ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/1/21 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ст.ст 122-4, 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2021 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 липня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Згідно постанови 26 червня 2020 року о 06 год. 00 хв. по вул. Лучаківського, 3 у м. Тернополі водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21214», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований транспортний засіб «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_2 , що спричинило механічні пошкодження вказаних автомобілів. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України. Крім цього, 26 червня 2020 року о 06 год. 00 хв. по вул. Лучаківського, 3 у м. Тернополі водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21214», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, місце події залишив. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 (а) Правил дорожнього рух України.

В апеляційній скарзі з доповненнями ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову і закрити провадження у справі за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, також просить поновити йому строк апеляційного оскарження. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції, порушуючи вимоги статті 268 КУпАП, безпідставно розглянув справу за його відсутності. Стверджує, що 26 червня 2020 року у період з 00:00 год. по 06:00 год. за кермом автомобіля ВАЗ 21214 не перебував. Також, звертає увагу суду на те, що автомобіль ВАЗ 21214 не є пошкодженим, а має тільки корозію металу із-за якої місцями повідпадала синя фарба. ОСОБА_1 зазначає, що працівниками поліції сфабриковано відеозапис, так як відеофіксація велася переривчасто, а тому він не може бути доказом в суді , оскільки не містить усіх відомостей щодо обставин складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи та допитавши свідків, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Що стосується клопотання апелянта щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду від 20 липня 2020 року, суддя приходить до висновку, що його слід поновити, виходячи з наступного.

Так, як вбачається з постанови судді, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута без його участі. Згідно з матеріалів справи, суд першої інстанції направляв копію постанови особі притягнутої до адміністративної відповідальності. Дану копію постанови ОСОБА_1 отримав 17 серпня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне у матеріалах справи. Апеляційна скарга подана 26 серпня 2020 року.

З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин.

Щодо доводів апеляційної скарги в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону і не дослідив окремі обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху і вчиненні адміністративного правопорушення.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на відомостях, які містяться: у протоколах про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №268399 і серії ДПР18 №423175, які складено 26 червня 2020 року о 9 год. 24 хв. і 8 год. 36 хв. відповідно в яких вказано, що в той день о 06 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21214», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , допустив наїзд на припаркований транспортний засіб «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_2 , що спричинило механічні пошкодження вказаних автомобілів, після чого місце події залишив.

Зі змісту цих протоколів слідує, що вони складені не безпосередньо після ДТП. Згідно постанови, висновок суду, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21214» і вчинив ним ДТП ґрунтується на письмових поясненнях ОСОБА_3 від 26 червня 2020 року, згідно з якими 26 червня 2020 року вночі він припаркував свій автомобіль марки ««Chevrolet Lacetti»», державний номерний знак НОМЕР_2 , а зранку виявив на ньому пошкодження від іншого автомобіля, зокрема пошкоджено задній бампер та заднє крило. Спільно з працівниками поліції він виявив автомобіль марки «Нива», державний номерний знак НОМЕР_1 , пошкодження на котрому вказували, що саме він здійснив зіткнення з його автомобілем, після чого з місця зіткнення з`їхав та припаркувався біля будинку.

Також, суд першої інстанції взяв до уваги відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції з яких вбачається, що ОСОБА_1 при оформленні відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення не заперечував факту пошкодження ним транспортного засобу потерпілого ОСОБА_3 .

В судовому засіданні при розгляді протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 участі не брав і подавав клопотання про його відкладення через хворобу. Однак, це клопотання судом було відхилено і розгляд справи проведено у відсутності ОСОБА_1 , внаслідок чого він не зміг надати суду пояснення з приводу складених відносно нього протоколів.

В апеляційній скарзі та вході апеляційного розгляду ОСОБА_1 стверджує, зокрема, що він 26 червня 2020 року не керував автомобілем «ВАЗ 21214», який належить ОСОБА_2 .

Додані до протоколів про адміністративні правопорушення письмові пояснення ОСОБА_1 відібрані інспектором поліції Середою В.П. з порушенням права на захист, оскільки в них відсутній підпис ОСОБА_1 про його ознайомлення зі ст.63 Конституції України в частині права не давати показання щодо себе. Крім того, про нероз`яснення процесуальних прав він вказав при складанні відносно нього протоколу за ст.124 КУпАП.

Допитана в ході апеляційного розгляду свідок ОСОБА_4 ствердила, що ввечері 25 червня 2020 року ОСОБА_1 на автомобілі білого кольору (марки не пригадує) відвозив її в Лановецький район Тернопільської області до родички, яка хворіла, залишився там з нею і привіз назад в місто Тернопіль о 6 год. 30 хв. 26 червня 2020 року.

Наявні в матеріалах справи докази не містять беззаперечних і об`єктивних доказів, якими би спростовувались наведені показання свідка ОСОБА_4 і пояснення ОСОБА_1 , що він 26 червня 2020 року о 06 год. 00 хв. транспортним засобом марки «ВАЗ 21214» не керував. Взятий до уваги судом першої інстанції відеозапис нагрудних камер працівників поліції також не містить пояснень ОСОБА_1 ні про визнання його вини у вчиненні ДТП 26 червня 2020 року, ні заперечень цього факту, а тому сам по собі не може бути достатнім доказом його винуватості.

Відповідно до ч.3 ст.63 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи наведені обставини в сукупності, а саме що дані протоколів про адміністративне правопорушення не підтверджуються наявними у справі матеріалами і судовий розгляд проведено без належного з`ясування усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, то оскаржену постанову не можна вважати обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню.

Також, враховуючи, що в даному випадку склад адміністративних правопорушень, не доведений сукупністю належних і допустимих доказів, які би давали достатні підстави для висновку про винуватість ОСОБА_1 у їх вчиненні, то провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити і постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 липня 2020 року скасувати, а провадження відносно нього у справі про адміністративні правопорушення за ст.ст.122-4,124 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя