Справа № 147/1111/21
Провадження № 3/147/513/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року смт Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Борейко О. Г. , розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення -

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2021 року до Тростянецького районного суду Вінницької області надійшли матеріали про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 №222523 від 28.10.2021, вбачається, що 28.10.2021 о 16 год. 20 хв. на автодорозі с. Гордіївка смт Тростянець водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем FORD ECOSPORT реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ LANOS реєстраційний номер НОМЕР_2 та залишила на порушення встановлених правил місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої вона причетна, чим порушила вимоги п. 2.10 в Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Перед початком судового розгляду справи ОСОБА_1 було роз`яснено права відповідно до положень ст. 268 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП не визнала, зазначивши, що вона після зіткнення перебуваючи в стресовому стані, хвилюючись за життя і здоров`я дитини, яка перебувала з нею у транспортному засобі, не могла відразу після ДТП зупинитися, оскільки з`їхала колесом на узбіччя. ОСОБА_1 пояснила, що вирівнюючи машину вона виїхала з узбіччя на дорогу, з`їхала із зустрічної смуги, переконавшись у безпечності відразу зупинилась і невідкладно викликала поліцію.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, щодо якої складено протоколи про адміністративні правопорушення, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законодавством передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2.10 в Правил дорожнього руху, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди.

Згідно зі статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1.10 ПДР України, під залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди слід розуміти дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення працівниками поліції заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №222523 від 28.10.2021, вбачається, що 28.10.2021 о 16 год. 20 хв. на автодорозі с. Гордіївка смт Тростянець водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем FORD ECOSPORT реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ LANOS реєстраційний номер НОМЕР_2 та залишила на порушення встановлених правил місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої вона причетна, чим порушила вимоги п. 2.10 в Правил дорожнього руху.

Крім зазначеного вище протоколу, вина останньої також підтверджується поясненнями учасників ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , результатами тесту на стан сп`яніння, рапортом про дорожньо-транспортну пригоду, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №222862 від 28.10.2021, схемою місця ДТП, яка сталася 28.10.2021 та протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №222861 від 28.10.2021.

Зокрема, з письмового пояснення ОСОБА_1 вбачається, що вона виїхала із с. Гордіївка та рухалась в напрямку смт Тростянець керуючи автомобілем FORD ECOSPORT реєстраційний номер НОМЕР_1 , як перед нею рухався автомобіль ЗАЗ LANOS реєстраційний номер НОМЕР_2 . Увімкнувши показчик повороту ліворуч, ОСОБА_1 вирішила обігнати автомобіль ЗАЗ LANOS реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вирівнявшись із зазначеним вище автомобілем, він почав зміщуватись ліворуч внаслідок чого автомобілі зіткнулись. Проїхавши близько 50 м автомобілі зупинились і ОСОБА_1 зателефонувала на спеціальну лінію «102».

Разом з тим, як вбачається з пояснень, наданих ОСОБА_1 в судовому засіданні, остання підтвердила факт її причетності до дорожньо-транспортної пригоди, однак зазначила, що після моменту зіткнення транспортного засобу вона продовжила рух оскільки з`їхала на узбіччя і не відразу змогла зупинитися. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 умисно залишила місце пригоди, оскільки остання й не приховує факту ДТП та не заперечує того, що з участю керованого нею транспортного засобу відбулась дорожньо-транспортна пригода, адже саме вона здійснила виклик поліції.

Також, суд бере до уваги досліджену у судовому засіданні схему місця ДТП, яка сталася 28.10.2021.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Таким чином наявні підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутній прямий умисел на залишення місця транспортної пригоди.

Враховуючи наведені вище обставини справи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушила вимогип.п.2.10в) Правил дорожнього руху, тому в її діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Разом з тим, відповідно до ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

Також суд враховує особу правопорушниці, яка до адміністративної відповідальності не притягувалася, освіта вища, приватний підприємець, ступінь її вини та майновий стан.

Крім того, суд враховує, що пошкодження транспортних засобів були не значними, у діях ОСОБА_1 відсутній прямий умисел на залишення місця транспортної пригоди, дії ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 потрібно визнати винуватою у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, звільнити її від адміністративної відповідальності, у зв`язку із малозначністю вчинених нею адміністративних правопорушень і обмежитись усним зауваженням.

На думку суду, застосування усного зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

З положень ч. 2 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення випливає, що при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи, тому провадження у справі слід закрити.

Відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з особи, на яку накладено стягнення, стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки в даному випадку, особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, звільняється від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення, тому судовий збір не стягується.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 40-1, 122-4, 221, 251, 252, 268, 276, 279, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із малозначністю вчинених нею адміністративних правопорушень і обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статей 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О. Г. Борейко