Справа № 658/3127/21
провадження № 3/658/1539/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року м.Каховка Херсонської області

Суддя Каховського міськрайонного суду Херсонської області Марків Т.А., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 1 Каховського РВП ГУНП в Херсонській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, адреса реєстраційного обліку місця проживання: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків в матеріалах справи відсутній),

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 16 вересня 2021року серії ДПР18 № 155986, 16 вересня 2021 року о 17.10 год. по вул. Івана Золіна в м. Каховка ОСОБА_1 керував транспортним засобом легковим автомобілем «Opel Insignia» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, хитка хода. На вимогу працівника поліції водій, відмовився від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої зі скаледним відносно нього протоколом не згоден. На вимогу поліцейського пройти медичний огляд на визначення стану сп`яніння погодився, проте у такому йому було відмовлено. Просив суд провадження відносно нього закрити.

Для повного та всебічного розгляду справи судом було здійснено судовий виклик поліцейського, який склав протокол про адміністративне правопорушення, проте в судове засідання інспектор СРПП ВП № 1 Каховського РВП ГУНП в Херсонській області Ціомашко О.В. не з`явився повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи (підтврджує вказане розписка про отримання судової повістки 27 вересня 2021року відповідальною особою ВП № 1 Каховського РВП ГУНП в Херсонській області).

Враховуючи вищенаведене суд вбачає, що відсутність ОСОБА_1 , інспектора Ціомашко О.В. в судовому засіданні, без надання будь яких доказів, які свідчать про поважність такої відсутності, позбавляє суд розглянути справу у межах строку, передбаченого КУпАП, вважає можливим продовжити розгляд справи за відсутності вказаних осіб, на підставі наявних у справі доказів.

Дії ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення кваліфіковано як порушення вимог п. 2.5 ПДР України.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Судом встановлено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучено відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

В досліджених під час судового розгляду відеозаписах, які є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь якої особи, не відображено того, що ОСОБА_1 відомвляється від проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння, натомість долучений відеозапис містить зафіксований факт згоди ОСОБА_1 пройти медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газаоналізатора "Драгер". Відеозапис припиняється на моменті ознайомлення поліцейським водія з дозвільними документами на вказаний прилад.

Верховний Суд у справі № 338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху України працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення ПДР України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Також слід зауважити, що Верховний Суд у справі № 489/4827/16-а (постанова від 15 квітня 2020 року) зробив остаточний висновок, що рапорт інспектора не може вважатись об`єктивним доказом порушення, не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки поліцейський у спірних правовідносинах виступає в якості суб`єкта владних повноважень, який зацікавлений у розгляді справи.

Таким чином, до рапорту працівника поліції Ціомашко О. відповідно до якого ним було помічено автомобіль Опель Інсігніа, водій якого був не пристебнутий та в ході бесіди у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, та він відмовивя на пропозицію поліцейського пройти медичний огляд, а також вказано про те, що поліцейський роз`яснював водію наслідки відмови від проходження такого огляду, суд ставиться критично, оскільки на долученому відеозаписі факт відмови водія від проходження медичного огляду та роз`яснення поліцейським наслідків відмови від такого огляду, не зафіксовано.

Відповідно до вимог ст.ст. 31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Будь яких інших доказів, які підтверджували б факт відмови ОСОБА_1 від проходження на вимогу поліцейського медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, зокрема пояснення свідків, матеріали справи не містять.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14лютого 2008 року у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення (ст. 280 КУпАП).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, та те, що ОСОБА_1 не погоджувався із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, не відмовлявся від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського, погодився пройти такий огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора "Драгер", суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена достатніми та достовірними доказами.

З огляду на викладене, наявні у адміністративних матеріалах докази не є такими, що «поза розумним сумнівом» доводять винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому справа підлягає закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 10,

130, 268, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена.

Апеляція на постанову подається протягом десяти днів з дня її винесення до Херсонського апеляційного суду через Каховський міськрайонний суд Херсонської області.

Суддя Т.А. Марків