Справа №461/8734/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2021 року суддя Галицького районного суду м.Львова Фролова Л. Д., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

громадянина Португальська Республіка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - Україна, місце проживання - АДРЕСА_1 паспорт НОМЕР_1 від 05.05.2021,-

за ч.1 ст. 483 Митного кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про порушення митних правил №1257/20900/21, 04 липня 2021 року, близько 04 год. 53хв. в зону митного контролю пункту пропуску «Краківець» митного поста «Яворів» Галицької митниці Держмитслужби в напрямку «в`їзд в Україну» заїхав автомобіль марки "AUDI A4, ідентифікаційний номер (номер шасі) НОМЕР_2 з р/н НОМЕР_3 під керуванням громадянина республіки Португалія ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 ), який переміщувався за митною декларацією типу ЕЕ № UA205140/2021/001544 від 02.07.2021. Як підставу для переміщення вказаного транспортного засобу громадянином Республіки Португалія ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_4 ) до митного контролю особисто було подано наступні документи: - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 , видане 30.06.2021 ;- рахунок-фактуру (INVOICE) № 911/1 від 02.07.2021.Згідно вказаних документів на митну територію України переміщується товар «Легковий автомобіль марки AUDI, модель- A4 Allroad - 1шт; кузов № НОМЕР_2 загальна кількість місць, включаючи місце водія-5, календарний рік виготовлення-2013; модельний рік виготовлення-2014; тип двигуна-дизельний(130kW); робочий обєм циліндрів-1968см3; бувший у використанні; колісна формула 4х4; Категорія ТЗ-М1; призначення-для перевезення людей по дорогах загального користування; на базі легкового автомобіля; Торговельна марка - AUDI Виробник: AUDI, DE». Продавцем заявлено Кіпрську компанію V.B. GENERAL TRAIDING LTD (Voukefalias 46, 6041 Larnaka), а покупцем, одержувачем та особою, відповідальною за фінансове врегулювання - товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЬТЕРНАТИВНА ЕНЕРГІЯ ВОЛИНЬ" (; УКРАЇНА, 43020, ВОЛИНСЬКА ОБЛ., М. ЛУЦЬК ВУЛ. РІВНЕНСЬКА, БУД. 48). Фактурна вартість 5650 євро. Під час проведення огляду вказаного транспортного засобу в салоні, а саме в бардачку було виявлено рахунок фактуру ( ОСОБА_3 ) № б/н від 03.08.2020, згідно з якою вказаний автомобіль було продано Швейцарською компанією Auto Garage Bachs GmbH (8164 Bachs, Dorfstrasse 14) Struhaniv Taras за 7500 швейцарських франків, що станом на 04.07.2021 згідно курсу Нацбанку становить 6830 євро. Отже, ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) подав митному органу як підставу для ввезення на митну територію України автомобіля марки "AUDI A4, ідентифікаційний номер (номер шасі) НОМЕР_2 з р/н НОМЕР_3 рахунок-фактуру (INVOICE) № 911/1 від 02.07.2021, який містить неправдиві дані щодо вартості товару.

Представник Львівської митниці в судовому засідання зазначив, що у діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, яке йому інкриміноване. До останнього слід застосувати стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 483 МК України.

Представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності в судовому засіданні зазначив, що дійсним та достовірним є саме поданий до митного контролю документ - Інвойс №911/1 02.07.2021 р. Усі дані, зазначені в інвойсі, а саме -продавець, покупець та ціна транспортного засобу є достовірними та відповідають реальним договірним правовідносинам. Представник повідомив суд, що датою документу, який митний орган вважає дійсним договором купівлі-продажу транспортного засобу є - 03 серпня 2020 року. При цьому, продавцем такого транспортного засобу виступила компанія Auto Garage Bachs Gmbh, а покупцем - гр. ОСОБА_4 . Поряд з цим, переміщення транспортного засобу на митну територію України здійснювалось у липні 2021 року, тобто фактично через рік після дати виявленого в бардачку автомобіля документу. Крім того, ОСОБА_1 через митний кордон України транспортний засіб переміщував на підставі доручення від іноземної компанії відправника товару - V.B. GENERAL TRADING LTD від 02.07.2021 року. Згідно досягнутих з продавцем товару домовленостей особа, що притягається до адміністративної відповідальності діяв виключно як перевізник транспортного засобу та взяв на себе зобов`язання доставити автомобіль в адресу української юридичної особи покупця - ТзОВ «Альтернативна енергія Волині».

Враховуючи вищевикладене, просив суд провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за вчинення ним порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483МК України, закрити у зв`язку з відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил складу зазначеного правопорушення.

Заслухавши думку представника Львівської митниці, представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.1 Митного кодексу України (надалі - МК України), законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

У відповідності до ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України визначено, що державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Відповідно до статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи МК чи іншими законами

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.280 КУпАП зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає за необхідне згідно зі ст. 487 МК України, застосувати норми Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

При цьому, за змістом ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи суддя повинен перевірити правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказав, що термін «кримінальне правопорушення», що міститься у ст.2 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), має автономне значення і охоплює суворі за своїми наслідками види адміністративних стягнень, до яких належать адміністративний арешт та значні адміністративні штрафи, які фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції, а справи щодо їх застосування в силу суворості таких санкцій за суттю є кримінальними (пункти 82, 83 Рішення у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 8 червня 1976 року, пункт 55 Рішення у справі «Гурепка проти України» від 6 вересня 2005 року, пункт 38 Рішення у справі «Менаріні проти Італії» від 27 вересня 2011 року).

Відповідно до ст. 495 МК України протокол про порушення митних правил є джерелом доказів у справі.

Протокол про порушення митних правил є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Частиною першою статті 483 МК України передбачено відповідальність особи за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару, згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

У цьому розумінні переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю може бути вчинено одним із способів, перелічених у ст. 483 МК України.

Згідно ч.1 ст. 483 МК України, відповідальність настає, зокрема, за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Суб`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто особа, яка його вчинила, усвідомлювала обставини і характер незаконного переміщення нею товарів через митний кордон України, та бажала перемістити їх з порушенням установленого порядку.

Згідно протоколу про порушення митних правил від 10 липня 2021 року № 1257/20900/21 ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо відправника, продавця, ціни та вартості товару необхідні для визначення його митної вартості.

Однак ні протоколом про порушення митних правил 0382/20900/20 від 26 лютого 2021 року, ні будь-якими іншими доказами не підтверджується, що ОСОБА_5 вчинив наведені в протоколі дії.

У відповідності до ч. 2 ст. 459 Митного кодексу України, суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Статтею 335 МК України визначено, які документи, декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, надають органу доходів і зборів в паперовій або електронній формі .

Пунктом 8 ст. 4 МК України передбачено, що декларант це особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Відповідно до п. 3.8 Додатку ІІ до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур від 26 червня 1999 року, до якої приєдналася Україна, декларант несе в повному обсязі відповідальність перед митною службою за достовірність даних, представлених ним у декларації, що знайшло своє відображення і в ч.ч. 4, 5 ст. 266 МК України. Якими регламентовано, що відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант у разі самостійного декларування товарів, а у разі декларування особою, уповноваженою на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, ця особа несе таку саму відповідальність, що й декларант.

В судовому засіданні встановлено, що 04 січня 2021 року між Компанією V.B. GENERAL TRADING LTD та ТзОВ «Альтернативна енергія Волині» було укладено міжнародний контракт №21/1. У відповідності до п.1.1. такого договору продавець продав, а покупець купив кузова автотранспортних засобів (автомобілів), автотранспортні засоби, сільськогосподарську та будівельну техніку, та запчастини до них, відповідно до асортименту, технічних умов, за цінами і комплектністю, визначеними у інвойсах до даного договору, які надаються продавцем , і які складають невід`ємну частину даного договору.

У відповідності до п.4.3. контракту №21/1 від 04 січня 202 року, ціни на поставлені товари вказуються продавцем у Інвойсах до даного договору. Пунктом 3.1. контракту поставка товару, зазначеного у п.1.1. здійснюється на умовах DAP Луцьк, Ковель, Рівне, Сарни, Нововолинськ, Дубно згідно правил ІНКОТЕРМС за редакцією 2010 р.

Між іноземною компанією відправником та українською юридичною особою отримувачем товару (транспортного засобу AUDI, модель A4 Allroad 2013 г.в., номер кузова НОМЕР_2 ) існують довгострокові відносини, котрі не обмежуються купівлею-продажем вилученого автомобіля. Такі правовідносини є тривалими, оформлені контрактом, копія якого наявна в митного органу та в межах котрого було здійснено поставку цілого ряду товарів.

У відповіді на адвокатський запит, V.B. GENERAL TRADING LTD підтверджує що між ним та ТзОВ Альтернативна енергія Волині існують довго строкові правовідносини щодо купівлі-продажу автомобілів. В межах існуючого контракту між компанією V.B. GENERAL TRADING LTD та ТзОВ Альтернативна енергія Волині дійсно було укладеного договір купівлі-продажу автомобіля AUDI, модель A4 Allroad 2013 г.в., номер кузова НОМЕР_2 за ціною 5 650 Євро. При цьому, компанією V.B. GENERAL TRADING LTD на виконання умов міжнародного контракту та домовленостей з покупцем дійсно було оформлено Інвойс №911/1 від 04.01.2021 року.

Отже, судом було встановлено, що дійсність договору купівлі-продажу автомобіля AUDI, модель A4 Allroad 2013 г.в., номер кузова НОМЕР_2 за ціною 5 650 ЄВРО стверджується такими письмовими доказами:

-відповіддю на адвокатський запит іноземної Компанії-продавця транспортного засобу;

-міжнародним контрактом №21/1 від 04.01.2021 р.;

-інвойсом №911/1 від 04.01.2021 р.;

-відповіддю на адвокатський запит українського підприємства-отримувача транспортного засобу;

-довіреністю виданою на ім`я ОСОБА_1 щодо переміщення автомобіля в адресу української юридичної особи отримувача товару;

-договором купівлі-продажу транспортного засобу, укладеним між V.B. GENERAL TRADING LTD та гр. ОСОБА_6 .

При цьому, суд звертає увагу на те, що дата документу, котрий митний орган вважає дійсним договором купівлі-продажу транспортного засобу - 03 серпня 2020 року. Продавцем такого транспортного засобу виступила компанія Auto Garage Bachs Gmbh, а покупцем - гр. ОСОБА_4 . Поряд з цим, переміщення транспортного засобу на митну територію України здійснювалось у липні 2021 року, тобто фактично через рік після дати виявленого в бардачку автомобіля документу.

Отже, наданий Галицькою митницею Держмитслужби документ (рахунок-фактуру від 03.08.2020 р.) на підтвердження факту продажу транспортного засобу за іншою ціною, ніж та, яка подана митному органу при перетині кордону не можна вважати належним та допустимим

У свою чергу, митним органом не подано доказів підробки, незаконності отримання товаросупровідних документів, поданих до митного контролю в Україні. За даних обставин немає достатніх законних підстав вважати поданий документ підробленим або недостовірним, адже недійсним у встановленому законом порядку він не визнавався.

Таким чином, матеріали справи не містять фактичних даних (доказів), на основі яких у визначеному законом порядку можна було б стверджувати про вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом поданням митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві дані. За наслідками ознайомлення з матеріалами справи стало відомо, що належних та допустимих документів (доказів), на основі яких можна встановити вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення матеріали справи не містять, а обставини, викладені у протоколах доводи щодо його причетності до правопорушення ґрунтуються на припущеннях.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 495 МК України та статтями 251, 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність адміністративного правопорушення винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Посадова особа, яка здійснює провадження оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У відповідності до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 483 МК України, дане правопорушення характеризується діями, спрямованими на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Судом встановлено, що документи, що подавалися митному органу при митному оформленні товару, як підстави для переміщення товарів, не є підробленими, одержаними незаконним шляхом, або такими, що містять неправдиві відомості.

В діях ОСОБА_1 не вбачається умисел чи необережність, що вказує на відсутність суб`єктивної сторони правопорушення і свідчить про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008р., доказування, зокрема, мас випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином, інвойс, що слугував підставою для ввезення транспортного засобу на територію України №911/1 від 02.07.2021 р., на підставі якої відповідний товар в`їхав на митну територію України містить обсяг даних, необхідних для пропуску товарів через митний кордон України та доставлення до митного органу призначення.

При цьому, відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 259 МК України, попередня митна декларація (інший документ, що може використовуватися замість митної декларації відповідно до статті 94 цього Кодексу) подається до ввезення в Україну товарів, транспортних засобів комерційного призначення (у тому числі з метою транзиту) або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту пропуску через державний кордон України. Попередня митна декларація подається декларантом або уповноваженою ним особою митному органу, в зоні діяльності якого товари, транспортні засоби комерційного призначення будуть пред`явлені для митного оформлення, з метою проведення аналізу ризиків та прискорення виконання митних формальностей.

Відтак, з наведеного випливає, що на підставі попередньої декларації не нараховуються митні платежі, не оплачується мито, а така подається для пропуску через державний кордон України товарів та їх доставки до митного органу призначення для здійснення митного оформлення.

Відповідно до ч. 7 ст. 259 МК України, при поданні попередньої митної декларації відповідальність декларанта або уповноваженої ним особи за достовірність відомостей, наведених в цій декларації, настає з моменту: випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму без пред`явлення їх митному органу, яким оформлена така попередня митна декларація; або випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму після пред`явлення їх митному органу, яким оформлена така попередня митна декларація, але без проведення митного огляду цим митним органом; або надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, яким оформлена така попередня митна декларація, інформації про проведення митного огляду пред`явлених товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Відповідно до п. 5.1. Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 651 від 30.05.2012 року, у разі прийняття митним органом рішення про випуск відповідно до заявленого митного режиму товарів, транспортних засобів комерційного призначення за такою попередньою митною декларацією декларанту повертаються також аркуш з позначенням "3/8" ЄАД, відповідні йому додаткові аркуші і доповнення з проставленими в них відбитками особистої номерної печатки.

Відповідно до ч. 6 ст. 256 МК України, при виявленні порушення митних правил митний орган здійснює випуск товарів до завершення розгляду справи про таке порушення за умови, що такі товари не підлягають конфіскації і не будуть потрібні надалі у процесі провадження у справі як докази; декларант сплачує всі митні платежі або забезпечує їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.

В матеріалах справи відсутні докази випуску товарів після пред`явлення їх митному органу, оскільки такі були тимчасово вилучені митницею на підставі статті 511 МК України, про що зроблено відповідний запис у Протоколі, а також відсутні докази надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, яким оформлена така попередня митна декларація, інформації про проведення митного огляду пред`явлених товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митне оформлення товару здійснюється в митному органі призначення, а декларант вправі змінювати відповідні відомості до звичайної митної декларації, оскільки на підставі попередньої митної декларації у особи не виникає обов`язку щодо сплати митних платежів.

Згідно ч. 7 ст. 259 МК України, декларант не може нести відповідальність за достовірність відомостей, наведених в попередній декларації, оскільки така відповідальність настає з моменту настання обставин, викладених в ч. 7 ст. 259 МК України обставин.

Відтак, в даному випадку в діях ОСОБА_1 відсутній склад порушення митних правил, оскільки відповідальність особи виключається в силу вимог ч. 7 ст. 259 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 487 Митного Кодексу України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 1 частиною 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.4 ст.129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Таким чином, суд прийшов до беззаперечного переконання, що обставини, які викладені в протоколі від 10 липня 2021 року № 1257/20900/21, не відображають всіх ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження у справі підлягає закриттю, а товар, вилучений згідно з протоколом слід повернути компанії власнику.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, ст.ст.198, 222, 255, 257, 335, 483, 528 МК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №1257/20900/21 повернути ОСОБА_1 для подальшого митного оформлення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти діб з дня винесення постанови через Галицький районний суд м. Львова.

Суддя Л.Д. Фролова