Справа № 930/2570/20
Провадження № 33/801/37/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Царапора О. П.
Доповідач: Якименко М. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М., з участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Гонтара В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Немирівського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.4 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 3 роки, та стягнуто судовий збір в розмірі 420,40 гривень на користь держави.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки не в повній мірі досліджено докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник також зазначив, що після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 21 листопада 2018 року №2617-VIII (далі - Закон № 2617-VIII), тобто з 01 липня 2020 року, у законодавстві України відсутня норма, яка б встановлювала адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції адвокат Гонтар В.А апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.

Правопорушник у судове засідання не з`явився, адвокат повідомив, що ОСОБА_1 захворів.

Приймаючи до уваги те, що неявка правопорушника в судове засідання не перешкоджає апеляційному розгляду, суддя вирішила розглянути справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Гонтара В.А., суддя вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін, з огляду на таке.

Згідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч.4 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Тобто, відповідальність за цією статтею настає тільки в разі встановлення в рамках іншої адміністративної справи в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

П. 2.9 (а) передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 462543 від 09.10.2020 року 10 год. 40 хв., який є одним із доказів у справі, 09.10.2020 року 08 год. 00 хв. по вул. Соборній, 40 в смт. Брацлав Немирівського району Вінницької області сталася ДТП за участю транспортного засобу марки «Chevrolet aveo», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . Водій ОСОБА_1 пояснив, що пив алкогольні напої, а саме горілку після ДТП до приїзду поліції. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального приладу «Драгер» у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.9 А Правил дорожнього руху (а.с.6).

Крім того, відносно ОСОБА_1 також складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 462544 від 09.10.2020 року 10 год. 58 хв. де зазначено, що 09.10.2020 року 08 год. 00 хв. по вул. Соборній, 40 в смт. Брацлав Немирівського району Вінницької області, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Chevrolet aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з попереду рухаючимся транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 12.1, 13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (а.с. 17).

З протоколами скаржник був ознайомлений, згоден, про що свідчать його підписи.

Справи відносно ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.4 ст.130 КупАП є правильними і узгоджуються з дослідженими судом доказами, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення (а.с. 6, 17); роздруківкою приладу Драгер «Alcotest 6810» з результатом тесту 2,60 % - позитивний (а.с.5); письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_1 (а.с. 8,9) та схемою місця ДТП (а.с. 18).

Так в ході оформлення протоколу про адміністративне порушення працівниками поліції було вилучено у ОСОБА_1 посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом.

Вище перелічені докази узгоджуються між собою, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, в сукупності підтверджують вину скаржника у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.130, ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції).

За результатами огляду ОСОБА_1 , проведеного за допомогою приладу Драгер «Alcotest 6810» на місці зупинки, виявлено вміст алкоголю 2,60 %, тобто перевищує гранично допустиму норму (0,2% проміле) та беззаперечно вказує на перебування скаржника в стані алкогольного сп`яніння.

З даним оглядом скаржник був ознайомлений, з результатами він згоден, про що свідчить його особистий підпис.

Враховуючи наведене, суддя вважає, що працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції.

В протоколі та в окремих поясненнях правопорушник власноручно зазначив, що після ДТП випив 100 грам горілки і підтвердив це особистим підписом, тобто ОСОБА_1 визнав свою вину в скоєних правопорушеннях.

Крім того, суддя наголошує на тому, що скаржник в суді першої інстанції в судовому засіданні вину у вчиненому визнав повністю та розкаявся.

Будь яких інших пояснень правопорушник ні в протоколах про адміністративні правопорушення, ні окремо не подавав.

До суду належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин не надав.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, в даному випадку винуватість ОСОБА_1 доводиться зібраними матеріалами.

Суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку, а відтак дійшов вірного висновку про доведеність ОСОБА_1 вини у порушенні п. 2.9А та п. 12.1, 13.1 ПДР, що утворюють склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.130, ст. 124 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що постанову суду слід скасувати та закрити провадження у справі, оскільки діюче на даний час законодавство не передбачає відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Так, до набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, положеннями КУпАП було передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, та відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан сп`яніння.

Після набрання чинності вказаного закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, виключено з ч. 1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 ККУ «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Разом з тим, ЗУ від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX: у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння - відтак адміністративна відповідальність за ці дії відновлена з 03 липня 2020 року; у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння - відтак з 03 липня 2020 року відбулася декриміналізація цих дій.

Також слід зазначити, що дійсно, ч.1 ст.130 КУпАП на офіційному сайті Верховної Ради України на даний час викладена в редакції Закону України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року без врахування положень Закону України №720-IХ від 17 червня 2020 року, який вніс зміни до Закону України №2617-VIII від 22листопада 2018 року. Проте цей факт сам по собі не впливає на кваліфікацію осіб, які вчинили адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, оскільки п.117 Закону України №720-IХ від 17 червня 2020 року виключено, зокрема, підпункт 4 пункту 1 Закону України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, в якому ст.130КУпАП викладалася в новій редакції, що свідчить про те, що після набрання чинності Законом №720-IХ від 17червня 2020 року ст.130 КУпАП діє в попередній редакції.

Враховуючи викладене, суддя вважає, що підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п.6 ч.1 ст.247 КУпАП, відсутня, так як скасування акту, що передбачає адміністративну відповідальність не мало місця, у зв`язку із вилученням посиленої юридичної відповідальності за такі дії, внаслідок чого попередня (стара) редакція ст.130 КУпАП залишилася у незмінному виді.

Частиною 1 ст.8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Тому за цими положеннями до осіб, які вчинили після 03 липня 2020 року дії під час керування транспортними засобами, що були спочатку виключені зі ст.130 КУпАП, а потім внесені зміни про їх вилучення із відповідного Закону, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення, без застосування нового закону, що посилював таку відповідальність та не має зворотної сили у часі.

За таких обставин, водій ОСОБА_1 , вчинивши правопорушення 08.10.2020, підлягає адміністративній відповідальності за ст.130 КУпАП, у редакції, що діяла до внесення відповідних змін та введення ст.286-1 КК України, з подальшим їх вилученням та залишенням попередньої редакції в КУпАП.

Отже доводи скаржника про те, що у законодавстві України відсутня норма, яка б встановлювала адміністративну відповідальність за ці дії, є безпідставними.

Доказів, які б підтверджували невинуватість скаржника матеріали справи не містять.

Доводи у апеляційній скарзі, що судом неповно встановлено та досліджено всі обставини справи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Також суддя апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи скаржника щодо направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки згідно ст.294 КУпАП, якою регламентовано порядок набрання постановою судді у справі про адміністративне правопорушення законної сили та перегляд такої постанови судом апеляційної інстанції, не передбачено повноважень апеляційного суду повертати справу на новий розгляд в суд першої інстанції.

З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі за відсутності в діях заявника складу правопорушення суд вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.

Будь-яких порушень законодавства під час складання протоколів про адміністративні правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, суддею апеляційного суду не встановлено.

Протоколи про адміністративні правопорушення не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Крім того належних та допустимих доказів в підтвердження неправомірності в діях працівників поліції, ОСОБА_1 також не надав до суду першої інстанції, і до апеляційного суду.

Отже доводи його апеляційної скарги про відсутність вини не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Апеляційний суд бере до уваги і ту обставину, що в суді першої інстанції правопорушник вину у вчиненому правопорушенні визнав.

Скаржник до суду належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин не надав, зі змістом протоколів ОСОБА_1 був ознайомлений, права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП йому роз`яснені. Будь-яких зауважень щодо їх змісту чи клопотань він не заявляв, що підтверджується особистим підписом скаржника.

За таких обставин суддя вважає, що висновки суду про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.130, ст. 124 КУпАП, є правильними.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 вчинив декілька правопорушень, передбачених ч.4 ст.130, ст. 124 КУпАП, протоколи про адміністративні правопорушення розглядались суддею в одному провадженні одночасно, то суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.36 КУпАП правильно визначив стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Даючи оцінку доказам по справі суд першої інстанції правильно прийшов до висновку та визнав винуватим ОСОБА_3 .. Так як керуючи автомобілем водій не повинен перебувати в стані алкогольного сп`яніння, оскільки для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керуванням цим засобом у дорозі що передбачено Правилами дорожнього руху України.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, не спростовують висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, яке могло призвести до неправильного вирішення питання.

ОСОБА_1 не було доведено ті обставини, на які він посилався в апеляційній скарзі.

Суддя вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст.ст.279, 280 КУпАП дотримано, докази перевірено на їх допустимість та належність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для її вирішення, судом з наведенням відповідних мотивів встановлено, правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.4 ст.130, ст. 124 КУпАП, прийнято до уваги те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення та своїми діями наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху.

З огляду на вказане апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.4 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Якименко