16.11.2021 Провадження №3-зв/389/5/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року місто Знам`янка

Суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Берднікова Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Савельєвої Оксани Валентинівні у справі 389/2770/21 (провадження 3/389/1311/21) про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за ст.188-50 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Знам`янського міськрайонного суду надійшла справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст.188-50 КУпАП та передана до провадження судді Савельєвій О.В.. Розгляд справи призначено на 11 листопада 2021 року.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 заявлено відвід судді Савельєвій О.В. з посиланням на те, що юридична особа в розумінні ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини не є судом.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, в межах якої заявлено відвід, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст.246 КпАП України, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституціїі законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

В Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала відвід судді. Разом з цим, ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п.53 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v.Ukraine), заява № 17283/02); п.19 рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п.3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Водночас і Рада суддів України пунктом 4 рішення № 34 від 08 червня 2017 року роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства, суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

У зв`язку з наведеним, керуючись принципом верховенства права та загальними засадами судочинства з урахуванням практики ЄСПЛ, яка відносить справи про адміністративне правопорушення до «кримінального провадження», при розгляді заяви про відвід судді слід застосувати принцип аналогії закону найбільш близької галузі права, а саме кримінального процесуального права.

Отже, норми Кримінального процесуального кодексу України передбачають підстави, за яких може бути заявлено відвід судді, який бере участь у кримінальному провадженні.

Так, статтею 75 КПК України визначений виключний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, а саме: слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленогочастиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Згідно з ч.5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. В свою чергу, поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості» є оціночним, використання якого залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує та з`ясовує його сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» встановлено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, при наданні оцінки безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так, у справі «Гаусшильдт проти Данії» та «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначено, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При цьому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо нього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчить про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України».

Заявлений відвід не містить об`єктивних даних, які б свідчили про наявність обставин, які викликають сумнів, у неупередженості судді Савельєвої О.В. під час розгляду справи ЄУН 389/2770/21 (провадження 3/389/1311/21) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.188-50 КУпАП (п.4 ч.1 ст. 75 КПК України).

Як встановлено судом ОСОБА_2 не згоден з тим, що справа про притягнення його до адміністративної відповідальності розглядається суддею Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Савельєвою О.В., оскільки на його думку Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградськлї області - юридична особа , не є судом в розумінні положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначене відповідно до діючого законодавства, не може бути підставою для відводу та вважатись як сумнів у об`єктивності, упередженості та заінтересованості при розгляді справи, яка наразі перебуває у провадженні судді.

Враховуючи викладене, суд констатує, що обставини, на які посилається заявник в обґрунтування заявленого відводу не є підставою для відводу судді.

Посилання ж заявника в мотивування заявленого відводу на положення Конвенції про права людини не є доказом того, що суддя Савельєва О.В., розглядаючи справу про адміністративне правопорушення стосовно нього, є упередженою та необ`єктивною.

Отже, з урахуванням викладеного, вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Савельєвої О.В. слід відмовити.

Керуючись статтями 7,246 КУпАП, статями 75, 76, 80,81 КПК України, ст.ст.23,48,54 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Савельєвої Оксани Валентинівни у справі 389/2770/21 (провадження 3/389/1311/21) про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за ст.188-50 КУпАП, відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Берднікова