П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2021 року м.Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Радченко В.Є., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Головного управління Держпраці у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянинку України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

30.11.2020 о 15 год. 20 хв. під час проведення інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 за фактичною адресою здійснення діяльності АДРЕСА_2 , виявлено порушення:

- вимог пункту 2.5 пункт 2,6, пункту 10 глави 2, Інструкції № 58: із кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення, працівники не ознайомлені під розписку в особистій картці (типова відомча форма № П-2). А саме: під час інспекційного відвідування надано особисті картки (типова відомча форма № П-2) працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у яких відсутні записи про призначення і підписи вказаних працівників у розділі IV «Призначення і переведення». У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Однак під час внесення такого запису до трудової книжки працівника ОСОБА_2 порушено вимоги п. 2.10 Інструкції №58, відповідно до якого у разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за N таким-то недійсний". Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з яксг: неправильно внесений до трудової книжки;

-вимог частини четвертої статті 79 КЗпП України - черговість надання відпусток визначена графіком, затвердженим власником або уповноваженим ним органом, однак не доведеним до відома всіх працівників Підприємця. А саме, під час інспекційного відвідування Підприємцем надано графік відпусток на 2020 рік, проте у вказаному графіку відсутні підписи працівників про ознайомлення;

-вимог частини другої статті ЗО ЗУ № 108 - роботодавцем не забезпечено достовірний облік виконуваної працівником роботи. Так, при огляді табеля обліку робочого часу за січень 2020 року встановлено, що працівник ОСОБА_4 перебував у щорічній основній відпустці з 15.01.2020 по 31.01.2020 включно (17 к.д.). Однак, відповідно до наказу №1 від 13.01.2020 працівнику ОСОБА_4 надано щорічну відпустку терміном 16 к.д. з 15.01.2020 по 30.01.2020;

-вимог частини першої статті 115 КЗпП України, частина перша статті 24 ЗУ № 108 - виплата заробітної плати працівникам Підприємця проводиться не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що перевищує 16 календарних днів і не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Так, заробітна плата за першу половину березня 2020 проведена 16.03.2020 відповідно до відомості на виплату готівки №9 від 16.03.2020; виплата заробітної плати за другу половину березня 2020 проведена 05.04.2020, відповідно до відомості на виплату готівки №11 від 05.04.2020;

-вимог частини четвертої статті 115 КЗпП; стаття 21 четверта ЗУ № 504 - Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Так, відповідно до наказу №1 від 13.01.2020 працівнику Підприємця ОСОБА_4 надано щорічну відпустку з 15.01.2020 на 16 к.д., а заробітну плату за час щорічної відпустки вказаний працівник отримав 13.01.2020 відповідно до відомості на виплату готівки №2 від 13.01.2020;

-вимог частини першої статті 83 КЗпП України - при звільненні працівника йому не виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. А саме: працівника Підприємця ОСОБА_2 відповідно до наказу №15 від 16.11.2020 звільнено з роботи з 27.10.2020 за п.4 ст. 40 КЗпП України (прогули без поважних причин). Однак, під час інспекційного відвідування, не надано документів, які б свідчили про нарахування і виплату грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки працівнику ОСОБА_2 .

Виявлені в ході проведення інспекційного відвідування порушення вимог законодавства про працю містить ознаки адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Права особи, притягненої до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вимоги статті 63 Конституції України ОСОБА_1 роз`яснені при складанні протоколу.

Представник особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 в судовому засідання не заперечила не заперечила щодо факту вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається порушення вимог законодавства про працю.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.41 КУпАП, а її вина підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема:

- даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення № ЛВ26708/894/АВ/П/ПТ від 30 листопаа 2020 року;

- актом інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № 26708/894/АВ від 30 листопада 2020 року;

- табелем обліку використання робочого часу за січень 2020 року;

- відомостями на виплату готівки №9 за березень 2020 року;

- розрахунковими відомостями за період з 01.10.2020 року по 31.10.2020 року;

- копією особової картки працівника ОСОБА_6 ;

- копією особової картки працівника ОСОБА_2 ;

- копією трудової книжки ОСОБА_2 .

При обранні міри адміністративного стягнення враховуються обставини та характер правопорушення, ступінь провини правопорушника і дані про її особу. Адміністративне стягнення призначається в межах санкції статті КУпАП в редакції, що діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника стягується судовий збір у розмірі 454 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 221, 280, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України 454 грн. судового збору.

На постанову протягом десяти діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду.

Суддя В.Є.Радченко