ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5140/20 Номер провадження 33/814/116/21Головуючий у 1-й інстанції Логвінова О. В. Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., з секретарем Журою Н.Л., за участі особи , що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Полтави від 24 листопада 2020 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи не встановлено,

про притягнення до адміністративної відповідальності , передбаченої ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені суддею суду першої інстанції обставини

Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 24 листопада 2020 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Постановлено , що строк позбавлення ОСОБА_1 права керування всіма видами транспортних засобів обчислюється з дня здачі або вилучення водійських прав.

Згідно з постановою судді , 31.10.2020 року о 02 год. 11 хв. в м. Полтава, по вул. Половка 66 водій ОСОБА_1 керував автомобілем AUDI A 6 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи , яка її подала

Не погодившись з даним рішенням судді місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу , в якій просив постанову щодо нього скасувати , а провадження по справі - закрити.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим , що в матеріалах справи відсутнє підтвердження того , що він керував транспортним засобом , оскільки він стояв на узбіччі. Також , відсутні докази підстав для зупинки , оскільки жодних правил він не порушував , технічних несправностей не мав.

Апелянт зазначає , що протокол складено неповно , оскільки в ньому не зазначено , за допомогою яких приладів пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння. В матеріалах справи відсутнє направлення на огляд на стан сп`яніння , що також є порушенням. Направлення , яке знаходиться в матеріалах справи і протокол , складено різними поліцейськими.

Також , апелянт спростовує як доказ пояснення свідків та вказує на неспівпадіння в даті оформлення матеріалів.

Суддя на вказані порушення уваги не звернула та необґрунтовано притягнула до адмінвідповідальності , безпідставно не врахувала пояснення свідка ОСОБА_2 .

Також, апелянт посилається на те , що на сайті Верховної ради України ст. 130 КУпАП зазначена в редакції , згідно з якою відповідальність передбачена тільки для водії морських транспортних засобів.

Позиція апелянта в судовому засіданні апеляційного суду

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з наведених в ній підстав.

Мотиви суду

Заслухавши пояснення особи , що притягується до адміністративної відповідальності , свідка , вивчивши матеріали провадження , перевіривши доводи апеляційної скарги , апеляційний суд доходить до таких висновків.

Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду під час розгляду матеріалу щодо ОСОБА_1 були виконані в повному обсязі.

Так , визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП , суддя суду першої інстанції послався на докази , які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення , згідно якого ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння; прояснення двох свідків ; Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу; відеозапис фіксації події.

Оцінивши зазначені докази суддя прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується і апеляційний суд.

Натомість , доводи апеляційної скарги є непереконливими та висновків судді суду першої інстанції не спростовують.

Так , позиція апелянта в цілому зводиться до того , що він не керував скутером та допущенням ряду процесуальних порушень з боку працівників поліції.

З такими доводами автора апеляції апеляційний суд не погоджується через таке.

На відеозаписі нагрудної камери поліцейського зафіксовано та чітко вбачається , що під час патрулювання працівниками поліції міста в нічний час був виявлений водій ОСОБА_1 . Йому оголошено про причину зупинки транспортного засобу , а саме: перетин горизонтальної розмітки 1.1. Вказана обставина і послугувала підставною для зупинки водія працівниками поліції.

Зазначеним доказом повністю спростовується позиція ОСОБА_1 , висловлена в апеляційній скарзі про те , що він був зупинений безпідставно.

При цьому , апеляційний суд звертає увагу на нелогічності та суперечливості доводів апеляції, оскільки ОСОБА_1 одночасно зазначає про те , що був безпідставно , а отже незаконно зупинений працівниками поліції , і про те , що транспортним засобом він не керував.

Вказана позиція , ставить під сумнів правдивість доводів апеляції та свідчить про спроби уникнути відповідальності за вчинене.

Крім того , з відеозапису вбачається , що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечує факту керування транспортними засобами . Не зазначав цього ОСОБА_1 і в протоколі про адмінправопорушенні чи в інших документах , що складалися на місці.

Пояснення свідка ОСОБА_3 , надані в суді апеляційної інстанції суперечать вищезазначеним доказам, а тому не можуть бути враховані як доказ невинуватості ОСОБА_1 . Крім того , в суді апеляційної інстанції та в апеляційнйі скарзі ОСОБА_1 вказує на свідка ОСОБА_4 , а тому апеляційний суд ставить під сумнів , що свідок ОСОБА_3 є безпосереднім учасником подій і його показання є належними.

Протокол про адмінправопорушення складено у відповідності до норм КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, що затверджена наказом МВС України від 06.11.2015 за № 1376. В ньому чітко викладена об`єктивна сторона правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Інші обставини , що підлягають з`ясуванню , зокрема у проходженні якого огляду на місці за допомогою драгеру чи в медичному закладі , викладені в матеріалах , долучених до протоколу.

Не є порушенням , складання протоколу та додатків до нього різними працівниками поліції , оскільки патрулювання здійснюється екіпажем поліцейських , і кожен із працівників поліції повноважний під час здійснення процесуальних дій під час виявлення порушення та оформлення матеріалів.

З огляду на викладене жоден із доводів апеляції щодо процесуальних порушень , допущених працівниками поліції не знайшов свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Процесуальних порушень , допущених судом під час розгляду справи щодо ОСОБА_1 також не встановлено.

Апеляційний суд вважає , що судовий розгляд проведено з дотриманням вимог законодавства , відповідно до положень статті 245 КУпАП , з своєчасним , всебічним , повним і об`єктивним з`ясуванням кожних обставин.

З огляду на викладене , апеляційний суд приходить до висновку , що суддя суду першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини по справі та обґрунтувавши їх належними і допустимими доказами, постановив законне та обґрунтоване судове рішення про наявність в діях водія ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнення його до адміністративної відповідальності за цією статтею і доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з додержанням вимог статті 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Порушень законодавства про адміністративні правопорушення, суддею суду першої інстанції, які ставили б під сумнів його висновки, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене, не вбачаю підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення , а постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 24 листопада 2020 року щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП без змін;

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає

Суддя А.О. Рябішин