Справа № 175/4596/20
Провадження № 3/175/2081/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Васюченко О.Г., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого фізичною особою-підприємцем, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 004722 від 05 грудня 2020 року, складеного ДОП СП Дніпровського РВП старшим лейтенантом поліції Мірошниченко В.О. за ст.44-3 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , вбачається, що 05 грудня 2020 року близько 18-ї години, за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи на своєму робочому місці, у порушення вимог пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року здійснювала продаж продуктів харчування без засобів індивідуального захисту.

ОСОБА_1 у судове засідання з`явився, вину у скоєному правопорушенні не визнав та просив закрити провадження за відсутності складу правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 3 статті 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

З матеріалів справи вбачається, що у протоколі про адміністративні правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.44-3 КУпАП, яка передбачає настання відповідальності за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

У якості доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст. 44-3 КУпАП, судді надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 004722 від 05 грудня 2020 року, пояснення ОСОБА_1 та рапорт ст. лейтенанта ДОП Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Разом з тим, адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1 , не містить відомостей та належних доказів того, що останній є суб`єктом господарювання, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечними та переконливими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Суддя не вправі самостійно відшукувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим та буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що суду не надано (належних та допустимих) беззаперечних доказів того, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП, вважаю, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.44-3,247 п.1,283,284,294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови для відома направити ОСОБА_1 та начальнику Дніпровського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через місцевий суд.

Суддя: О.Г. Васюченко