ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю: потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП,

В С Т А Н О В И Л А:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 10.09.2020 року о 20.10 годин водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «TESLA MODEL», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на перехресті вул. Старокодацька та вул. Аеропортівська в м.Дніпро, при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «VOLKSWAGEN SCIROCCO», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку у крайній лівій смузі. Внаслідок ДТП пошкоджено транспортний засіб, завдано матеріальні збитки.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в який просить постанову суду в частині накладення адміністративного стягнення змінити, у зв`язку з невідповідністю тяжкості вчиненого адміністративного правопорушення та даних про особу, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції, при визначенні йому виду адміністративного стягнення, не врахував обставину, що пом`якшує покарання, а саме, - щире каяття.

Вказує на те, що він не з`являвся в судові засідання через хвороби, що підтверджується лікарняними листами, та 09.12.2020 року ним до суду була подана заява про розгляд справи без його участі, в якій також було зазначено про повне визнання своєї вини.

Проте, суд першої інстанції не врахував його ставлення до своєї вини, а також, що адміністративне правопорушення вчинено ним з необережності.

Зазначає, що він має постійне місце проживання, працює на посаді фінансового директора в ТОВ Волинь-Агро та його робота пов`язана із постійними відрядженнями.

Таким чином, при застосуванні до нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, він не зможе виконувати покладені на нього обов`язки та може бути звільненим.

Крім того, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей та дружина, а тому автомобіль йому необхідний для того, щоб перевозити членів родини, особливо в умовах карантину.

Будучи увідомленими про місце та час розгляду справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та його захисник Кошкіна О.В. до суду апеляційної інстанції не з`явилися, надали заяву про розгляд скарги в їх відсутність.

Потерпілий ОСОБА_1 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 .

Під час апеляційного перегляду, потерпілий ОСОБА_1 зазначив, що ОСОБА_2 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, мав ознаки сп`яніння, грубо порушив ПДР України, заперечує щодо щирого каяття ОСОБА_2 , оскільки після направлення справи до суду ОСОБА_2 не виходив з ним на зв`язок.

Заслухавши доповідь судді, потерпілого, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно із ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до постанови суду, при накладенні стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік судом було враховано особу винного, характер та обставини вчиненого правопорушення, те, що внаслідок грубого порушення п. 10.1 ПДР України, водієм створено небезпеку для дорожнього руху.

Такий висновок суду відповідає меті застосування стягнення, якою є виховання особи, яка вчинила правопорушення, та запобігання скоєння нею нових правопорушень, що враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини особи, оскільки накладення стягнення у виді штрафу не відповідатиме меті його застосування.

Отже, накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Наведені в апеляційній скарзі обставини щодо щирого каяття, суд вважає необґрунтованими, які спростовуються поясненнями потерпілого в суді першої інстанції та аналогічними поясненнями в суді апеляційної інстанції, який зазначив, що після направлення справи до суду ОСОБА_2 не виходив з ним на зв`язок.

Доводи в апеляційній скарзі щодо наявності на утриманні двох малолітніх дітей та дружини, та необхідності автомобіля для їх перевезення, підтверджуються доданими до апеляційної скарги доказами, але не є підставами для пом`якшення стягнення, оскільки, як свідчать матеріали провадження такий вид стягнення як штраф не є ефективним та достатнім для запобігання вчиненню нових правопорушень водієм ОСОБА_3 .

Твердження в апеляційній скарзі ОСОБА_2 про те, що він працює на посаді фінансового директора в ТОВ Волинь-Агро та його робота пов`язана із постійними відрядженнями, не є підставою для заміни стягнення, оскільки водієм допущено грубе порушення ПДР України, а тому саме позбавлення права керування транспортним засобом буде необхідним для попередження вчинення ним нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, судом першої інстанції обґрунтовано накладено стягнення на ОСОБА_2 , тому його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду має бути залишена без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2020 року залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2020 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко