Справа № 488/3858/20
Провадження № 3/488/90/21
П О С Т А Н О В А

12.01.2021 року

Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Головіна Т.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Миколаєва, громадянки України, не працюючої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 13.10.2020 року, внаслідок ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язків, передбачених статтею 155 Сімейного кодексу України, відносно виховання своїх неповнолітніх дітей, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які 13 жовтня 2020 року не відвідують заклади освіти, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.

Справа призначена до розгляду відповідно до вимог статті 268 КУпАП, з викликом особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, однак ОСОБА_1 до суду не прибула.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють наступає у разі ухилення їх від виконання передбачених законодавством обов`язків по забезпеченню необхідних умов життя, освіти та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає, що на батьків покладається обов`язок виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Аналіз вказаних приписів Закону дає змогу дійти висновку, що під невиконанням обов`язків щодо виховання та навчання дітей варто розуміти різні форми бездіяльності у результаті яких відсутня належна турбота про виховання та навчання неповнолітніх. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків може виражатися в тому, що вони не піклуються про моральне виховання, фізичний розвиток, створення необхідних умов для своєчасного одержання освіти, успішного навчання та підготовки до трудової діяльності тощо.

Отже правовою підставою для покладання відповідальності на батьків за ч. 1 ст. 184 КУпАП є наявність ознак та елементів складу правопорушення, що полягає в невиконанні батьками обов`язків щодо утримання, виховання, навчання, захисту прав і інтересів неповнолітніх. З об`єктивного боку аналізоване правопорушення полягає у дії або бездіяльності батьків неповнолітніх, тобто в тому, що вони не виконують або неналежним чином виконують свої обов`язки.

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, вказана норма матеріального права застосована не була, оскільки не було конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання своїх неповнолітніх дітей, та яких саме обов`язків така особа не виконала, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» та п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Із змісту протоколу вбачається, що правопорушення було вчинено 13 жовтня 2020 року - дата складання даного протоколу, однак не зрозуміло, коли саме неповнолітні діти не відвідували навчальний заклад, що потягло за собою вчинення ОСОБА_1 правопорушення, оскільки, в клопотанні від 06.10.2020 року служби у справах дітей, що додано до матеріалів провадження, не зазначений період не відвідування неповнолітніми Миколаївської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату №2 і не отримання ними освіти.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, не визначено які саме неправомірні діяння ОСОБА_1 вказують на її ухилення від батьківських обов`язків, що є порушенням статті 256 КУпАП.

Крім того, до матеріалів провадження додані копії документів, які неналежним чином засвідчені, їх не можливо прочитати.

З цього вбачається, що належних та допустимих доказів які б підтверджували, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання відносно своїх неповнолітніх дітей, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалах провадження відсутні.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

На вищевикладені обставини суд зазначав органу поліції, внаслідок чого рішенням суду матеріали справи було повернуто з метою усунення недоліків до Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області.

До даного часу зазначені судом недолікі органом поліції не усунуто, додаткові матеріали на підтвердження провини ОСОБА_1 суду не надані, тому слід вважати, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зазначеного в протоколі, не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи.

Згідно ст.ст. 9, 247 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, з урахуванням конституційного принципу презумпції невинуватості, вважаю, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247, ст.283, п.3 ч.1 ст.284, ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення - закрити.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.М. Головіна