328/2888/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Новікова Наталія Валеріївна, розглянувши матеріал, що надійшов з відділення поліції №3 Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючий,

за ч.1 ст.184 КУпАП,-

встановив:

08.09.2021 близько 21.00 год. ОСОБА_1 ухилявся від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання неповнолітньої ОСОБА_2 , 2019 р.н., так як перебував в стані алкогольного сп`яніння та був не в змозі здійснювати догляд за дитиною чим порушив вимоги ст. 150 Сімейного кодексу України, ст.ст. 8,12 Закону України «Про охорону дитинства», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, вказав, що йому невідомо, в чому саме полягає невиконання ним батьківських обов`язків по відношенню до його дитини. Донька ОСОБА_3 того вечора перебувала поряд із ним та дружиною, була нагодована та доглянута.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу таких висновків.

Частиною 1ст.184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьками або особами, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 Сімейного кодексу України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.

Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Отже, об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у трьох різних формах: ухилення від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя дитини; ухилення від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання дитини; ухилення від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 зазначено про неналежне виконання ним батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої доньки, але вказане не тільки не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП, але і не розкриває об`єктивної сторони вказаного правопорушення.

Всупереч вимогам ст.256,184 КУпАП, у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, в чому конкретно полягає з його боку ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо неналежного виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки ОСОБА_2 .

Самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, а саме те, що він знаходився вдома в стані алкогольного сп`яніння, не може бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 , як батько, не виконував покладені на нього батьківські обов`язки по вихованню дитини.

З вищевикладеного вбачається, що належних, допустимих та беззаперечних доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що ОСОБА_1 , як батько, ухиляється чи не виконує покладені на нього обов`язки по вихованню дитини, матеріали справи не містять.

В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено яким саме чином ОСОБА_1 не виконував свої батьківські обов`язки, при цьому не вказано в чому саме проявилося таке неналежне їх виконання і чим конкретно це підтверджено.

Таким чином, проаналізувавши та дослідивши докази, що наявні в матеріалах цієї справи, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 , відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 184, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

постановила:

Провадження по справі про адміністративне прав опорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: