Провадження № 33/801/863/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Матківської М. В.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Присяжнюка Олександра Григоровича, яка подана в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Встановив:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 401523, який складено 22 липня 2021 року в 00 год 40 хв, - водій ОСОБА_1 21 липня 2021 року о 23 год 38 хв у м. Вінниці по вул. 8-го Березня, 11 керував автомобілем Dacia Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проходив у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння № 1785 від 21 липня 2021 року, результат 1,20 проміле, чим порушив вимоги пункту 2.9.(а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454,00 грн.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Присяжнюк О. Г. просить постанову суду скасувати та винести нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку із вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності, зазначивши, що водій ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, визнає повністю та щиро розкаюється, однак вимушений був від`їхати на автомобілі після відпочинку у колі колег по роботі та вживання спиртних напоїв, з метою припинення конфлікту із невідомим чоловіком, який нецензурно ображав його та його колег, пошкодив дзеркало автомобіля; а також у зв`язку з тим, що від хвилювання у його колеги ОСОБА_2 почались судоми.

В судове засідання ОСОБА_1 і його захисник адвокат Присяжнюк О. Г., будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися. При цьому захисник ОСОБА_1 адвокат Присяжнюк О. Г. надіслав клопотання, яким просить перенести слухання справи, що призначена на 17 листопада 2021 року о 14:30 на іншу дату у зв`язку із перебуванням його у відпустці з 03 листопада 2021 року по 29 листопада 2021 року, що підтвердив довідкою № 271 від 18 жовтня 2021 року.

Апеляційний суд вважає, що відповідно до частини 6 статті 294 КУпАП така неявка в судове засідання особи, яка подала апеляційну скаргу адвоката Присяжнюка О.Г., та особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно роз`яснень, наданих у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Згідно з пунктом 2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 401523, згідно якого 21 липня 2021 року о 23 год 38 хв водій ОСОБА_1 у м. Вінниці по вул. 8-го Березня, 11 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проведений лікарем наркологом, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння № 1785 від 21 липня 2021 року, результат 1,20 проміле (а. с. 2); висновком КП «ВОНД «Соціотерапія» № 1785 від 21 липня 2021 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за результатами якого встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння; результати огляду: Алкотест 6510 1,25 проміле, 1,20 проміле (а. с. 3).

З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, який підтверджено відповідним висновком закладу охорони здоров`я.

Не можуть бути підставою для скасування правильного судового рішення посилання захисника на те, що ОСОБА_1 перебував у стані крайньої необхідності.

Згідно зі статтею 18 КУпАП крайня необхідність це стан, в якому була вчинена дія, передбачена цим Кодексом або іншими законами України, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, і який виключає можливість кваліфікації цієї дії як адміністративного правопорушення. Обов`язковими ознаками крайньої необхідності є вчинення дії з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління; якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами; якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Лише за наявності усіх трьох наведених вище умов особа звільняється від адміністративної відповідальності на підставі статті 17 цього Кодексу, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, вчинене у стані крайньої необхідності, підлягає закриттю.

Однією із найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема, не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно з пунктом 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що він був змушений керувати автомобілем у стані алкогольного сп`яніння з метою припинення конфлікту з невідомим чоловіком, який ображав його та його колег, з якими вони разом відпочивали, який також вже пошкодив праве дзеркало автомобіля; а також, оскільки у його колеги ОСОБА_2 від хвилювання почалися судоми, не розцінюються судом як вчинення ОСОБА_1 правопорушення у стані крайньої необхідності, враховуючи те, що судом не встановлено, що ним було вжито інших спроб врегулювання конфлікту із невідомою особою, ніж шляхом керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, і що вчинення такого правопорушення було єдиним шляхом вирішення конфлікту. Також суду не надано доказів щодо шкоди (характеру та розміру шкоди), яка була причинена ОСОБА_1 та іншим особам, які з ним перебували, чи їх майну, що позбавляє суд можливості встановити, чи була така спричинена шкода (у разі її дійсного спричинення) із вчиненим правопорушенням, зважаючи на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, і такими діями наражав на небезпеку як себе, так і інших учасників дорожнього руху, в тому числі і пасажирів автомобіля.

За наведених обставин апеляційний суд вважає недоведеним вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у стані крайньої необхідності.

Враховуючи те, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена повністю, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, та призначене судом адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам статті 33 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Присяжнюка Олександра Григоровича, яка подана в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська