердження не є безумовною підставою для застосування при призначенні стягнення положень статті 24-1 КУпАП, та жодним чином не впливають на висновки місцевого суду про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що при застосуванні зазначених заходів впливу, суд повинен виходити з буквального змісту заходу, що застосовується, враховуючи загальні засади права та з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, а також особи правопорушника. У контексті цього, передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний і належним чином контроль за його поведінкою. Під час розгляду апеляційної скарги ні особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ні його представником, адвокатом Дурдинцем В. В. не надано жодних відомостей, які можуть слугувати безумовною підставою для застосування вищевказаних заходів впливу до ОСОБА_1 .

Твердження апелянта про те, що постановою Ужгородського міськрайонного суду від 04.10.2021 провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення, що є підставою, на думку апелянта, для скасування оскаржуваної постанови суду, - апеляційний суд ці доводи до уваги не бере, оскільки вважає, що сукупність доказів, які містяться у матеріалах справи підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України та вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодними чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану адвокатом Дурдинцем В. В. апеляційну скаргу без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Дурдинця В. В., подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан