ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/2781/21 Головуючий суддя І інстанції Шаренко С. Л.
Провадження № 33/818/1929/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С. за участю захисників особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокатів Альошина В.В. та Плугатирьова В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 24 травняня 2021 року стосовно ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Королівства Йорданії, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 93750 грн.

Також з ОСОБА_1 стягнуто вартість предметів порушення митних правил у розмірі 93750 грн.

Крім того, з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн.

Постановою встановлено, що 29.07.2020 громадянином ОСОБА_1 , в зоні діяльності Слобожанської митниці Держмитслужби на митну територію України з метою особистого користування в митному режимі "тимчасове ввезення до 1 року", було ввезенно автомобіль "BMW 528I", реєстр. знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , (країна реєстрації Литва). Під час митного оформлення транспортного засобу, громадянином ОСОБА_1 було подано письмову митну декларацію, в якій він зазначив вартість автомобіля 3000 Євро (за курсом НБУ на 29.07.2020 - 93750 грн.).

Для митного контролю та оформлення транспортного засобу, в якості підстави для його переміщення через митний кордон України, громадянин ОСОБА_1 зокрема, надав довіреність на право користування зазначеним автомобілем від 20.07.2020, реєстраційний номер G-5001/20/07/2020 засвідчену підписом і печаткою нотаріуса Гінте Кузабавічієне (Литва). З метою перевірки достовірності інформації зазначеної в документах поданих ОСОБА_1 для митного оформлення автомобіля, Слобожанською митницею Держмитслужби було направлено відповідний запит до нотаріуса Гінте Кузабавічієне . 12.10.2020 Слобожанською митницею Держмитслужби отримано відповідь нотаріуса Гінте Кузабавічієне , згідно якої довіреність від 20.07.2020, реєстраційний номер G-5001/20/07/2020 є підробленою. Таким чином, під час митного контролю та оформлення транспортного засобу "BMW 528I", реєстр. знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , ОСОБА_1 митному органу як підстава для переміщення автомобіля через митний кордон України, були подані підроблені документи. По даному факту у відношенні ОСОБА_1 був складений протокол про порушення митних правил за ознаками ч. 1 ст. 483 МК України, вищезазначений автомобіль "BMW 528I", реєстр. знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , вартістю 93750 грн. не вилучався у зв`язку з відсутністю відомостей про його місцезнаходження.

Не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 24.05.2021 року, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України. Також просив стягнути з Слобожанської митниці Держмитслужби на його користь витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн.

Свої доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не надав оцінки доказам, наявним в матеріалах справи. Вказує, що у нього не було умислу на скоєння цього правопорушення, а також зазначає, що під час оформлення цієї довіреності він участі не приймав, а тому у нього не було підстав вважати, що вона підроблена. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог чинного законодавства.

Крім того, ОСОБА_1 просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 24 травня 2021 року, посилаючись на те, що він в судовому засіданні участі не приймав, про існування оскаржуваної постанови дізнався лише 18.10.2021 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст. 129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судових рішень, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисники повідомили, що ОСОБА_1 дійсно повідомлений про час та місце розгляду його апеляц3ійної скарги, однак узгодив свою правову позицію з ними та просили розглянути апеляційну скаргу без участі апелянта.

Представник митниці Тупікова О.О. в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не заперечувала щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 .

Враховуючи вищенаведене, а також дотримуючись вимог ст.ст. 268 та 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 без його участі, однак за обов`язковою участю його захисників.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи захисників Альошина В.В. та Плугатирьова В.В., які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_1 та просили її задовольнити, а також пояснення представника митниці Тупікової О.О., яка вважала постанову судді законною та обґрунтованою і заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, ст. 489 МК України, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю тамитного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено наоргани доходів і зборівцим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні митних правил.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, суд першої інстанції послався на докази, а саме: відомості протоколу про порушення митних правил, відомості довіреності, відомості відповіді нотаріуса Республіки Літва.

Відповідно до відомостей протоколу про порушення митних правил (арк. 6-8), 23.09.2020 року Слобожанською митницею Держмитслужби направлено запит до нотаріуса Гінте Кузабавічієне щодо перевірки справжності документів, завірених печаткою та підписом цього нотаріуса, які були подані митниці особами під час переміщення через митний кордон України транспортних засобів іноземної реєстрації. Зокрема було направлено копію Довіреності, виданої від імені директора UAB «Orelsa» Lurii Lenchenko громадянину Хашимітського Королівства Йорданія ОСОБА_1 на використання автомобіля BMW 528I, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN-код: НОМЕР_4 , завіреної печаткою та підписом нотаріуса Гінте Кузабавічієне . 12.10.2020 року до Слобожанської митниці Держмитслужби надійшов лист нотаріуса Гінте Кузабавічієне від 12.10.2020 № 145 зі змісту якого витікає, що зокрема, довіреність на керування транспортним засобом BMW 528I, копія якої отримана нею від Слобожанської митниці Держмитслужби, не завірялась нею, а підпис та відтиск гербової печатки не належить їй. Згідно інформації, наявної у базі даних АСМО «Інспектор» транспортний засіб BMW 528I був увезений на митну територію України 29.07.2020 року в зоні діяльності Слобожанської митниці Держмитслужби громадянином Хашимітського Королівства Йорданія ОСОБА_1 та поміщений ним до митного режиму тимчасового ввезення до 1 року. Під час ввезення на митну територію України 29.07.2020 року громадянин ОСОБА_1 надав посадовим особам Слобожанської митниці Держмитслужби серед інших документів митну декларацію та Довіреність на використання автомобіля, завіреної печаткою та підписом нотаріуса Гінте Кузабавічієне як підставу для переміщення через митний кордон України вказаного автомобіля. У митній декларації зазначена вартість транспортного засобу 3000 євро, що за курсом НБУ на дату ввезення 20.07.2020 року складає 93750 грн.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що працівники митниці порушили вимоги закону під час складення цього протоколу, однак дії посадової особи, яка складала цей протокол ані апелянт, ані захисники у встановленому законом порядку не оскаржувались, а тому у суду апеляційної інстанції немає відомостей щодо порушення вимог чинного законодавства під час складення протоколу, а тому суд дійшов висновку про те, що відомості, які зафіксовані у протоколі відповідають дійсності. Ані апелянт, ані захисник не надали будь-яких фактичних відомостей, які об`єктивно спростовують відомості зафіксовані у протоколі.

Зокрема, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 , або його захисник оскаржували дії працівників митниці до вищого керівництва митниці. Також матеріали справи не містять відомостей про те, що сторона захисту зверталась до суду, в порядку КАС України, щодо незаконних дій працівників митниці.

Крім того, відповідно до відомостей митної декларації (арк. 11), ОСОБА_1 власноручно заповнив митну декларацію під час ввезення автомобіля на митну територію України. З відомостей цієї декларації також вбачається, що він був ознайомлений з вимогами статей Митного Кодексу України, в тому числі, з вимогами ст. 483 МК України.

Тобто, з моменту ознайомлення з цією статтею він розумів, що за певні дії передбачена відповідальність та саме він повинен був впевнитись, що документи, які він надав працівникам митниці не є підробленими, чого останній не зробив. Отже ОСОБА_1 мав відповідати за ті документи, які саме він надавав працівникам митниці, навіть якщо він їх і не складав.

Поряд з цим, митний орган України наділений правом вести офіційно-ділову переписку з державними органами інших держав. Отримавши відповідь від нотаріуса Республіки Літви про те, що довіреність, яку надав митному органу ОСОБА_1 вона не завіряла, а підпис та гербова печатка не її, працівники митниці законно склали протокол стосовно останнього, оскільки цих відомостей було достатньо, а будь-яких фактичних відомостей на спростування цього ОСОБА_1 до митних органів не надавав.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 491 МК України, підставами для порушення справи про порушення митних правил є, в тому числі, офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отриманні від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

Відповідь надійшла від нотаріуса Республіки Літва, з відомостей якої вбачалось порушення митних правил, а тому працівники митниці, керуючись вимогами ст. 491 МК України порушили митну справу, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Доводи апелянта про те, що санкція, яку застосував суд не відповідає закону є необґрунтованими, оскільки відповідно до санкції ч.1 ст. 483 МК України, такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів.

В митній декларації ОСОБА_1 зазначив вартість автомобіля у розмірі 3000 євро, що становило на час ввезення автомобіля 93750 грн., а тому суд першої інстанції вірно призначив суму штрафу саме у розмірі 93750 грн.

Крім того, автомобіль, який ввіз ОСОБА_1 на митну територію України у останнього не вилучався, а тому суд першої інстанції стягнув з останнього вартість цього автомобіля.

Отже суд апеляційної інстанції не вбачає порушень суду першої інстанції щодо призначення виду та розміру адміністративного стягнення ОСОБА_1 .

Крім того, слід зауважити, що апелянт не заперечував того факту, що саме він ввіз на митну територію України транспортний засіб та що саме він надавав працівникам митниці документи, в тому числі, довіреність на автомобіль.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП та МК України під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо визнання винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, а тому посилання його та захисників на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 24 травня 2021 року.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 24 травня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, - залишити без змін

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков