Провадження №33/824/585/2021 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , її захисника Левадного О.О., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, працюючу на посаді директора ТОВ «Нивки Фудс», проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та на підставі ст.36 КУпАП застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Як вбачається з постанови місцевого суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 11.08.2020 року о 21 год. 55 хв. рухаючись по вул. Дніпровська набережна, 8/1 у м. Києві, керуючи автомобілем «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, не врахувала дорожньої обстановки та не вибрала безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впоралась з керуванням та допустила зіткнення з автомобілем «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який зупинився попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушила п.п. 2.3 б), 2.9 а), 12.1 ПДР України. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, у яких вона просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що оскаржувану постанову вона отримала лише 20.11.2020 року та в найближчий строк подала апеляційну скаргу. Однак, постановою Київського апеляційного суду від 10.12.2020 року апеляційну скаргу було їй повернуто. Відразу після її повернення апелянт повторно звернулась з апеляційною скаргою та просить врахувати те, що до моменту отримання копії оскаржуваної постанови, вона не була ознайомлена з її змістом, а тому об`єктивно не могла скласти апеляційну скаргу та подати її до суду.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції не врахував її пояснень, викладених у клопотанні-поясненнях, щодо протоколу, а саме: неправильної фабули, яка не відповідає дійсним обставинам справи, не зазначення конкретної частини ст.130 КУпАП, не зазначення приладу «Драгер», не зазначення ознак алкогольного сп`яніння, що свідчить про незаконність вказаного протоколу та неможливість його використання у справі.

Також, вона не погоджувалася з результатами огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», не визнавала такі результати, однак працівники поліції навіть не запропонували їй пройти медичний огляд.

Проставлення її підпису безпосередньо у результатах тестування свідчить лише про те, що вона погодилась в добровільному порядку за власною волею пройти таке тестування, а тому розписалась у документі, що посвідчує його результати. Відеозапис, який був долучений до матеріалів справи, не є безперервним, а змонтований працівниками поліції. Саме тому, він не може бути визнаний належним доказом у справі. Порядок огляду на стан сп`яніння особи, працівниками поліції дотримано не було.

В матеріалах справи відсутня постанова саме судді Дарницького районного суду м. Києва Коляденко П.Л., яка безпосередньо здійснювала судовий розгляд і виносила оскаржувану постанову, про об`єднання справ за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП. Таким чином, судом допущено істотне процесуальне порушення.

Крім того, ч.1 ст.130 КУпАП наразі не встановлює відповідальність за керування в стані алкогольного сп`яніння автомобілем, а тому відсутні всі законні підстави для притягнення її до відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 та її захисника Левадного О.О. на підтримку поданої апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_2 , який вважав доводи апеляційної скарги необґрунтованими, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не була присутня при винесенні постанови Дарницького районного суду м. Києва від 06.11.2020 року. Будь-які докази направлення їй копії оскаржуваного рішення в матеріалах справи відсутні. Проте вона вказує, що копію оскаржуваного рішення вона отримала лише 20.11.2020 року, а отже була позбавлена можливості раніше звернутися з апеляційною скаргою. Враховуючи вказані обставини та з метою забезпечення права на захист, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 06.11.2020 року.

Постанова Дарницького районного суду м. Києва від 06.11.2020 року щодо ОСОБА_1 у частині доведеності її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП учасниками провадження не оскаржується, тому із врахуванням положень ч.7 ст.294 КУпАП апеляційним судом у цій частині не переглядається.

Відповідно до п.2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правовими положеннями ст.266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Проведення огляду на стан сп`янiння в закладах охорони здоров`я i оформлення його результатів визначено «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858 (далі - Інструкція).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, правильності кваліфікації дій за вказаною статтею, оскільки зазначене підтверджуються зібраними у справі доказами.

Так, у відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №102554 від 11.08.2020, ОСОБА_1 11 серпня 2020 року о 21 год. 55 хв. в м. Києві по вул. Дніпровська набережна, 8/1, керувала транспортним засобом Volkswagen Polo д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер» в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.9а ПДР України (а.с.1).

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

ОСОБА_1 було роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що вона підтвердила підписом в протоколі про адміністративне правопорушення.

Із роздруківки результатів проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу - алкотесту 6820 «Drager» (а.с.3) вбачається, що проба огляду позитивна та дорівнює 1,12 ‰.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4) вбачається, що огляд ОСОБА_1 було проведено в присутності двох свідків - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що вони підтвердили своїми підписами.

З відеозапису нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 добровільно в присутності двох свідків пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер», який показав результат - 1,12 ‰. Вона вказала, що погоджується з даним результатом. Будь-яких обставин, що свідчили б про вчинення неправомірних дій працівниками поліції на вказаному відеозаписі не зафіксовано.

Підстави вважати вказаний відеозапис недопустимим доказом у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки на ньому зафіксовані усі процесуальні дії, які мав вчинити поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вказані обставини, доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції було порушено порядок проведення її огляду на стан алкогольного сп`яніння, слід визнати необґрунтованими.

Отже, враховуючи вказане вище, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що викладені у постанові висновки про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильності кваліфікації її дій за ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованими.

Що стосується посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що будь-якої відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом в стані сп`яніння діюче на даний час законодавство не передбачає, то слід зазначити наступне.

22 листопада 2018 року прийнято Закон України № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 2617-VIII), яким внесено зміни до статті 130 КУпАП та доповнено КК України статтею 2861 . Вказаний закон набрав чинності 01 липня 2020 року.

Разом з цим, 17 червня 2020 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 720-IX), яким внесено зміни до Закону № 2617-VIII, відповідно до яких із Закону № 2617-VIII вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1. Вказаний закон був опублікований 03 липня 2020 року.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП поліцейськими складено 11 серпня 2020 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Отже, ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, доводи зазначені в апеляційній скарзі не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9а ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

До суду апеляційної інстанції було подано клопотання про виклик свідків, однак, апеляційний суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Попри доводи апеляційної скарги, зазначені вимоги закону судом першої інстанції, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на неї стягнення були дотримані у повній мірі.

Із огляду на вищезазначене постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль