Провадження №33/824/5041/2021 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.172-6 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю прокурора Шкурпело Р.В., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисників Чубенко В.А. та Слободяника І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Чубенко В.А. на постанову Печерського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючу, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1700 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 гривні.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за те що, він обіймаючи посаду міністра фінансів України, будучи суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до підпункту «а» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абзацу 1 частини 2 статті 45 даного Закону, 30.03.2020 припинивши виконання функцій держави, 26.08.2020 несвоєчасно, без поважних причин, подав в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування перед звільненням, шляхом заповнення електронної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за наступних обставин.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 04.03.2020 № 516-ІХ ОСОБА_1 , призначено на посаду міністра фінансів України.

Згідно з наказом постановою Верховної Ради України від 30.03.2020 № 545-ІХ ОСОБА_1 звільнено із займаної посади.

Таким чином, відповідно до підпункту «а» пункту 1 частини першої статті 3 Закону, він є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону.

Абзацом першим частини другої статті 45 Закону визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (далі - декларація перед звільненням).

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом, який з 30.03.2020 припинив виконання функцій держави, зобов`язаний був подати декларацію перед звільненням не пізніше 00 хв. 00 год. 28.04.2020.

Декларацію перед звільненням, подав лише 26.08.2020 (унікальний ідентифікатор документу b813bd31-0a1b-4a5b-9b45-a2fc3c4191ba).

При цьому, що декларацію перед звільнення ОСОБА_1 подав лише після направлення йому Національним агентством повідомлення про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування від 05.05.2020 № 47-01/16133/20.

Вказане правопорушення виявлено 22.07.2021 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником ОСОБА_1 - адвокатом Чубенко В.А. подано апеляційну скаргу, у якій вона просить скасувати постанову Печерського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції доводи захисту не взяті до уваги без зазначення мотивів таких рішень у постанові, проігноровано допущені НАЗК порушення КУпАП, порушено право на захист та право подавати докази, не встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та долучених до нього матеріалів неможливо перевірити ким та на якій підставі розпочато перевірку своєчасності подання ОСОБА_1 декларації. Перевірка зазначених фактів судом має важливе значення для встановлення реальної дати виявлення адміністративного правопорушення та забезпечення виконання вимог ч.4 ст.38 КУпАП щодо строків накладення адміністративного стягнення.

Захисник звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення як дата його виявлення зазначено 22 липня 2021 року, у той час як в долучених до протоколу матеріалах міститься повідомлення НАЗК №47-01/16133/20 від 05 травня 2020 року ОСОБА_1 про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до якого ОСОБА_1 повідомлявся про факт не подання декларації перед звільненням за період неохоплений раніше поданими деклараціями.

Крім того, відповідно до протоколу ОСОБА_1 подав декларацію перед звільненням 26 серпня 2020 року, що також було достовірно відомо НАЗК з дати подачі декларації.

Тобто, НАЗК було встановлено факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації перед звільненням до 05 травня 2020 року.

Суд погодився з твердженнями захисту, що дата виявлення факту несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 є дата направлення НАЗК повідомлення про факт неподання ним декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування №47-01/16133/20, проте помилково зазначив, що дата направлення такого повідомлення 05 травня 2021 року, а не 05 травня 2020 року, як стверджував захисник і що підтверджується матеріалами справи.

Докази, долучені до протоколу зібрані неустановленою особою у невстановлений спосіб, а тому не можуть прийматися судом до уваги. Також копії документів, долучених до протоколу, як основні докази вини ОСОБА_1 ніким не завірені та не можуть бути перевірені судом.

Апелянт також зазначає, що ОСОБА_1 не мав умислу на несвоєчасне подання декларації перед звільненням. Адже, не можна притягувати особу до адміністративної відповідальності за пропуск строку подачі «декларації перед звільненням», якщо строк її подачі не встановлений жодним нормативним актом.

На думку захисника, Печерський районний суд м. Києва не уповноважений на розгляд протоколу щодо ОСОБА_1 оскільки, зазначене правопорушення не було вчинене на території Печерського району м. Києва. Оскільки декларація підготовлена і подана з квартири у якій він постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що є територією Дніпровського району м. Києва, то і дана справа підлягала розгляду Дніпровським районним судом м. Києва.

Також, ОСОБА_1 був позбавлений права надати пояснення по суті протоколу, адже суд відмовив у задоволенні клопотання захисника та, не дозволив йому дати пояснення, прийняв рішення закінчити розгляд справи, не встановивши причини через які «декларація перед звільненням» подана 26 серпня 2020 року та видалився до нарадчої кімнати.

Під час розгляду протоколу було порушено право на захист ОСОБА_1 , адже суд відмовив у задоволенні клопотання захисту про оголошення перерви для надання можливості йому проконсультуватися із захисником перед наданням пояснень. Жодне клопотання захисника судом не було задоволено, без зазначення мотивів відмови в задоволенні вказаних клопотань.

Районним судом неправильно встановлені обставини справи в частині визначення необхідності дати подання декларації перед звільненням ОСОБА_1 , що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_1 на розгляд справи справедливим і неупередженим судом.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 , його захисників Чубенко В.А. та Слободяника І.П. на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав доводи апеляційної скарги необґрунтованими, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 01 жовтня 2021 року захисником ОСОБА_1 - адвокатом Слободяником І.П. до суду першої інстанції було подано заяву про відвід судді Константинової К.Е. від розгляду даної справи про адміністративне правопорушення.

Проте як вбачається з протоколу судового засідання від 01 жовтня 2021 року (а.с.104), вказана заява не була вирішена по суті, а лише долучена до матеріалів провадження. При цьому суддя Константинова К.Е. роз`яснила стороні захисту, що чинним КУпАП не передбачено процедури вирішення заяв про відвід в межах КУпАП, а тому відповідно як наслідок не існує такої категорії для авторозподілу таких заяв в Печерському районному суді м. Києва в межах КУпАП.

Однак на думку суду апеляційної інстанції, такі висновки судді беззаперечно порушують право ОСОБА_1 на справедливий розгляд його справи, з огляду на наступне.

Відповідно ч.1 ст.5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства, а згідно ч. 1 ст. 7 цього Закону кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно закону, що також закріплено і в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Дійсно, чинний КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді в справі про адміністративне правопорушення, відповідно, не визначений порядок розгляду заяви про відвід.

Однак, ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 року у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Також, Рада суддів України у пункті 4 рішення від 08 червня 2017 року № 34 роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства можливе застосування чинних процесуальних норм за аналогією.

Отже враховуючи, що норми КУпАП не визначають порядок розгляду заяв про відвід судді, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, заява про відвід повинна бути розглянута за аналогією закону, тобто у передбаченому КПК України порядку.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до Переліку індексів для реєстрації та обліку в суді судових справ (матеріалів кримінального провадження), передбаченого Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 20 серпня 2019 року за №814, реєстрація заяв про відвід (самовідвід) в справах про адміністративне правопорушення здійснюється за індексом «3-зв».

За таких обставин, оскільки заява про відвід судді не була розглянута, апеляційний суд вважає, що оскаржувана постанова Печерського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2021 року була ухвалена незаконним складом суду, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити доводи апеляційної скарги щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, як незаконна, - скасуванню, з направленням матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно нього до Печерського районного суду м. Києва на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Чубенко Віри Анатоліївни задовольнити частково.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_1 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль