Справа № 162/1094/20 Провадження №33/802/69/21 Головуючий у 1 інстанції:Цибень О. В.
Категорія:ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любешівського районного суду Волинської області від 09 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративні стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 09 листопада 2020 року о 10 год. 35 хв. на автодорозі в с. Залізниця на вул. І. Пасевича керував скутером марки «HONDA» в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер 6810» в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністратвине правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржує його з мотивів незаконності, неповноти судового розгляду. Вважає постанову місцевого суду необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, а її висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що місцевим судом надано невірну оцінку доказам у справі, а судовий розгляд проведений не повно, оскільки не було викликано та безпосередньо не було допитано свідків, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, та працівників поліції, що на думку апелянта, є істотним порушенням вимог процесуального права.

Вважає, що сам протокол не можна вважати належним та допустимим доказом, адже в ньому не зазначено які саме правила дорожнього руху ним було порушено.

Крім того апелянт зазначає, що він не може нести адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, адже 01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким було внесено зміни до КУпАП, а саме до ст. 130 цього Кодексу, дану норму викладено в іншій редакції, а її диспозиція не включає відповідальності водія транспортного засобу за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, за що він притягнутий місцевим судом.

Просить постанову судді місцевого суду скасувати, провадження у справі закрити.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного висновку.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №483035 від 09 листопада 2020 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, паперовою роздруківкою результатів огляду за тестом №4659 з результатом 1.50 проміле, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеоматеріалами, наданими безпосередньо в судовому засіданні суду першої інстанції визнавальними показаннями самого апелянта (а.с. 19).

Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №483035 від 09.11.2020 повністю відповідає вимогам ст. 255, 256 КУпАП, відомості, викладені в ньому повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи. В ньому, в числі іншого, викладені суть правопорушення з посиланням на пункт вимог ПРД України (п 2.9 А), а тому оцінюючи даний доказ згідно вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, суд вважає, що судом першої інстанції вірно покладено ці дані в основу прийнятого рішення, а доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що цей доказ є неналежним - надуманими.

Аналізуючи всі зібрані і досліджені у справі докази, яким суд першої інстанції дав правильну правову оцінку відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП, приходжу до висновку про доведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 цього Кодексу та законність і обґрунтованість постанови Любешівського районного суду Волинської області від 09.12.2020 року.

Посилання ОСОБА_1 про недопит суддею суду першої інстанції свідків під час судового розгляду, як на підставу неповноти судового розгляду є безпідставними, адже як слідує з матеріалів справи відповідних клопотань стороною захисту не заявлялось.

Доводи апелянта щодо неможливості притягнення його за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку зі зміною законодавства суд до уваги не бере, так як вони побудовані на власному тлумаченні зазначеної норми.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Так, з 01 липня 2020 року у відповідності до ЗУ №2617-VIII від 22.11.2019 (дата набрання чинності-01.07.2020), статтю 130 КУпАП змінено та передбачена відповідальність за керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, ті самі дії, вчинені повторно,- караються штрафом у розмірі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від двох до трьох років"; ЗУ№2617-VIII від 22.11.2019.

Одночасно, в Кримінальний кодекс України введена стаття 286-1, частина перша якої передбачає відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування.

Водночас, слід зазначити, що 02 липня 2020 року Президентом України підписано закон №720-ІХ від 17 червня 2020 року, який скасовує зміни до КУпАП, які були внесені на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», та опубліковано 03 липня 2020 року у газеті «Голос України».

Таким чином, на даний час, в тому числі і станом на 09 листопада 2020 року на момент вчинення ОСОБА_1 правопорушення, стаття 130 КУпАП діє в редакції, що була чинною і до 01 липня 2020 року.

Доводи апелянта, викладені у скарзі не впливають на правильність встановлених обставин у справі та не скасовують його відповідальність за вчинення ним адмінправопорушення.

Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.

При накладенні стягнення суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , ступінь його вини та інші обставини, обравши безальтернативне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любешівського районного суду Волинської області від 09 грудня 2020 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.А.Подолюк