Провадження номер 3/741/500/21
Єдиний унікальний номер 741/797/21
ПОСТАНОВА

іменем України

09 листопада 2021 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Сокирки Є.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення (протокол серії ДПР18 № 472741) щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який тимчасово не працює,

передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 23 червня 2021 року серії ДПР18 № 472741 23 червня 2021 року о 19 год. 25 хв. у м. Носівка, вул. Некрасова, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21063, д. н. з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, мова нерозбірлива, хода нестійка. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на зйомку на службову відеокамеру 138.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 статті 130 КУпАП.

Судовий розгляд в суді проведено за відсутністю ОСОБА_1 , який в судові засідання 07 вересня 2021 року, 09 листопада 2021 року не з`явився, заперечень суду не надав, не повідомив суд про причини неявки та не надав доказів на підтвердження поважності причин неявки у судове засідання, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності за наявними матеріалами.

Суд вживав заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання шляхом надсилання судової повістки на адресу, вказану ним та зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 472741 від 23 червня 2021 року, однак вона повернулась до Носівського районного суду Чернігівської області з відміткою про повернення відправлення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Інформація про дату, час та місце розгляду справи перебуває у відкритому доступі на офіційному сайті суду за режимом доступу: https://court.gov.ua/fair/sud2516, також у протоколі повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться у Носівському районному суді, а відтак ОСОБА_1 мав цікавитись долею справи, добросовісно користуватись наданими йому процесуальними правами.

У п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Верховним Судом в пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З отриманих судом матеріалів, в тому числі даних протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, було достовірно відомо про факт складення відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення та подальший розгляд справи в суді.

Незважаючи на вказані обставини, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, станом розгляду справи не цікавилась.

Суд зазначає, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З огляду на це, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд приходить до переконання, про можливість розгляду справи у відсутності правопорушника.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, всебічно, повно й об`єктивно дослідивши всі обставини справи, керуючись законом і правосвідомістю, суд робить нижченаведений висновок.

Так, відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Пунктом 2.5. ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103 (далі Порядок), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння встановлено ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкція).

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до ст. 3 Порядку огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Таким чином, як поліцейським, так і водіям надане право вибору у який спосіб буде проведено медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто, законодавчо віднесено відповідальність за відмову від огляду на стан алкогольного сп`яніння саме на особу, яка керує транспортним засобом, а фіксація керування особи транспортним засобом проводиться саме поліцейськими.

З протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що 23 червня 2021 року о 19 год. 25 хв. у м. Носівка по вул. Некрасова водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21063, д. н. з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, мова нерозбірлива, хода нестійка. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на зйомку, що зафіксовано на службову камеру 138.

Підстава для зупинки водія була очевидною та обґрунтованою, а саме відсутність болту кріплення колеса автомобіля.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) працівника патрульної поліції слідує, що 23 червня 2021 року було зупинено автомобіль ВАЗ 21063, д. н. з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , водієві було запропоновано продути газоаналізатор «Драгер», на що останній відмовився. Після цього ОСОБА_1 поліцейські запропонували присісти до їх службового автомобіля для доставлення до КНП «Носівська міська лікарня імені Ф.Я. Примака» для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння лікарем закладу охорони здоров`я, ОСОБА_1 з цим погодився. Перебуваючи у лікарні, ОСОБА_1 своєї згоди на проведення медичного огляду на стан сп`яніння не надав, чим ухилився від проведення медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. При цьому його було попереджено поліцейськими, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Даний доказ, а саме відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора), що у повній мірі відображає обставини, що мають значення і є достатніми для вирішення цієї справи, суд вважає беззаперечним доказом у справі. Даний доказ свідчить про відмову ОСОБА_1 на законну вимогу поліцейських пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі та підтверджує наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з цим, суд не приймає як доказ перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за № 42, виданий КНП «Носівська міська лікарня імені Ф.Я. Примака» (дата заповнення 23 червня 2021 року, 19 год. 40 хв.) у пункті 20 якого «Висновок та діагноз за результатами обстеження» зазначено «алкогольне сп`яніння», оскільки в самому акті (пункт 18 «Використання технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі (відповідно до встановленого рівня) вказано «відмовляється». Таким чином, використання технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі не здійснювалось, а ОСОБА_1 своєї згоди на проведення такого медичного огляду не надавав.

У висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (дата заповнення 23 червня 2021 року), щодо ОСОБА_1 не вказано, у якому стані він перебуває, а також даний висновок не містить підпису обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду.

Працівниками поліції в присутності двох свідків складено протокол про адміністративне правопорушення, у якому належним чином зафіксовано дії водія та ознаки сп`яніння, а тому даний протокол є належним доказом по справі.

Ураховуючи вищевикладені правові норми, аналізуючи докази по справі, суд уважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується достатніми, належними та допустимими письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи.

А, отже, ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно зі ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст.ст. 34 та 35 КУпАП обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника, не встановлено.

Вивчивши й дослідивши матеріали справи, ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд робить висновок, що достатнім та необхідним для виховання правопорушника й запобігання вчиненню нових правопорушень як ним, так і іншими особами, буде призначення стягнення в мінімальних межах санкції, встановленої ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами.

Як слідує з листа ТСЦ МВС № 7443 гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав 29.01.2008 року посвідчення водія НОМЕР_3 категорії «В», «С», яке було вилучено працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюється в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 33-35, 40-1, 130, 283 та 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Строк стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_1 рахувати з дня винесення постанови.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.О. Крупина