ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/99/21 Головуючий суддя І інстанції Гримайло А. М.
Провадження № 33/818/1043/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Батракової О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Батракової О.Ю. на постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2021 року стосовно ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1980 року народження, громадянин України, мешканець м. Харкова, -

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн.

Постановою встановлено, що 22 грудня 2020 року о 15 год. 49 хв. ОСОБА_1 в м. Харкові по вул. Полтавський шлях, біля буд. 58/1 керував транспортним засобом ВАЗ 21011, державний номерний знак: НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: не природна блідність, сильно звужені зіниці очей, явно виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» відмовився на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків, у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, захисник Батракова О.Ю. просила судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу правопорушення, посилаючись на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, хто склав протокол. Посилається на те, що не усунуті недоліки, які були встановлені відповідно до постанови судді Ленінського районного суду м. Харкова від 13 січня 2021 року. В протоколі зафіксована адреса, за якою ОСОБА_1 не проживає. Зазначає, що направлення на проходження огляду на стан сп`яніння не містить серії та номеру протоколу, а також не містить відомостей про особу, яка склала це направлення. Працівники поліції не повідомляли ОСОБА_1 про ознаки наркотичного сп`яніння. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом. На відеозаписі не зафіксовано факт керування. Вказує, що в письмових поясненнях свідків не зазначено хто саме прийняв ці пояснення. Зазначає, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Батракова С.В. пояснила, що між ним та ОСОБА_1 узгоджена правова позиція та вважала можливе розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 , оскільки він належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, однак не має можливості бути присутнім в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268 та 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника Батракової О.Ю. без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , однак за участю його захисника Батракової О.Ю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника Батракової О.Ю., яка підтримала свою апеляційну скаргу в повному обсязі та просила її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо його винуватості у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції послався на докази, а саме: відомості протоколу про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також відомості відеозапису з нагрудної камери працівника поліції.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1), ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: не природна блідність, сильно звужені зіниці очей, явно виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків у закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога.

З відомостями, зафіксованими працівником поліції у цьому протоколі ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі.

Слід також зауважити, що будь-яких заперечень щодо відомостей, які зазначені в протоколі працівником поліції, ОСОБА_1 ані в протоколі, ані в окремих поясненнях не зазначив.

Поряд з цим, належить взяти до уваги й те, що цей протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ані ОСОБА_1 , ані його захисником ОСОБА_4 не оскаржувалися, а саме: скарг до керівництва працівників поліції, позовної заяви до суду в порядку, передбаченому КАС України, заяв до правоохоронних органів в порядку, передбаченому КПК України, - вони не подавали, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні доводи про те, що працівники поліції під час складення протоколу порушили вимоги чинного законодавства є необґрунтованими та суд ставиться до них критично.

Крім того, відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (арк. 5, 6) вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Відповідно до відомостей відеозапису вбачається, що на місці події дійсно були присутні свідки, а тому у суду апеляційної інстанції немає будь-яких фактичних підстав ставити під сумнів письмові пояснення свідків.

Крім того, відповідно до відомостей, що містяться на відеозапису бодікамери працівника поліції вбачається, що перебуваючи за кермом автомобіля ОСОБА_1 рухався по вул. Полтавський Шлях заднім ходом та заїхав на паркувальне місце біля ресторану «МакДоналд». Автомобіль працівників поліції рухався безпосередньо за ним. Зупинившись, працівники поліції повідомили, що ОСОБА_1 рухався з порушенням вимог Правил дорожнього руху України, а останній не заперечував того що саме він керував автомобілем. Під час спілкування працівники поліції виявили ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 . Після цього працівники поліції залучили сторонніх осіб у якості свідків та запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, від якого останній відмовився, пояснюючи свою відмову браком часу.

Крім того, відповідно до рапорту працівника поліції (арк. 7) вбачається, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 був залишений на місці без порушень ПДР України, що свідчить про те, що працівники поліції не переміщали транспортний засіб до штрафного майданчику та не допустили ОСОБА_1 до керування цим транспортним засобом.

Поряд з цим, працівники поліції склали направлення на огляд водія на стан наркотичного сп`яніння (арк. 4), що свідчить про дотримання працівниками поліції під час складення протоколу вимог п.8 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений вимогами ст. 266 КУпАП, а також положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.2 Розділу ІІ вищенаведеної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 22.12.2020 року був виявлений автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та працівниками поліції у присутності двох свідків йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, від якого він відмовився, що повністю відповідає вимогам вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, а також вимогам ст. 266 КУпАП.

Отже, апеляційні твердження та доводи стосовно порушення процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння є безпідставними.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність порушень при фіксації та складенні протоколу працівниками поліції щодо адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Поряд з цим, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 18) вбачається, що у графі протоколу про адміністративне правопорушення «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 зазначив лише свій номер телефону.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівники поліції не мають фактичної або процесуальної можливості змусити особу, яка притягається до відповідальності надавати письмові пояснення у протоколі, а також на окремих бланках, а тому така особа вправі зазначати в своїх особистих письмових поясненнях ті відомості, які вона забажала надати.

Отже, під час складення протоколу ОСОБА_1 виявив бажання в протоколі про адміністративне правопорушення зазначити номер свого особистого телефону, що не забороняється чинним законодавством та свідчить про те, що останній скористався своїм правом на надання пояснень, а тому такі апеляційні доводи захисника є необґрунтованими, внаслідок чого суд ставиться до них критично.

Крім того, відповідно до відомостей відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 особисто не повідомив працівників поліції про фактичне місце свого проживання, а лише надавав відомості про себе з мобільного додатку «ДІЯ» та працівник поліції зазначив у протоколі адресу проживання ОСОБА_1 ту, яка була зазначена у цьому додатку. Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що громадянин України не зобов`язаний проживати за адресою за якою він зареєстрований. Тому зазначивши у протоколі адресу, яка не співпадає з адресою за якою мешкає ОСОБА_1 працівник поліції не порушив чинного законодавства, а такі доводи захисника є необґрунтованими.

Поряд з цим, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 18) вбачається, що ОСОБА_1 рухався на автомобілі разом із своїми друзями, які під час оформлення матеріалів та під час опитування свідків заважали працівникам поліції, відволікали їх, внаслідок чого працівниками поліції було допущено помилки, а саме не зазначено у письмових поясненнях свідків. прізвище, ім`я та по батькові особи, яка приймала ці пояснення.

Відповідно до відомостей цього відеозапису вбачається, що на місці події дійсно були присутні свідки, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які надавали свої письмові пояснення. Також об`єктивно вбачається, що разом із ОСОБА_1 у його автомобілі перебувало ще четверо осіб, які безперервно звертались до працівників поліції, чим відволікали їх від здійснення своїх безпосередніх обов`язків, що об`єктивно обумовлює допущені працівниками помилки, які не спростовують факту порушення ОСОБА_1 .

Поряд з цим, належить врахувати те, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України, а тому, апеляційний суд вбачає цей випадок, як свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

При цьому, належить врахувати, що огляд на стан сп`яніння є специфічним медичним оглядом, який може бути проведений лише в спеціальній медичній установі, певними фахівцями.

Оскільки ОСОБА_5 під час спілкування з працівниками поліції відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, працівники поліції, керуючись ч.1 ст. 130 КупАП та п. 2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Наведені висновки, що містяться в рішеннях ЄСПЛ є частиною національного законодавства, а тому апеляційний суд вважає за необхідне їх застосувати при апеляційному перегляді, вбачаючи на наявність таких самих випадків, про які йдеться у вищенаведених рішеннях суду міжнародної юрисдикції.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Батракової О.Ю. залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2021 року, щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков