Провадження № 3/193/22/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
П О С Т А Н О В А

13 січня 2021 року сел. Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кащук Д.А.,

при секретарі судового засідання: Ратушної В.В.,

за участю особи, стосовно якої

складено протоколи про адміністративне

правопорушення (неповнолітнього) ОСОБА_1 ,

законного представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (неповнолітнього) ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел.Софіївка справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, учня ДПТНЗ «Софіївський професійний ліцей», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1ст. 130 КУпАП, ч.2 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2020 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності відносно неповнолітнього ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП та ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2020 року на підставі вимог ст.36 КУпАП, справи відносно неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП та ч. 2 ст. 126 КУпАП були об`єднані в одне провадження під загальним номером 193/1287/20 (провадження №3/193/279/20).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 145913 від 31 жовтня 2020 року встановлено, що 31 жовтня 2020 року о 23 год. 25 хв. в с.Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом М-21406 державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (почервоніння очей, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук), в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Нагрудний реєстратор 00122, реєстратор Ксіомі, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 145914 від 01 листопада 2020 року встановлено, що 31 жовтня 2020 року о 23 год. 29 хв. в с.Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом М-21406 державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1а. ПДР. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене за ч.2 ст.126 КУпАП.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_1 в присутності законного представника (матері) ОСОБА_2 суду пояснив, що вину у вчиненні вказаних правопорушень визнає в повному обсязі, щиро розкаються у скоєному. Законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 в судовому засіданні просила застосувати до її неповнолітнього сина ОСОБА_1 заходи впливу передбачені ст.24-1 КУпАП у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд матері. Разом з тим, зазначила, що останній джерела доходу не має, проживає разом з батьками та знаходиться на їх утриманні, керував транспортним засобом не маючи посвідчення водія, раніше до адміністративної відповідальності не притягався. Тому просить суд врахувати вказані обставини та застосувати такий захід впливу.

Суд, вислухавши пояснення особи стосовно якої складено протоколи про адміністративне правопорушення (неповнолітнього) ОСОБА_1 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_2 , дослідивши письмові матеріали адміністративної справи, приходить до наступного.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, протоколи про адміністративне правопорушення містять всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Відповідно до вимог ст.245, ст.280, ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні а також інші обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні ухваленому 29.06.2007 року у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати, постановив, що будь яка особа яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 ст.126 КУпАП, визначено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Стаття 9 КУпАП передбачає винність діяння, як обов`язкову ознаку складу правопорушення.

Пунктом 2.1а та п.2.5 Правил дорожнього руху України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані».

Вина особи стосовно якої складено протоколи про адміністративне правопорушення (неповнолітнього) ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушень передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч.2 ст. 126 КУпАП підтверджується наступними доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 145913 від 31.10.2020, ДПР18 № 145914 від 01.11.2020, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в присутності яких неповнолітній ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, про що останні засвідчили своїм підписом в протоколі серії ДПР18 № 145913 від 31.10.2020, дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення даного адміністративного правопорушення на якому зафіксовано обставини з місця події та з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Суд вважає, що надані суду докази є належними та допустимими, оскільки зібрані в установленому законом порядку, і в своїй сукупності, взаємозв`язку, достатності та достовірності повністю підтверджують фактичні обставини вчинення даних адміністративних правопорушень.

Дії правопорушника неповнолітнього ОСОБА_1 , суд кваліфікує за ч.1 ст.130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Дії правопорушника неповнолітнього ОСОБА_1 , суд кваліфікує за ч.2 ст. 126 КУпАП, як керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

ОСОБА_1 , який був допитаний в присутності матері ОСОБА_2 , в судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень визнав в повному обсязі та щиро розкаявся.

Законний представник ОСОБА_2 в судовому засіданні клопотала про передання неповнолітнього ОСОБА_1 під нагляд матері, оскільки останній вперше вчинив адміністративне правопорушення, щиро розкаявся, є неповнолітнім, ніякі доходи не отримує.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Статтею 13 КУпАП, встановлено, що до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особою віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 121-126, ч.1 ст.130 цього Кодексу, він підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Згідно ст.24-1 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: 1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 2) попередження; 3) догана або сувора догана; 4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Суд, з урахуванням викладеного, беручи клопотання законного представника (неповнолітнього) ОСОБА_2 при визначенні виду адміністративного стягнення, щодо накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка є неповнолітньою, є учнем ДПТНЗ «Софіївський професійний ліцей», обставину, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення - щире розкаяння винного, власного заробітку не має та перебуває на утриманні батьків, з метою виховання цієї особи в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами, вважає за необхідне застосувати до нього захід впливу у виді передачі неповнолітнього під нагляд матері, оскільки застосування саме такого стягнення буде достатнім для його виправлення і попередить нові правопорушення. Заходи впливу, передбачені ст.24-1КУпАП не є адміністративними стягненнями в розумінні ст. 23 КУпАП, а є альтернативними заходами впливу, які можуть бути застосовані тоді, коли виховання неповнолітнього правопорушника є можливим без накладення адміністративного стягнення у загальному порядку.

Тому, при застосуванні до неповнолітнього правопорушника заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП, стягнення судового збору не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись: ст. ст.12,13,24-1,ч.1 ст.130,ч. 2 ст. 126, ст.283,ст.284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.130 КУпАП та ч.2 ст.126 КУпАП, на підставі ст. 36 КУпАП застосувати до нього захід впливу у вигляд передачі під нагляд батькам - матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Д.А.Кащук