Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю:

потерпілої ОСОБА_1 ,

представника потерпілої ОСОБА_4,

захисника Куколевської Ж.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_4 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2020 року щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.08.2020 провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.1732 КУпАП, щодо ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, щодо ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким 13 травня 2020 року він за місцем проживання на АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої співмешканки ОСОБА_1 , чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.1732 КУпАП.

Взявши до уваги пояснення ОСОБА_2 в судовому засіданні в сукупності з викладеними у протоколі обставинами, суддя зазначив у постанові про відсутність доказів, що внаслідок конфлікту могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_1 , і звернув увагу на відсутність у протоколі відомостей про час та суть вчинення ОСОБА_2 правопорушення, а також наслідки, які є обов`язковим елементом об`єктивної сторони правопорушення відповідно до диспозиції ч.1 ст.1732 КУпАП. Дійшовши висновку про те, що між ОСОБА_2 та його колишньою співмешканкою ОСОБА_1 мав місце сімейний конфлікт, який не носить характер психологічного насильства та пославшись на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Малофеєва проти Росії", в якому суд вказав, що коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принцип рівності сторін процесу, закрив провадження у справі на підставі ч.1 ст.247 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник потерпілої ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП, і притягнути його до встановленої законом відповідальності.

Обґрунтовуючи свої вимоги, представник зазначає про порушення суддею місцевого суду норм процесуального права, щодо виразилося в розгляді справи без участі ОСОБА_1 , яка є свідком та потерпілою, і яка повідомлень про дату, час і місце судового засідання не отримувала. Вказані обставини підтверджуються відсутністю таких відомостей у справі.

15.05.2020 ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області із заявою про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ст.1261 КК України, відносно неї та її малолітнього сина ОСОБА_3 , яка зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення за № 16043 18.05.2020. Потерпіла вказувала, що 13.05.2020 разом з сином знаходилася за місцем реєстрації та проживання, коли до них у кімнату зайшов ОСОБА_2 , який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, почав ображати її нецензурною лайкою в присутності сина та фізичною розправою із застосуванням вогнепальної зброї. Ці події були зняті на відеокамеру мобільного телефону та додані до заяви. Однак суд, володіючи інформацією про наявність такого запису, не витребував його ані з Білоцерківського ВП ГУНП у Київській області, ані у ОСОБА_1 .

У постанові містяться посилання на Закон України "Про попередження насильства в сім`ї", який втратив чинність. Між тим, у п.п.1, 3, 14 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" містяться визначення термінів "дитина, яка постраждала від домашнього насильства", "домашнє насильство", "психологічне насильство", які свідчать про те, що малолітній ОСОБА_3 є постраждалою дитиною, тобто потерпілим.

Крім того, представник порушує питання про поновлення строку оскарження постанови, пропуск якого мотивує тим, що про прийняте рішення ОСОБА_1 дізналася лише 23.10.2020 після отримання відповіді на адвокатський запит. Тому вважає, що судом умисно створено обставини, які позбавили потерпілу можливості оскаржити постанову у встановлений законом строк.

До апеляційного суду ОСОБА_2 , який повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не прибув і не повідомив про поважні причини неявки. А тому згідно з ч.6 ст.294 КУпАП його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення представника потерпілої ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_1 на підтримку клопотання про поновлення процесуального строку та апеляційної скарги; пояснення захисника Куколевської Ж.Д., яка заперечувала проти задоволення клопотання та апеляційної скарги з огляду на те, що потерпіла наслідками розгляду справи не цікавилася, та законність прийнятого суддею рішення; вивчивши матеріали справи, дослідивши додаткові докази та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою ст.287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно з ст.269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. Потерпілий має право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися правовою допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ст.2772 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Апеляційна скарга подана ОСОБА_4 03.11.2020, тобто з пропуском встановленого законом строку. Справу розглянуто без участі потерпілої, повідомлення про дату і місце розгляду справи їй не направлялося, а копія постанови була направлена лише на адвокатський запит 13.10.2020. Відомості про дату отримання представником копії постанови відсутні, у зв`язку з чим не довіряти його твердженням, що це відбулося 23.10.2020, немає підстав. Враховуючи, що виготовлення апеляційної скарги потребує ознайомлення зі змістом оскарженого рішення та матеріалами справи, з якими представник ознайомився 28.10.2020, строк оскарження постанови пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно в їх сукупності.

При цьому суд під час розгляду справи, оцінивши докази, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Цих вимог закону суддею місцевого суду під час розгляду справи дотримано не було.

Вказуючи, що в діях ОСОБА_2 , щодо якого складено протокол про адміністративне правопорушення, відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП, суддя взяв за основу позицію ОСОБА_2 , який вину не визнав і пояснив, що між ним та його колишньою співмешканкою ОСОБА_1 напружені відносини, оскільки існує спір про визначення місця проживання дитини та використання спільно нажитого майна, а ОСОБА_1 постійно провокує його на вчинення сварки.

Між тим, пояснення ОСОБА_2 , викладені в постанові, свідчать лише про його суб`єктивну позицію і не містять жодних даних про події, які мали місце 13.05.2020 за місцем його та ОСОБА_1 проживання.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення від 15.05.2020, її пояснень, довідки про результати розгляду звернення ОСОБА_1 від 12.06.2020, складеної дільничним офіцером поліції Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області, починаючи з 2009 року, вона та ОСОБА_2 підтримують фактичні шлюбні відносини і мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час спільного проживання придбали житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому спільно мешкають. З 2018 року ОСОБА_2 періодично вчинює насильство в сім`ї. Так, 13 травня 2020 року ОСОБА_2 , перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, погрожував їй фізичною розправою, яку вона сприйняла реально, оскільки той має нарізну вогнепальну зброю, з якої і погрожував її застрелити. Також ОСОБА_2 психологічно принижував її, висловлюючись нецензурною лайкою, та декілька разів вдарив кулаком по голові. Вказані події вона частково зафіксувала на відеокамеру мобільного телефону. Протягом останніх двох з половиною років вона перебуває в стані постійного стресу, тривоги та побоювань за своє та дитини життя і здоров`я через поведінку ОСОБА_2 , яка спричинила психологічну травми їй та сину (а.с.2-4). У заяві ОСОБА_1 просила внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.1261 КК України, та визнати її та неповнолітнього ОСОБА_3 потерпілими. Крім того, до заяви вона додала відповідний відеозапис, який до матеріалів справи про адміністративне правопорушення працівником поліції, який склав протокол, долучено не було.

Цим доказам суд ніякої оцінки не дав і всупереч вимогам ст.2772 КУпАП не повідомив потерпілу про дату, час і місце розгляду справи, чим позбавив її можливості реалізувати свої права.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_1 підтвердила, що вказані в заяві про вчинення кримінального правопорушення події мали місце в будинку, де вона, син та ОСОБА_2 спільно проживали.

Такі пояснення повністю узгоджуються з дослідженим апеляційним судом відеозаписом, на якому зафіксовано, що в період з 20 год 00 хв по 20 год 13 хв 13 травня 2020 року агресивно налаштований чоловік з ознаками сп`яніння голосно висловлює потерпілій погрози вбивством та образи у нецензурній формі. Ці події є достатньо тривалими і на записі проглядається присутність дитини (а.с.73).

Як пояснила ОСОБА_1 , чоловіком є ОСОБА_2 , і захисник цього не заперечувала.

Адміністративна відповідальності за ч.1 ст.1732 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до визначення терміну в п.14 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" психологічним насильством є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Оцінюючи докази в справі в їх сукупності, вважаю, що висновки в постанові судді про те, що мав місце сімейний конфлікт, який не носить характер психологічного насильства, не відповідають фактичним обставинам справи. Вказана раніше поведінка ОСОБА_2 вочевидь не відповідає загальноприйнятим у суспільстві правилам моралі і є односторонньою, у той час як конфлікт відбувається принаймні між двома особами, що свідчить про вчинення ним саме домашнього насильства психологічного характеру.

Дійсно, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено час вчинення правопорушення та не розкрито в повній мірі, в чому саме виразився психологічний характер домашнього насильства. Разом з тим, протокол згідно з ст.251 КУпАП є лише одним із джерел доказів, і вказані обставини суд мав можливість встановити за умови виконання вимог ст.245 КУпАП. У будь-якому разі, відсутність цих даних у протоколі не може бути підставою для закриття провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення та не сприятиме завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення, до яких відносить охорона прав і свобод громадян та виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, тощо.

Що стосується посилань на рішення "Малофеєва проти Росії", то, приймаючи рішення про те, що мало місце порушення пункту 3 статті 6 Конвенції у зв`язку з порушенням права заявниці на повідомлення про характер та підстави пред`явленого їй обвинувачення, Європейський суд з прав людини вказаних у постанові судді висновків не робив.

Апеляційний суд погоджується з тим, що відшукування доказів на користь обвинувачення судом є порушенням права на захист та принципу рівності сторін. Однак виклик потерпілої в судове засідання, дослідження наявних у справі доказів та надання їм оцінки з метою з`ясування всіх обставин справи про адміністративне правопорушення не є порушенням права на захист, а тим більше принципу рівності сторін, і достовірні дані про час, суть психологічного характеру домашнього насильства та його наслідки містяться в справі.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що 13 травня 2020 року близько 20 години ОСОБА_2 , знаходячись за місцем проживання на АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої співмешканки ОСОБА_1 , чим могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Отже, ОСОБА_2 є винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП, про що обґрунтовано вказується в апеляційній скарзі.

У цій частині апеляційна скарга представника потерпілої є обґрунтованою і підлягає задоволенню. При цьому слід зауважити, що епізодична присутність дитини в кімнаті, де відбувалися події, а так само відсутність даних про неї у протоколі про адміністративне правопорушення не дають суду апеляційної інстанції достатніх підстав для визнання її потерпілою.

Не можуть бути задоволенні і апеляційні вимоги про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, що передбачає накладення на особу, яка визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, адміністративного стягнення.

Згідно з ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, правопорушення ОСОБА_2 вчинено 13 травня 2020 року, і навіть на момент розгляду справи у суді першої інстанції закінчилися строки накладення стягнення.

А тому у зв`язку з неправильним застосуванням суддею місцевого суду норм матеріального права і порушенням норм процесуального права постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження в справі щодо ОСОБА_2 на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Поновити представнику потерпілої ОСОБА_1 - ОСОБА_4 строк апеляційного оскарження постанови суді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2020 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.1732 КУпАП, щодо ОСОБА_2 закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн