Справа № 339/297/21 307
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2021 року м. Болехів
розглянувши матеріали, які надійшли від від відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного ВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей,
за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
якому роз"яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
З протоколу про адміністративне правопорушення від 27 серпня 2021 року ВАБ № 753709 вбачається, що 27 серпня 2021 року близько 18:00 год. ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 ображав нецензурною лайкою та погрожував застосуванням фізичної сили щодо своєї матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру.
В судовому засіданні 19 жовтня 2021 року ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що він проживає в одному будинку, який розділений на два входи, разом зі своєю матір"ю ОСОБА_2 та її чоловіком ОСОБА_3 та мають спільне подвір"я та перебувають в неприязних відносинах. 27 серпня 2021 року він із шваґром ОСОБА_4 заливали форми у виглядів хрестів на могилу для баби дружини, після чого відлучилися. Однак, подзвонив його син та повідомив, що прийшов вітчим ОСОБА_3 та розбив залиті форми. Зазначив, що перед тим, як вирішити залити форми, на подвір`ї ОСОБА_3 розклав запчастини від його автомобіля, які акуратно ними були відсунуті на бік в присутності матері ОСОБА_2 .
ОСОБА_3 , перебуваючи в нетверезому стані, став висловлюватися в його сторону нецензурною лайкою. Прибігла ОСОБА_2 , ставши між них, розбороняла їх. ОСОБА_3 намагався його вдарити, обзивав нецензурними словами, та втікаючи від нього, впав до вольєра та вдарився, а згодом викликав поліцію.
Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що вона з чоловіком ОСОБА_3 здійснювали ремонт автомобіля. Вказала, що син ОСОБА_1 акуратно згорнув запчастини та поруч виливав форми на могилу. Але прийшов її чоловік, то йому це не сподобалось і він перевернув форму. Коли син повернувся, то у відповідь перевернув мотор і скинув у яму. Між сином та ОСОБА_3 виникла суперечка, вони стали обзивати один одного, шарпатися між собою, ОСОБА_3 впав на землю і ОСОБА_1 став його копати, тому вона викликала поліцію. Крім того, пояснила, що конфлікт виник між чоловіком і сином ОСОБА_1 , який обзиває їх нецензурними словами. Того дня вона хотіла їх розборонити, а син вдарив її у спину, з приводу чого вона за медичною допомогою не зверталася .
Свідок ОСОБА_5 вказав, що під час конфлікту, який виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 присутнім не був, однак, коли їхав з роботи побачив, як ОСОБА_3 кричав і обзивав ОСОБА_1 нецензурними словами.
Свідок ОСОБА_4 пояснив, що він з ОСОБА_1 того дня заливав бетонні форми на цвинтар. Однак, там де вони заливали, ОСОБА_6 розклав обладнання від машини. Вони обережно відсунули їх. Заливши бетонні форми, вирішили піти на пиво, але прибіг син ОСОБА_1 і повідомив, що вітчим перевернув залиті бетонні форми і запропастив всю роботу, яку вони зробили. Крім того, він бачив, як вітчим лежав на землі і копав жінку, яка хотіла його підняти із землі. Повідомив, що ОСОБА_3 ніхто не бив, як він впав на землю, він не бачив.
Свідок ОСОБА_7 вказав, що 27 серпня 2021 року о 18:00 год. не був очевидцем конфлікту, який виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).
Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності.
Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинено надано:
- протокол про адміністративне правопорушення від 27 серпня 2021 року серія ВАБ № 753709, в якому ОСОБА_1 згідно ст. 63 Конститції України відмовився надавати пояснення (а.с.1);
- рапорт працівника поліції Дранчук В.Д., з якого вбачається, що 27 серпня 2021 року о 18:18 год. надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_2 про те, що син б`є батька. На місці ОСОБА_2 написала заяву, складено адміністративний протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП та винесено терміновий заборонений припис (а.с.3);
- заява ОСОБА_2 від 27 серпня 2021 року, в якій вона просить притягнути до адміністративної відповідальності її сина ОСОБА_1 , оскільки він вчинив конфлікт із нею та її чоловіком, в ході якого обзивав їх нецензурними словами, погрожував застосуванням фізичної сили, штовхав, бив у обличчя (а.с.4);
- письмові пояснення ОСОБА_2 , з яких вбачається, що 27 серпня 2021 року близько 18:00 год. за місцем проживання по АДРЕСА_1 її син ОСОБА_1 скинув інструменти та мотор в сторону, так як йому необхідно заливати форму з бетону у вигляді хреста. ЇЇ чоловік побачив це і перевернув йому залиту форму з бетоном, внаслідок чого виник конфлікт, вході якого син вдарив її чоловіка і він впав, після чого почав копати його, а вона подзвонила на 102 (а.с.5);
- письмові пояснення ОСОБА_1 , з яких вбачається, що 27 серпня 2021 року о 18 год. по місцю проживання в нього з вітчимом відбувся конфлікт з приводу того, що вітчим ОСОБА_3 перевернув форму, залиту ним з бетону у вигляді хреста. В ході вказаного конфлікту вітчим почав словесно погрожувати фізичною розправою, ображав його, висловлювався нецензурною лайкою в його сторону. Конфлікту з його мамою не було. Зазначає, що очевидцями даного інциденту були ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (а.с.7);
- письмові пояснення ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 27 серпня 2021 року близько 18:00год. по місцю проживання в нього виник конфлікт з сином його дружини. Того дня вони з дружиною лагодили їхній автомобіль на власному подвір`ї, де були розташовані деталі від автомобіля. ОСОБА_1 , прийшовши на подвір`я, взяв та змістив всі деталі в іншу сторону та перекинув весь інструмент. Під час конфлікту ОСОБА_1 обзивав його та дружину нецензурними словами, штовхав його та погрожував застосуванням фізичної сили до нього та дружини. Зазначив, що такі конфлікти відбуваються періодично (а.с.6).
Надаючи оцінку таким доказам, встановлено, що насправді 27 серпня 2021 року о 18 год конфлікт виник між ОСОБА_1 та його вітчимом ОСОБА_3 з приводу того, ОСОБА_1 , заливаючи бетонні форми у вигляді хреста, відсунув у бік розставлені поруч ОСОБА_3 запчастини від автомобіля. Будучи невдоволений такими діями, ОСОБА_3 у відповідь знищив вказані бетонні форми, внаслідок чого між ними виникла суперечка, яку намагалася припинити ОСОБА_9 , ставши між ними.
Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення, яке є актом звинувачення, зазначено, що ОСОБА_1 ображав нецензурною лайкою та погрожував застосуванням фізичної сили щодо матері ОСОБА_2 , чим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, що суперечить обставинам, викладеним у матеріалах справи, долучених до протоколу.
Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року № 2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідальність за змістом ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Отже, зі змісту ч.1 статті 173-2 КУпАП вбачається, що до адміністративної відповідальності можна притягнути лише за умисно вчинене правопорушення.
Умисним є правопорушення, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Проте, обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП є вчинення не будь-яких діянь, зазначених у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а лише тих, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
З системного аналізу діючого законодавства встановлено, що ознаками завдання шкоди фізичному здоров`ю, окрім іншого є синці, забиті місця, відсутність зубів, ушкодження кісток та м`яких тканин, наявність частково залікованих попередніх травм, сліди укусів, опіки незвичайної форми і на різних частинах тіла, втрата ваги, зневоднення тощо.
Завдання шкоди психологічному здоров`ю потерпілого звернення за психологічною допомогою, наявність скарг психосоматичного характеру, страхи, необумовлена тривожність, відчуття безпорадності, залякування, погрози виконання певних дій потерпілою під тиском кривдника, надмірне збудження, безсоння тощо.
Отже, необхідні докази, що містять наочні ознаки існування факту завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Виходячи зі специфіки вказаного виду адміністративного правопорушення, в даному випадку ситуації сімейного насильства, не можливо сприймати як підставу для притягнення винуватої особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, лише за заявою потерпілої особи про вчинення насильства у сім`ї.
Оскільки протокол є актом обвинувачення, то він повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вказаних вище обов`язкових елементів складу ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Між тим, суть обвинувачення, що висунуте працівником поліції ОСОБА_1 та міститься в протоколі від 27 серпня 2021 року серії ВАБ № 753709 суперечить матеріалам справи та є неконкретним, що, в свою чергу, унеможливлює належний захист особи, притягненої до адміністративної відповідальності за вказаним обвинуваченням.
Так, викладена працівниками поліції суть правопорушення не містить в собі посилання на те, яка саме шкода фізичному або психічному здоров`ю була завдана чи могла бути завдана потерпілій ОСОБА_2 діями ОСОБА_1 , що виразились у висловлюванні нецензурною лайкою в її бік та погрозами застосування фізичної сили .
Діючим законодавством чітко передбачено, що посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі, який відповідно до ст. 251 КУпАП є одним з джерел доказів в справі про адміністративне правопорушення.
Окрім того, відповідно до норм КУпАП, справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення. Встановлення інших обставин правопорушення, за межами обвинувачення, порушує право на захист від конкретного адміністративного обвинувачення.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
Зокрема, в рішенні у справі «Ващенко проти України» Європейський суд вказав, що «обвинувачення» для цілей п. 1 ст. 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п. 51)».
В рішенні у справі «Абрамян проти Росії» Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».
Отже, оскільки встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення, є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, вважаю, недоведеним висунуте ОСОБА_1 обвинувачення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Таким чином, доходжу висновку про неконкретність обвинувачення особи, що призвело до порушення права на захист.
Положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Згідно ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.
Між тим, матеріали провадження містять рапорт працівника поліції Дранчук В.Д., з якого вбачається, що підставою для виклику поліції та складання протоколу стало повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_2 про те, що її син б`є батька та письмові пояснення ОСОБА_2 , з яких вбачається, що 27 серпня 2021 року близько 18:00 год. за місцем проживання між її сином ОСОБА_1 та чоловіком ОСОБА_3 виник конфлікт, в ході якого син вдарив її чоловіка і він впав, а син продовжував його копати, тому вона подзвонила на 102 (а.с.5).
Працівники поліції, прибувши на місце, відібрали письмові пояснення у ОСОБА_1 , де міститься інформація про те, що в нього відбувся конфлікт з вітчимом ОСОБА_3 , який перевернув форму, залиту ним з бетону у вигляді хреста. Натомість конфлікту з його мамою не було. (а.с.7);
Письмові пояснення були відібрані працфвником поліції також у ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 27 серпня 2021 року близько 18 :00год. по місцю проживання в нього виник конфлікт з сином його дружини. (а.с.6).
Таким чином, доходжу висновку, як про порушення права на захист ОСОБА_1 у зв`язку з неконкретністю обвинувачення, так і відсутність належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували його винуватість в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні щодо матері ОСОБА_2 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
В той же час, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що є підставою для закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
З врахуванням викладеного та керуючись ч.1 ст. 173-1, ст. 247, 283, 284 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И В :
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.