Справа № 462/7623/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 жовтня 2021 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м.Львова Колодяжний С.Ю., розглянувши матеріали справи, які надійшли від сьомого прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого інспектором прикордонної служби 3-ої категорії ІІ-ої групи інспекторів прикордонного контролю відділу прикордонної служби «Львів» (типА) 7 прикордонного загону, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

14.10.2021 року о 20.05 год., в умовах особливого періоду, під час здійснення перевірки несення служби в прикордонному наряді «Перевірка документів» в міжнародному пункті пропуску для повітряного сполучення «Львів» (м.Львів, вул.Любінська, 168, Аеропорт ЦА), в старшого сержанта ОСОБА_1 було виявлено особистий мобільний телефон, що не належить Державній прикордонній службі України та не входить до предметів екіпірування прикордонного наряду, чим порушив вимоги п.12 ст.2 розділу ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», п.1 наказу начальника Львівського прикордонного загону від 11.08.2020 року №893-аг «Про впорядкування питань використання особистих мобільних телефонів, засобів мобільного зв`язку військовослужбовцями Львівського прикордонного загону», про що відносно нього 15.10.2021 року складено протокол серії ЗхРУ №239361 про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 172-18 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП, визнав повністю, підтвердив вказані у протоколі обставини, щиро розкаюється у вчиненому, просить його суворо не карати.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов наступних висновків.

Частиною 2 статті 172-18 КУпАП встановлено відповідальність за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, тобто за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» та ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №1126-VII від 17.03.2014 року, постановлено оголосити та провести в Україні часткову мобілізацію. Після оприлюднення даного Указу Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав. Відтак, особливий період в Україні діє від 17.03.2014 року, після оприлюднення зазначеного вище Указу Президента України.

У порядку вимог п.12 Глави 2 Розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС України від 19.10.2015 року №1261, прикордонним нарядам під час здійснення прикордонного контролю забороняється використовувати будь-які особисті засоби зв`язку, що не належать Держприкордонслужбі та не входять до предметів екіпірування прикордонного наряду, мати при собі грошові кошти понад розмір, установлений центральним органом виконавчої влади, що реалізовує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім повного визнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому правопорушенні його вина підтверджується матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №239361від 15.10.2021 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , рапортом першого заступника начальника відділу прикордонної служби «Львів» від 15.10.2021 року, витягом з штатно-посадового обліку персоналу відділу прикордонної служби «Львів» та витягом з книги прикордонного контролю про результати охорони державного кордону зміною прикордонних нарядів відділу прикордонної служби «Львів».

Враховуючи наведене, вважаю, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП.

З врахуванням даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі ухвалення судом постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

Керуючись ст. 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний