Справа № 645/6796/20
Провадження № 3/645/67/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Бабкова Т.В., розглянувши матеріал, що надійшов з Немишлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ст. 44-3 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 29.10.2020 року о 16 год. 00 хв. перебував в магазині «Продукти» за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій, 11/2, без одягнутої захисної маски, чим порушив п. п. 1 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Притягуваний ОСОБА_1 у судове засідання викликався, для розгляду справи не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В ст. 277 КУпАП визначені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.

Крім того, недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади.

Будучи обізнаним про розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності Фрунзенським районним судом м.Харкова, про що ОСОБА_1 було роз`яснено під час складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, про рух справи повідомлено повістками на зазначену в протоколі адресу проживання, а також шляхом розміщення інформації про рух справи на сайті судової влади, ОСОБА_1 жодних доказів та заперечень для спростування складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення суду не надав, а тому розгляд справи здійснений судом на підставі наявних доказів, що містяться в матеріалах справи.

Суддя, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 252, 280, 283КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане порушення, прізвища, адреси потерпілих, свідків, пояснення особи, яка притягається до відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи.

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом, доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ч.1, 2 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, пядлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які помякшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають

зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання

цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за

адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Згідно вимог ч.1 ст. 58 Конституції України встановлено, що закони та інші

нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли

вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Редакцією статті 44-3 КУпАП (в редакції Закону України № 530-ІХ від 17.03.2020 року), яка була чинною на час 29.10.2020 року, передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. При цьому розмір адміністративного стягнення діференцований в залежності від суб`єкту відповідальності: тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 1 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», в редакції, яка була чинною на час 29.10.2020 року, передбачено, що на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Таким чином вбачається, що ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП, в редакції яка була чинною на момент вчинення адміністративного правопорушення, тобто за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в частині заборони перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індівідуального захисту.

06.11.2020 року прийнято Закон України № 1000-ІХ Про

внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо

запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким статтю

44-3 КУпАП доповнено частиною другою такого змісту:

«Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському

іранспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального

захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, -

тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподаткових мінімумів доходів громадян».

Закон № 1000-ІХ набрав чинності 21.11.2020 року.

Таким чином, з 21.11.2020 року ч.2 ст.44-3 КУпАП в редакції Закону України № 1000-ІХ від 06.11.2020 року передбачена адміністративна відповідальність за ті самі дії, що вчинив ОСОБА_1 29.10.2020 року, тобто відповідальність за порушення правил щодо карантину людей в частині заборони перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індівідуального захисту не скасована.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вина ОСОБА_1 у вказаному адміністративному правопорушенні повністю підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ 308988 від 29.10.2020 року, який складений компетентною особою, його зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП;

-рапортом;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 , який пояснив, що 29.10.2020 року, приблизно о 16 год. 00 хв., знаходився у продуктовому магазині, який розташований у будинку АДРЕСА_2 , без медичної маски.

З огляду на викладене, приходжу до висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП (в редакції Закону України № 530-ІХ від 17.03.2020 року).

Разом з тим, санкція частини 2 статті 44-3 КУпАП в редакції Закону України № 1000-ІХ від 06.11.2020 року передбачає адміністративне стягнення у вигляді штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподаткових мінімумів доходів громадян, що є значно меншою ніж передбачено статтею 44-3 КУпАП в редакції Закону України № 530-ІХ від 17.03.2020 року.

Отже, виходячи з положень ч. 2 ст.8 КУпАП та ч.1 ст. 58 Конституції України Закон № 1000-ІХ від 06.11.2020 року Закони, який помякшує відповідальність за адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , має зворотню силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до набрання

цим законом чинності 21.11.2020 року.

З урахуванням вищевикладеного, суддя вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді максимального розміру штрафу, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, що пом`якшить відповідальність ОСОБА_1 та буде відповідати меті адміністративного стягнення, бути достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 454 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 44-3, 283-285, КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП в редакції Закону України № 530-ІХ від 17.03.2020 року і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 420 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя - Бабкова Т.В.