КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 755/15281/21

номер провадження: 33/824/4756/2021

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, із застосуванням до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн 00 коп.

Як зазначено в постанові судді, ОСОБА_1 08 серпня 2021 року о 05 год 10 хв. керував автомобілем «Mерседес», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , по вул. О.Туманяна, 6-А у місті Києві, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням алкотестеру «Drager», результат тесту 1,14%. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за ч.1 ст.130 КУпАП щодо нього,у зв`язку з відсутністю його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно долученого до матеріалів справи диску з відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції не вбачається, що він керував транспортним засобом. Вказує, що працівники поліції фактично змусили його пройти огляд на стан сп`яніння, враховуючи те, що він відмовився від проходження такого огляду. Зазначає, що працівник поліції вказав, що автомобіль було зупинено за проїзд на заборонений червоний сигнал світлофору, а також у нього, ОСОБА_1 , немає із собою посвідчення водія та страхового полісу, однак в матеріалах справи відсутні постанови працівників поліції від 08 серпня 2021 року про притягнення його до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та ст.126 КУпАП, що, на його думку, доводить те, що він не керував автомобілем. Вказує, що працівники патрульної поліції не відсторонювали його від керування транспортним засобом та не затримали його транспортним засіб.

Також зазначає, що тест приладу «Drager Alcotest-6820»не може бути належним доказом у справі, оскільки згідно наказу Міністерства внутрішніх справи України від 01 березня 2010 року № 33 «Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху» цей прилад не входить до переліку технічних засобів, що використовуються у підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, а тому не може використовуватись. До того ж прилад ««Drager Alcotest-6820»пройшов калібрування 15 грудня 2020 року, однак міжповірочний строк калібрування даного приладу складає шість місяців.

Вказує, що згідно запису з нагрудної камери поліцейського тест приладу «Драгер», який не має сертифікату відповідності та не пройшов калібрування у встановлений строк, було роздруковано 08 серпня 2021 року о 05 год 35 хв., а з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він складений 08 серпня 2021 року о 05 год 30 хв.

Зазначає, що всупереч вимог п.6 Розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція №1452/735), його огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводився поліцейськими за відсутності свідків. Крім того вказує, що суддею місцевого суду не було допитано у якості свідка ОСОБА_2 , який зобов`язався не допускати ОСОБА_1 до керування транспортним засобом, який міг би підтвердити чи спростувати вину останнього у вчиненні чи не вчиненні даного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав доводи, які викладені в апеляційній скарзі, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи по суті вказані вимоги закону виконав.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою складено протокол відносно ОСОБА_1 , передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2.9 а) ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з керуванням ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, є правильним.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Так, винуватість ОСОБА_1 у порушенні пункту 2.9 а) ПДР за обставин, викладених у постанові судді, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №279181, у якому встановлено, що 08 серпня 2021 року о 05 год 10 хв. ОСОБА_1 по вул. О.Туманяна, 6-А у місті Києві керував автомобілем «Mерседес», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`янінні, зі згоди водія проводився у вставленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager Alcotest-6820», прилад №ARJK-0309, згідно якого результат тестування становить 1,14%о, що також ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом (а.с.1);

- роздруківкою тесту на алкоголь газоаналізатора «Drager Alcotest-6820», прилад №ARJK-0309, принтер № ARJK-0456, згідно якого результат тестування ОСОБА_1 становить 1.14%, що також ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом (а.с.2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено виявлені у водія ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, сповільненість ходи; вказано спеціальний технічний засіб за допомогою якого проводився огляд - «Drager Alcotest-6820» тест №2744; результат огляду - позитивний 1.14 %, відомості про те, що ОСОБА_1 згодний з результатом, що останній засвідчив своїм підписом (а.с.3);

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, що здійснював оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та указує на факт порушення водієм указаних правил ПДР. З відеозапису вбачається, що поліцейський повідомив водія ОСОБА_1 про причину зупинку - рух на заборонений знак, попросив пред`явити документи, які підтверджують право керування транспортним засобом, що водієм було виконано. Поліцейський повідомив водія ОСОБА_1 про те, що у нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Також поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 порядок проведення огляду, оголосив, що огляд буде проводитись з використанням газоаналізатора «Drager». Після проходження ОСОБА_1 алкотесту поліцейський оголосив його результат - 1,14 %, повідомивши йому, що він в кілька разів перевищує допустиму норму. Також поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що він буде відсторонений від керування транспортним засобом. Жодних заперечень від ОСОБА_1 щодо результату пройденого ним алкотесту, відеозапис не містить (а.с.5).

Вказані вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформленням поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.

Протокол підписаний особою, яка його склала та ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 у протоколі не вказав.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом 08 серпня 2021 року о 05 год 10 хв.,так як цей факт не зафіксований на відеозаписі працівники поліції, є необґрунтованим, оскільки з переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського чітко вбачається, що на запитання поліцейського ОСОБА_1 повідомив, що йому зрозуміла причина зупинки, а саме, проїзд автомобіля на заборонений червоний сигнал світлофору. Також під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 пояснив, що працівники поліції його зупинили за перехрестям у зв`язку з тим, що він здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофору, а також те, що він вживав алкоголь за три години перед тим як сісти за кермо.

Вказані обставини беззаперечно доводять той факт, що на час скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції фактично змусили ОСОБА_1 пройти огляд щодо стану сп`яніння, а він відмовився від проходження такого огляду, є необґрунтованими, оскільки спростовуються даними запису з нагрудної камери поліцейського. До того ж у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що спочатку він не хотів проходити огляд щодо стану сп`яніння за допомогою алкотестеру, але потім погодився.

Факт добровільної згоди ОСОБА_1 пройти огляд щодо стану сп`яніння також підтверджується тим, що він без заперечень підписав роздруківку тесту на алкоголь газоаналізатора «Drager Alcotest-6820» та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено за відсутності свідків, чим порушено приписи п.6 розділу ІІ Інструкції №1452/735, є необґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП (у редакції, що діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення) огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Правовий аналіз ч.2 ст. 266 КУпАП свідчить про те, що обов`язкова присутність свідків під час огляду особи на стан сп`яніння на місці зупинки, передбачена виключно у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

Отже, запропонувавши водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку як на місці зупинки транспортного засобу, так і в найближчому закладі охорони здоров`я та фіксуючи зазначений процес на відео, поліцейський правомірно не залучав свідків.

Разом тим, згідно з приписами п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року (далі - Порядок № 1103) та п.6 розділу ІІ Інструкції №1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться у присутності двох свідків.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» № 1231-IX від 16 лютого 2021 року, який набув чинності 17 березня 2013 року ч.2 ст. 266 КУпАП викладена саме в тій редакції, що зазначена вище, за змістом якої під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Частиною 3 прикінцевих положень зазначеного Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» № 1231-IX від 16 лютого 2021 року встановлено обов`язок Кабінету Міністрів України у шестимісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Оскільки положення пункту 8 Порядку №1103 та п.6 розділу ІІ Інструкції №1452/735 передбачають обов`язкове залучення свідків під час огляду особи на стан сп`яніння, апеляційний суд вважає, що зазначені норми Порядку №1103 та п.6 розділу ІІ Інструкції №1452/735, не відповідають чинній редакції ч.2 ст.266 КУпАП.

Вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Згідно з ч.3 ст.113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

У даному випадку застосування підлягає саме ч.2 ст. 266 КУпАП в чинній редакції, а також положення Порядку № 1103 та п.6 розділу ІІ Інструкції 1452/735, в частинах, що не суперечать цій нормі закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що положення ч.2 ст.266 КУпАП, відповідно до якої обов`язкова присутність свідків під час огляду особи на стан сп`яніння на місці зупинки, передбачена виключно у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

У даному випадку поліцейським використовувався технічний засіб відеозапису, що в силу положень ч.2 ст.266 КУпАП виключає необхідність присутньої двох свідків.

Також не є підставою для скасування постанови судді першої інстанції посилання заявника на те, що працівники патрульної поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом та не затримали його транспортний засіб, оскільки як вбачається із наявної у матеріалах справи розписки, знайомий ОСОБА_1 - громадянин ОСОБА_2 зобов`язується не допустити ОСОБА_1 до керування його транспортним засобом за місцем вчинення правопорушення. При цьому, апеляційний суд враховує, що вирішення питання відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не впливає на законність та обґрунтованість постанови судді першої інстанції, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності саме за керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Не впливає на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції і та обставина, що в матеріалах справи відсутні постанови працівників поліції про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та ст.126 КУпАП, оскільки ці обставини не спростовують висновків судді про наявність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що прилад «Drager Alcotest-6820»не може бути належним доказом у справі, оскільки згідно наказу Міністерства внутрішніх справи України від 01 березня 2010 року № 33 «Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху» цей прилад не входить до переліку технічних засобів, що використовуються у підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, а тому не може використовуватись, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки вказаний вище наказ Міністерства внутрішніх справи України від 01 березня 2010 року № 33 втратив чинність 08 лютого 2019 на підставі наказу Міністерства внутрішніх справи України від 26 грудня 2018 року № 1052, а тому вказаний наказ Міністерства внутрішніх справи України від 01 березня 2010 року № 33 не підлягає до застосування у даній справі, так як відповідно до ч.3 ст. 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Разом з тим, згідно п.6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби).

Судом встановлено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 працівниками поліції проводився на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу - газоаналізатора «Drager «Alcotest 6820», прилад № ARJL-00309.

Відповідно до відомостей державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, до дозволених для застосування на території України медичних виробів «Газоаналізатори Drager Alcotest» виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA (Німеччина), свідоцтво про державну реєстрацію 14455/2014 належать: Газоаналізатор Drager Alcotest 3000, Газоаналізатор Drager Alcotest 5510, Газоаналізатор Drager Alcotest 5510 з конфігуруванням, Газоаналізатор Drager Alcotest 6820, Газоаналізатор Drager Alcotest з конфігуруванням, Газоаналізатор Drager Alcotest XT.

Отже, газоаналізатор «Drager Alcotest-6820» відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що роздруківка газоаналізатора «Drager «Alcotest-6820» є недопустимим доказом, оскільки сплив граничний термін повірки даного приладу, то вони не заслуговують на увагу, виходячи з такого.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про метрологію і метрологічну діяльність» від 05 червня 2014 року №1314-VІІ (із змінами) термін періодична повірка засобів вимірювальної техніки вживається в такому значенні - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал).

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить 1 рік.

Крім того, згідно Керівництва по експлуатації газоаналізатора «Drager «Alcotest 6820», яка розміщена в мережі Інтернет у вільному доступі (https://www.gasdetecto.ru/files/330/drager-alcotest-6820_re.pdf), в розділі «Технічне обслуговування» також вказано, що міжповірочний інтервал даного приладу становить один рік.

Оскільки згідно відомостей роздруківки «Drager «Alcotest 6820», № ARJК-0309, останнє калібрування даного приладу було проведено 15 грудня 2020 року, то станом на дату проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння з його використанням (08 серпня 2021 року), інтервал повірки даного приладу не закінчився.

Факт того, що згідно запису з нагрудної камери поліцейського тест приладу «Drager «Alcotest 6820» було роздруковано 08 серпня 2021 року о 05 год 35 хв., а з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він складений 08 серпня 2021 року о 05 год 30 хв., не впливає ні на результати цього тесту, ні на законність складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, заявником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Отже, оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обраний суддею першої інстанції ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп. відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

При цьому суддею першої інстанції вірно враховано, що у даному випадку не має підстав для позбавлення ОСОБА_1 спеціального права користування транспортним засобом, як того вимагає санкція ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки установлено, що ОСОБА_1 такого права на момент вчинення адміністративного правопорушення не мав, а згідно з п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14, позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч.3 ст.121, ч.4 ст.122, ст.122-2, ч.3 ст.123, ст.ст.124 і 130 КУпАП, можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала (абз.3 п.28 із змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду України №18 від 19 грудня 2008 року).

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Дніпровського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2021 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов