Справа №592/9169/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Хитров Б. В.
Номер провадження 33/816/38/21 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Матус В. В. ,з участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 серпня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 20400 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді встановлено, що 04 серпня 2020 року о 06 год. 55 хв. в м. Суми по вул. Металургів, буд. № 17, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 210114», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом допустив наїзд на транспортний засіб «ВАЗ 2124», д.н.з., та після чого вжив алкогольний напій, а саме Джин - Тонік 0,5 л. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Драгер» на місці та від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я СОНД відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП.

В поданому клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувану постанову судді було прийнято у його відсутність та про її існування йому стало відомо випадково.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з прийнятим судовим рішенням, просить скасувати вказану постанову судді та закрити провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 зазначає, що суддя безпідставно здійснив розгляд справи у його відсутності.

Крім того, зазначає ОСОБА_1 і про той факт, що протокол відносно нього було складено за ч. 4 ст. 130 КУпАП, а суддею визнано винуватим за ч. 1 ст. 130 КупАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав своє клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що клопотання про поновлення строку та апеляційна скарга підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 серпня 2020 року була винесена за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. З пояснень апелянта вбачається, що про суть прийнятого відносно нього рішення йому стало відомо лише 10 листопада 2020 року, а тому він цього ж дня і звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційною скаргою.

Враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення особі її права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Ковпаківського районного суду м. Суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу, суддя дійшов до висновку про те, що водій ОСОБА_1 після ДТП за його участю вжив алкоголь, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, а тому вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування такого висновку суддя послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 032091 від 04 серпня 2020 року (а. с. 1); поясненнями ОСОБА_2 від 04 серпня 2020 року (а. с. 5); поясненнями ОСОБА_3 від 04 серпня 2020 року (а. с. 6); відеозаписами події (а. с. 10).

Однак такі висновки судді, на думку суду апеляційної інстанції, є суперечливими, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається і вірно в постанові судді суду першої інстанції були зроблені висновки про наявність в діях ОСОБА_1 правопорушення, що полягало в тому, що після ДТП за участю водія, останній вжив алкоголь, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Фактично в даній справі мова йде про ч. 4 ст. 130 КУпАП і сукупність доказів вказує на наявність цього правопорушення, однак суддя в резолютивній частині постанови зробив висновок про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вбачаючи допущене суддею порушення, в силу прямої заборони закону не може його усунути.

Так, ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Разом з тим, подія правопорушення мала місце 04 серпня 2020 року, а апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції 10 листопада 2020 року, тобто поза межами строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Частиною 2 статті 38 КУпАП передбачено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

Таким чином, положення статей 38, 294 КУпАП, в силу пропуску строку накладення адміністративного стягнення, не дають можливість суду апеляційної інстанції усунути допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права, які б за умови своєчасного розгляду могли б бути усунуті.

Оскільки суддя суду першої інстанції у своїй постанові встановив вину особи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, санкція якої передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а фактично наклав стягнення передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП, що є неправильним застосуванням норми права, тому вказана постанова судді підлягає скасуванню.

Скасовуючи постанов судді, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що дані матеріали справи містять достатньо доказів для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП і їх вірно було покладено суддею в основу свого рішення про наявність в діях водія дій пов?язаних із вживанням алкоголю, після ДТП за його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, однак висновок про необхідність кваліфікації таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП є явно помилковим.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції не може, а тому постанова судді підлягає скасуванню із закриття провадження по справі.

Твердження апеляційної скарги щодо не повідомлення суддею про день та час розгляду справи не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки останні містять поштові конверти , що були повернуті з підстав відсутності адресата за адресою проживання (а. с. 14 15).

Так, Європейський суд з прав людини у п. 41 свого рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов?язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов?язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов?язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відтак, сторони, які добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов?язані слідкувати за перебігом розгляду справи учасником якої вони є, зобов?язані утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу.

Однак, ОСОБА_1 маючи на руках копію протоколу про адміністративне правопорушення та знаючи суд у якому має здійснюватися розгляд цього протоколу, своєчасно не поцікавився стадією розгляду справи.

При цьому, жодного клопотання до суду не надіслав про відкладення розгляду справи, а тому суд першої інстанції будучи обмеженим у часі розгляду справи, обґрунтовано розглянув справу за відсутності останнього.

Інші б дії судді при розгляду справи могли б носили характер зволікання.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, замість правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, однак вказану помилку, в даній справі, суд апеляційної інстанції в силу прямих обмежень закону, усунути не може.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв?язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

За таких обставин, відповідно до чинного законодавства України всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачяться на його користь.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

З огляду на викладене, постанову судді суду першої інстанції про визнання винним ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не можна вважати законною та обґрунтованою, тому це судове рішення підлягає скасуванню у зв?язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а справа на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закриттю, таким чином, частково задовольнивши апеляційну скаргу.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Ковпаківсського районного суду м. Суми від 31 серпня 2020 року відносно ОСОБА_1 про визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуМатус В. В.