Категорія: ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 жовтня 2021 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору.

Згідно з постановою ОСОБА_1 визнаний винним за те, що 29 липня 2021 року о 02 год 10 хв на вул. Ковельській, 68, м. Луцька, керував автомобілем ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9(а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, 29 липня 2021 року о 02 год 10 хв на вул. Ковельській, 68, м. Луцька, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно поданою за допомогою проблискових маячків синього, червоного кольорів та сирени. Автомобіль був затриманий шляхом переслідування на вул. Милушській, біля будинку № 7, шляхом створення штучного затору. Вказаними діями водій порушив вимоги п.2.4 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Не погоджуючись із судовим рішенням, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскаржує його з мотивів незаконності. Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки отримав її копію 20.10.2021, що підтверджується наявною у справі розпискою, а з 18 до 22 жовтня 2021 року включно хворів, що підтверджується листком непрацездатності. Вказує на те, що переслідування за ним не було, і він зупинився на власному подвір`ї. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці не відмовлявся, а навпаки хотів пройти тест за допомогою приладу «Драгер», однак поліцейський розцінив це як відмову. З огляду на наведене, просить скасувати судове рішення у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, просив поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову судді і закрити провадження у справі, доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, копію постанови ОСОБА_1 отримав 20 жовтня 2021 року (а.с.26).

З 18 до 22 жовтня 2021 року включно особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, перебувала на тимчасовій непрацездатності, що стверджується висновком непрацездатності Н6ХК-4М9В-62СА-6К28.

Тому доводи апелянта про те, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущений ним з поважних причин, на думку апеляційного суду, заслуговують на увагу, а тому такий строк підлягає поновленню.

Вимоги ст.280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону при винесенні постанови місцевим судом дотримані.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Так, згідно з протоколами про адміністративне правопорушення від 29 липня 2021 року серій ДПР18 № 035524, ДПР18 № 035523, 29 липня 2021 року о 02 год 10 хв на вул. Ковельській, 68, м. Луцька, ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, та не виконав вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно поданою за допомогою проблискових маячків синього, червоного кольорів та сирени. Автомобіль був затриманий шляхом переслідування на вул. Милушській, біля будинку № 7, шляхом створення штучного затору (а.с.1, 3).

Зауваження до протоколів відсутні (а.с.1, 3).

У твердженнях, викладених у апеляційній скарзі, апелянт стверджує, що переслідування за ним не було, і він зупинився на власному подвір`ї.

Однак, у матеріалах справи наявний відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, відповідно до якого на вимогу поліцейського пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 спочатку відповів: «Якщо треба, то пройдемо.» (а.с.10, час відео: 00:02:26).

Після цього водій очікував з працівником поліції прилад «Драгер», але через деякий час сів у свій автомобіль і залишив місце події (а.с.10, час відео: 00:06:43).

Автомобіль був затриманий шляхом переслідування на вул. Милушській, біля будинку № 7, м. Луцька, за місцем проживання ОСОБА_1 (а.с.10, час відео: 00:08:08).

Тому доводи апелянта про те, що переслідування за ним не було, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Щодо посилань ОСОБА_1 на те, що від проходження огляду на стан сп`яніння на місці він не відмовлявся, а навпаки хотів пройти тест за допомогою приладу «Драгер», апеляційний суд вважає їх голослівними, так як вони повністю спростовуються доказами у справі.

Так, після переслідування водія і прибуття працівників поліції за місцем його проживання перший не хотів виходити з автомобіля (а.с.10, час відео: 00:08:13). Тому згодом був затриманий поліцейськими.

Потім ОСОБА_1 погодився пройти огляд на визначення стану сп`яніння у медичному закладі (а.с.10, час відео: 00:03:16).

З відеозапису події також вбачається, що результат медичного огляду ОСОБА_1 підтвердив перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння (а.с.10, час відео: 00:03:14).

Цей факт стверджується і наявним у матеріалах справи висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 29.07.2021 (а.с.7).

Піддавати вказані докази сумніву у апеляційного суду немає підстав.

Наведені докази повністю спростовують і версію правопорушника про те, що алкогольний напій він вжив вже після зупинки транспортного засобу працівниками поліції.

Отже, вищенаведеними доказами в їх сукупності повністю спростовуються доводи апеляційної скарги про те, у матеріалах справи відсутні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, які ставляться йому у провину.

За таких обставин, вважаю рішення суду першої інстанції про порушення водієм ОСОБА_1 п.2.9(а) Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також п.2.4 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, тобто невиконання водієм вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу, правильними.

Апеляційний суд вважає, що накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції, згідно з вимогами ч.2 ст.33 КУпАП, урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив адміністративне стягнення на підставі ч.2 ст.36 КУпАП у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, постанова судді є законною та обґрунтованою, а підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.10.2021 щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 жовтня 2021 року щодо нього без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов