КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/2670/2021 Постанова винесена суддею Сазоновою М.Г.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2., розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2. на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2021 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн.

Згідно з постановою суду, 28 лютого 2021 року о 10 год. 35 хв. в районі будинку № 33, розташованого по вул. Райдужній у м. Києві, ОСОБА_1 керував автомобілем «Ssang Yong Actyon», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу «Drager» на місці зупинки транспортного засобу, за результатами тесту проба позитивна - 1,87 ‰, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, а також прийнятою із значними порушеннями процесуальних норм, просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він не тільки не керував транспортним засобом у нетверезому стані, а й взагалі факту керування працівниками поліції не встановлено, та його і не було як такого в принципі, до того ж, він не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Адже, а ні працівниками поліції не зафіксовано у жодний спосіб та про це відсутні будь-які докази, а ні судом при вирішенні справи не встановлено щодо його перебування за кермом автомобіля і щоб він ним керував, тобто рухався, перебуваючи в автомобілі на місці водія, і при цьому щоб його стан був як такий, що свідчить алкогольному сп`янінню.

Разом з тим, стверджує, що 28.02.2021 року о 10 год. 35 хв., як то вказано в протоколі, його працівники поліції не зупиняли з будь-яких причин, оскільки його автомобіль «SsangYong Actyon»був припаркований біля краю дороги по вул. Райдужній у м. Києві поблизу будинку №33, авто не був заведений, тобто не перебував у русі, і в автомобілі він також не перебував та ним не керував, а лише стояв на обочині проїзної частини та спілкувався із знайомим чоловіком та його знайомими особами жіночої статі. В цей момент до них під`їхав поліцейський автомобіль, з якого вийшло троє осіб у формі поліцейських, які, лише задавши питання «хто такі» та без отримання відповіді, наввипередки почали один вимагати документи на авто та документи водія припаркованого автомобіля, інший запитувати чи щось вживали із спиртного чи інших речовин, а третій уже тримав в руках якийсь невідомий йому пристрій, яким як виявилося в подальшому, перевіряли його на стан алкогольного сп`яніння, хоча й до сих пір не зовсім розуміє, що то за такий пристрій, наскільки він офіційний та правильність його застосування.

Тому факту зупинки його поліцейськими, щоб він керував автомобілем та й ще у стані алкогольного сп`яніння, не мало місце взагалі, а притягнення його до адмінвідповідальності по неправдиво складеним в цій частині документам є незаконним, а тому постанова суду має бути навіть з цих підстав скасована, оскільки він вказаного правопорушення ніколи не скоював, але так як він є законослухняним громадянином і з повагою відноситься до співробітників поліції, які перебували на поліцейському автомобілі у поліцейській формі, то очевидно, що сперечатися і не виконувати вказівки кожного із трьох поліцейських, він не насмілився, а тому й робив те, на що йому кожен із поліцейських вказували.

При цьому, як вбачається з протоколу та роздруківки результатів тесту, йому не було роз`яснено його конституційні права.

Разом з тим, не оскарження дій чи не заперечення проти дій поліцейських, а так само не надання ним пояснень (оскільки такі пояснення поліцейських взагалі не цікавили, що як наслідок через відсутність від поліцейських пропозицій щодо пояснень, такі ним не писалися), якими би висловлював незгоду із діями групи поліцейських, не може бути використане як доказ його провини чи тлумачитися як те, що ним визнається провина у адміністративному правопорушенні, якого він не скоював взагалі та в принципі, адже перебував тверезий і не здійснював керування автомобілем.

Більше того, судом так само при вирішенні справи та ухваленні оскаржуваної постанови його взагалі нічого не запитувалося по обставинам події, він, будучи двічі у суді, нічого не пояснював, окрім паспорту та того чи на протоколі, складеному поліцейськими, стоїть його підпис, суддя у нього більше нічого не запитувала, а тому вважає, що суд формально підійшов до розгляду справи та незаконно і безпідставно притягнув його до відповідальності за правопорушення, яке він не скоював.

Окрім цього, звертає увагу на те, що час тестування на так званому «Drager» (11 год. 25 хв.) і час, вказаний у поясненнях свідків, не співпадає, оскільки свідки (хоча так звані свідки, як у момент, коли під`їхали поліцейські до нього, коли він перебував на обочині дороги, так і при проведенні так званого тестування, не були присутні) в поясненнях вказують, що запрошені були на складання протоколу лише о 12 год. 15 хв., тобто майже після 50 хвилин після так званого тестування

Також в акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не тільки відсутній підпис особи, яка склала цей акт, а й підписи так званих свідків в ньому суттєво та навіть неозброєним оком видно, що відрізняються від тих підписів свідків, що ними зроблені у протоколі та в поясненнях свідків, що є свідченням того, що поліцейські так поспішали «підігнати документи» до хоч би якоїсь формальної «про людське око» форми, що мабуть самі й проставили замість свідків підписи в такому акті.

До того ж суд не обґрунтував і обрання виду адміністративного стягнення, оскільки у постанові формально зазначено, що враховано дані про особу правопорушника, обтяжуючі та пом`якшуючі обставини без зазначення, які саме дані та обставини було враховано. При цьому у справі повністю відсутні документи, які підтверджували б ці обставини або характеризували його особу.

Також судом не було допитано і свідків у судовому засіданні, а письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою, і тим більше, якщо вони складені з порушенням форми та мають різночитання, та не співпадають із фактичними обставинами.

Не було судом з`ясовано та перевірено дії, а також не отримано пояснень жодного із трьох поліцейських, які разом та водночас - один документи вимагав та більшість часу по мобільному телефону з кимось спілкувався, інший начебто був із нагрудною камерою та здійснював відео фіксацію (хоча наданий диск до суду із відео є без прикладання цифрового підпису, що також є грубим порушенням, але це проігноровано судом) та надавав якийсь пристрій для того, щоб він дихав (дув), а третій якісь паралельно папери писав і потім, надаючи йому, без жодних пояснень показував лише пальцем, щоб він у них підписався.

За таких обставин, вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали справи, що призвело до помилкового висновку щодо його винуватості, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова скасуванню із закриттям провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2., вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною із порушенням норм процесуального права та неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи, просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в матеріалах адміністративного провадження не встановлено зі сторони поліцейських явних ознак у ОСОБА_1 алкогольного сп`яніння, про це ніде, і жодних доводів та встановлених обставин не наведено, а відтак, в подальшому проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння незаконне.

Також вказує на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду та подання до суду доказів, були виявлені численні порушення, а саме: відсутній підпис особи, яка складала акт, в акті огляду, де фіксується результат огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів; як у самому протоколі, так й у чеку, ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, адже у відповідних графах у вказаних обох документах відсутній його підпис, що свідчить про те, що він не був ознайомлений зі своїми правами і обов`язками, передбаченими ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України; час складання протоколу про адміністративне правопорушення та час тестування на алкоголь по протоколу, і час зазначений свідками у своїх поясненнях взагалі не співпадає із часом тестування (огляду) ОСОБА_1 на стан сп`яніння, зокрема протокол про адміністративне правопорушення складений 28.02.2021 р. о 12 год. 20 хв., а тестування на алкоголь згідно показників Drager проводилося 28.02.2021 р. об 11 год. 25 хв., й свідки у своїх пояснення вказують, що їх було запрошено саме на складання протоколу о 12:15 год., що свідчить про їх відсутність під час проведення огляду ОСОБА_1 із використанням DragerARJL; акт огляду, де фіксується результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, не тільки не містить підпису особи, яка його склала, тобто поліцейського, а й навіть підписи свідків в ньому, вбачаються підроблені, оскільки чітко вбачається, що підписи в акті огляду зроблені не свідками, такі не схожі і не співпадають із підписами свідків, що містяться зокрема у протоколі; до суду наданий диск з відео, начебто як доказ даного адміністративного правопорушення, однак на такому відео не видно показники DragerARJL - 0309 та таке відео навіть не засвідчене електронно-цифровим підписом, однак й таке відео не є доказом, оскільки не містить зйомки самого прибору чи то взагалі був DragerARJL - 0309, чи будь що інше, особа, яка знімала це відео, з переглянутого у судовому засіданні відео вбачається відмінність в часі з подіями, які зафіксовані в адміністративних матеріалах, а відтак диск із відео взагалі не є доказом та не може за будь-яких умов розглядатися та братися до уваги судом.

Крім того, зазначає, що однією з головних умов огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є не лише наявність достатніх підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, а й та обставина, що він у такому стані керував транспортним засобом. Тобто, відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути в нерозривному зв`язку з керуванням цією особою транспортним засобом в такому стані. Разом з тим, судом першої інстанції, всупереч положень ст. 280 КУпАП, не було достеменно з`ясовано чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом.

Також звертає увагу на те, що й з відеозапису нагрудної камери не вбачається того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки на вказаному відеозаписі момент зупинення транспортного засобу та керування ОСОБА_1 цим транспортним засобом, не зафіксований. Відеокамера фіксувала зовсім інші незрозумілі події зі сторони працівників поліції поза межами транспортного засобу. Із указаного відеозапису неможливо зробити висновок про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що вказує на неналежність відеозапису як доказу вини ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Таким чином, матеріали справи не містять та під час розгляду не було беззаперечно встановлено та підтверджено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, у зв`язку з чим відсутні докази на спростування доводів, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Між тим, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали справи, що призвело до помилкового висновку щодо винуватості ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2. на підтримку доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційних скарг, вважаю, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2. підлягають задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддя місцевого суду не дотримався, внаслідок чого суд прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 (а) ПДР України, суддя місцевого суду формально послався на протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу «Drager» на місці зупинки транспортного засобу, за результатами тесту проба позитивна - 1,87 ‰, а також роздруківку тестування на алкоголь з використанням спеціального технічного засобу «Drager», акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , розписку ОСОБА_5 про зобов`язання не допускати ОСОБА_1 до керування транспортним засобом протягом доби та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, але належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не дав їм належної оцінки, що призвело до неповноти з`ясування фактичних обставин справи.

Між тим, переглядаючи справу в межах поданих апеляційних скарг, вважаю, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 п. 2.9 (а) ПДР України, яким передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Так, за поясненнями ОСОБА_1 , наданими ним у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, він не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння або з ознаками стану алкогольного сп`яніння, він взагалі не керував автомобілем, а відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності, оскільки того дня його зять поросив його проїхати з ним на ринок на його автомобілі, але так як він щойно прийшов з роботи та був втомленим, то за кермо сів зять, а він поїхав з ним в якості пасажира, щоб йому допомогти. Приїхавши на ринок, зять пішов по справам, а він залишився біля автомобіля. В цей час йому подзвонив його кум та дізнавшись, що він знаходиться недалеко від нього, підійшов до нього з якимись двома дівчатами, і так як він був випившим та поводив себе неадекватно, буянив, то можливо хтось із перехожих і викликав поліцію. Коли приїхали працівники поліції та підійшли до них, він в цей час навіть не знаходився в автомобілі, а перебував на вулиці біля свого припаркованого автомобіля. Працівники поліції намагалися заспокоїти кума, навіть хотіли забрати його до відділення, але він не дав їм цього зробити, та в процесі цього запитали у нього чий це автомобіль та хто був за кермом, на що він повідомив, що автомобіль його і документи на автомобіль у нього, але за кермом був його зять, який відійшов по справам та має повернутися. Однак, не дивлячись на це, працівники поліції запитали чи він щось вживав із спиртного та незважаючи на те, що він їм сказав, що за станом здоров`я взагалі не вживає спиртне, попросили дихнути у прилад. Так як він потрапив у таку ситуацію вперше та не знав як себе треба поводити в подібній ситуації, та оскільки це був його автомобіль і у нього були всі документи на автомобіль, погодився дихнути у прилад, але щось пішло не так, і йому довелося дихати декілька разів, після чого прилад показав наявність проміле, але звідки вони взялися він не знає, так як спиртне взагалі не вживає, та працівники поліції сказали, що будуть складати на нього протокол. Потім він подзвонив зятю, щоб той підійшов до них, який прийшов десь через 30 хвилин, але працівники поліції його ні про що не запитували, а лише попросили написати розписку, що він забирає автомобіль.

З наявних в матеріалах справи письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які складені на бланках однією особою, вбачається, що 28 лютого 2021 року о 10 год. 35 хв. по вул. Райдужній, 33 у м. Києві, у їх присутності ОСОБА_1 погодився, у встановленому законом порядку, пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», результат тесту показав: 1,87 ‰, що зазначено й в роздруківці тестування на алкоголь.

Проте, жодних даних, які б підтверджували факт того, що ОСОБА_1 саме 28 лютого 2021 року в 10 год. 35 хв., як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, що був складений 28 лютого 2021 року о 12 год. 20 хв., керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, у матеріалах справи не має.

При цьому, ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Керування ж транспортним засобом слід розуміти як виконання

функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під

час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Всупереч наведеному, із зафіксованого відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, вбачається, що працівники поліції не зупиняли водія ОСОБА_1 під час керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або з ознаками такого, а підійшли до останнього в той час, коли він знаходився біля свого припаркованого автомобіля, з пропозицією пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку саме внаслідок підозри про його перебування в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому будь-яких доказів керування ОСОБА_1 автомобілем, на момент звернення до нього працівників поліції з пропозицією пройти огляд на стан сп`яніння, як то складені щодо нього постанови чи інші протоколи за порушення вимог ПДР, до матеріалів справи не додано, а інспектор патрульної поліції Марчук А.В., який складав протокол про адміністративне правопорушення, та свідки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , незважаючи на неодноразові виклики, до суду апеляційної інстанції не з`явились, і свідчень про протилежне суду не надали.

Отже, твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, нічим не спростовані, а відтак, дійсність наведених ним обставин у апеляційного суду сумнівів не викликає.

Таким чином, дані у протоколі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, адже не підтверджуються дослідженими під час апеляційного розгляду доказами, що дає підстави витлумачити всі сумніви на користь ОСОБА_1 та відкинути їх.

За таких обставин, оскільки достатні докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення відсутні, апеляційні скарги ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2. підлягають задоволенню, а постанова - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2. задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.