Справа № 308/7786/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

09.11.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав представник ОСОБА_1 - адвокат Дурдинець В.В.,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 серпня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі (600) шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, зі сплатою судового збору в розмірі 420,40 грн на підставі п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Згідно постанови, 12.05.2020 о 00 год. 01 хв., у м. Ужгороді по вул. Шумній, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога за адресою: м. Ужгород, вул. С. Мартина, 4А, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Дурдинець В.В. вказує на те, що постанова судді є незаконною та підлягає скасуванню. Зазначає, що судом не було належним чином повідомлено правопорушника про час та місце судового розгляду, а щодо надсилання повістки на електронну адресу представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності вказує на те, що електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_2 не являється офіційною адресою ні ОСОБА_1 ні його представника - адвоката Дурдинець В.В.. Стверджує, що управлінням патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції не було виконано вимоги постанови від 17.07.2020, якою справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП повернуто управлінню патрульної поліції для належного оформлення. Вказує і на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проведення огляду поліцейським на стан сп`яніння на місці зупинки, разом з тим, поліцейським, у порушення визначеної процедури, не було проведено огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, а відразу направлено особу до закладу охорони здоров`я, що є порушенням вимог Порядку та Інструкції. Також зазначає, що оскільки ні ОСОБА_1 , ні його представник не були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, то не могли знати про постановлення оскаржуваного судового рішення. Згідно офіційного сайту Ужгородського міськрайонного суду в інформації про розміщення рішень суду зазначено, що постанова Ужгородського міськрайонного суду від 11.08.2020 по справі - 308/7786/20 - надіслано судом: 27.08.2020, - зареєстровано: 28.08.2020, розміщено: 31.08.2020, тобто більше 20 календарних днів про існування даного рішення не було відомо. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження судового рішення слід поновити, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та його представника, адвоката Дурдинця В. В., які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, при цьому відомостей про поважність причин їхньої неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від них не надходило. Також береться до уваги те, що судове засідання неодноразово відкладалось, у тому числі і на підставі клопотання апелянта. Апеляційний суд бере до уваги те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника, адвоката Дурдинця В. В., відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

Доводи клопотання про поновлення пропущеного строку задовольняються з таких підстав.

Так, матеріалами справи підтверджується, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи у суді першої інстанції. Разом з тим, у матеріалах справи містяться відомості про те, що з метою забезпечення реалізації ОСОБА_1 своїх прав, невідкладно, в день надходження справи до провадження судді, а саме 07.08.2020, місцевим судом було відправлено судові повістки про виклик до суду, на адресу ОСОБА_1 , яка вказана у протоколі, а також на адресу його представника, адвоката Дурдинця В. В., що підтверджується відповідними роздруківками трекінгу із офіційного сайту «Укрпошти». З даних роздруківок трекінгу із офіційного сайту «Укрпошти» також убачається, що зазначені відправлення 10.08.2020 знаходились у точці видачі/доставки. Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та його представника адвоката Дурдинця В. В. суд також повідомляв про розгляд справи шляхом розміщення 07.08.2020 відповідного оголошення на офіційному сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. Підтверджено у тому числі й те, що судова повістка про виклик особи до суду була направлена 07.08.2020 безпосередньо на електронну адресу адвоката Дурдинця В.В., яка ним зазначалась у попередньо поданих у рамках розгляду адміністративної справи заявах. На підставі вищезазначеного, апеляційний суд переконаний, що судом першої інстанції використано усі можливі способи сповіщення ОСОБА_1 та його представника, - адвоката Дурдинця В. В., про місце і час розгляду справи. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змістом оскаржуваної постанови від 11.08.2020 адвокат Дурдинець В. В. ознайомився 02.09.2020, про що свідчать відповідні відомості, які містяться у матеріалах справи.

Одночасно, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу - поважними, а тому строк на апеляційне оскарження поновлюється.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.

Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є безпідставними, оскільки винуватість його у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених судом першої та апеляційної інстанції доказів.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №315608, 12.05.2020, о 00 год 01 хв, у м. Ужгороді по вул. Шумній, водій ОСОБА_1 керував легковим автомобілем марки «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога за адресою: вул. С. Мартина, 4, а, м. Ужгород. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2. 9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Змістом протоколу підтверджено, що водій ОСОБА_1 відмовився надати будь-які пояснення з приводу вказаної події, разом з тим, своїми підписами у протоколі ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом його ознайомлений, відомості відносно його особи - правильні, копію документу він отримав.

Висновком лікаря - нарколога КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ» №113 від 12.05.2020 Лендєл К. Й. щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння підтверджено, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Своїм підписом у медичному висновку водій ОСОБА_1 погодився з його змістом, не заперечив той факт, що результати проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога є достовірними (а. с. 2).

Розпискою ОСОБА_1 підтверджується факт залишення ним на зберігання транспортного засобу марки «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 за адресою Оноківська, 35 в м. Ужгород (а. с. 3).

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №612076 убачається, що водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень (а. с. 4).

Відповідно до копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №187228, 12 травня 2020 року, о 00 год 40 хв, у м. Ужгороді по вул. Шумній, водій ОСОБА_1 керував легковим автомобілем марки «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, скоїв наїзд на дерево, унаслідок чого відбулося пошкодження транспортного засобу.

З відеоматеріалу, який міститься на DVD-диску підтверджується обставини, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №187228 від 12.05.2020 (а. с. 7).

Відеозаписом з бодікамер поліцейських, який міститься на DVD-диску зафіксовано факт проходження огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога, під час якого ОСОБА_1 підтвердив, що вживав пиво у кількості три бокали. З відеоматеріалу також убачається, що жодних скарг чи зауважень до порядку та процедури проведення огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 не має.

З рапорту працівника УПП інспектора 4 роти Сенина І. І. убачається, що у водія ОСОБА_1 на місці вчинення ДТП були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, відтак йому було запропоновано пройти огляд на місці ДТП за допомогою приладу «Драгер» у присутності двох свідків. На що водій відповів, що бажає пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я. Водія ОСОБА_1 було доставлено до КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ» екіпажем поліції №151.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими та зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівник патрульної поліції Сенина І. І. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанови про накладення адміністративного стягнення.

Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря - нарколога КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ» Лендєл К. Й. , яка проводила огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склала висновок про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, були підстави для фальсифікації вищевказаних документів щодо ОСОБА_1 , а також для його обмови у перебуванні у такому стані, - у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість поліцейського та лікаря - нарколога у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я та підпису наявних у матеріалах справи документів, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення та у медичному висновку, - на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейський та лікар діяли в межах наданих їм повноважень.

Факт розгляду справи судом першої інстанції без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційним судом враховано як підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження. При цьому, вказана обставина, з огляду на положення ст. 247 КУпАП, не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, яка вважається обґрунтованою та законною.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова судді є незаконною і що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження і повністю спростовуються наявними в матеріалах справи та наведеними вище доказами.

Доводи апеляційної скарги про порушення вимог ст. 266 КУпАП апеляційний суд не визнає слушними, позаяк такі не підтверджені жодними доказами. Водночас, на переконання апеляційного суду, матеріали справи свідчать про те, що працівник поліції діяв виключно у відповідності до приписів вищевказаної статті.

Так, згідно з п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що порядок проведення огляду на стан сп`яніння регламентований ст. 266 КУпАП, норми якої є бланкетними, оскільки не встановлюють детальної процедури проходження огляду, а відсилають до підзаконних нормативно-правових актів, які деталізують положення цієї статті. Такий висновок підтверджується положеннями частини 6 цієї статті, в якій зазначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура огляду регламентована такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і конкретизують норми цієї статті, а саме: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення та рапортом поліцейського підтверджується, що на момент вчинення ДТП та перевірки особи, які притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у поліцейського були сумніви щодо його тверезості. Тому, на виконання вимог Інструкції та відповідно до Порядку, водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події. Однак, з рапорту працівника поліції убачається, що водій ОСОБА_1 на цю пропозицію відмовився, натомість виявив бажання пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Про законність процедури направлення ОСОБА_1 на медичний огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння свідчать матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, щодо якого жодних скарг, заперечень чи зауважень ОСОБА_1 не надав, а також відеозапис, на якому чітко зафіксований момент ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом протоколу та безпосереднє його підписання.

Безпідставними є доводи апелянта про те, що Управлінням патрульної поліції в Закарпатській області не були виконані вимоги, зазначені у постанові Ужгородського міськрайонного суду від 17 липня 2020 року, якою справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 повернуто поліцейським для належного оформлення. На переконання апеляційного суду, матеріали справи свідчать про те, що поліцейськими, на виконання судового рішення, було долучено докази, які у своїй сукупності є підставою для констатації висновку, що водій ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння. Зокрема відеозаписом з бодікамер поліцейських, який долучено працівниками поліції до матеріалів справи чітко зафіксовано факт проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога, під час якого ОСОБА_1 підтвердив, що перед тим, як сісти за кермо, вживав пиво у кількості три бокали. Разом з тим, відеозаписом, який ведеться поліцейськими безперервно, підтверджено, що жодних скарг чи зауважень до порядку та процедури проведення огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 не має. Твердження апелянта про те, що факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння нічим не підтверджений, - апеляційний суд вважає такими, що спростовуються вищенаведеними доказами.

При цьому, апеляційний суд вважає, що підстави для сумнівів у достовірності медичного висновку відсутні, адже з дослідженого апеляційним судом відеозапису убачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт встановлення алкогольного сп`яніння за результатами медичного огляду. Вказаний відеозапис досліджувався судом, жодних порушень процедури проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння встановлено не було.

Відтак, апеляційний суд вважає, що факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння є доведеним, а отже у його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

На підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Дурдинцю В.В. строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, яку подав представник ОСОБА_1 - адвокат Дурдинець В.В., залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан