Справа №478/1255/21 Пров. №3/478/531/2021
П о с т а н о в а
І м е н е м У к р а ї н и
01 листопада 2021 року Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Сябренко І.П., з участю секретаря Поліщук С.П., прокурора Мачушенка М.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальностіОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративні матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Миколаївській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоданилівка Казанківського району Миколаївської області,громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП,
Згідно наказу управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області № 08 о/с від 10.03.2009 року, ОСОБА_1 призначено на посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Казанківської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області (№ 93), присвоївши спеціальне звання «молодший сержант внутрішньої служби».
24.09.2020 року наказом Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» від 10.09.2020 року № 345 о/с-20, ОСОБА_1 , було звільнено за власним бажанням.
Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що суб`єктами декларування є особи, зазначені у п. 1, п.п. «а» і «в» п.2, п. 4 ч.1 ст. 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Відповідно до п.п.«д» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.
Згідно ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені в п.1 ч.1ст.3 цього ж Закону(підпункт «д» - особи рядового складу державної кримінально-виконавчої служби), зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
В силу абз.2 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Будучи звільненим за власним бажанням24.09.2020 року з Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)», ОСОБА_1 був зобов`язаний подати декларацію після звільнення не пізніше 01.04.2021 року. Фактично подав декларацію 01.04.2021 року о 10 год. 57 хв., тобто з пропуском встановленого строку.
На підставі викладеного, відносно ОСОБА_1 було складено 11 жовтня 2021 року протокол № 517 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП, а саме, за несвоєчасне, без поважних причин подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме: після звільнення.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав та пояснив, що подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування лише 01.04.2021 року оскільки не мав можливості своєчасно згенерувати електронно-цифровий підпис.
Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та призначити стягнення у вигляді штрафу.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та думку прокурора, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в ній докази, приходжу такого висновку.
Статтею 2 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що відносини, які виникають у сфері запобігання корупції, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, цим та іншими законами, а також прийнятими на їх виконання іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з п.п. «д» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, податкової міліції, особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України є суб`єктами на яких поширюється дія даного Закону.
В силу абз.2 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Декларація особи, яка припинила діяльність (декларація «після звільнення») декларація, яка подається відповідно до абз. 2 ч.2 ст 45 Закону України «Про запобігання корупції» з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація.
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 , згідно наказу управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області № 08 о/с від 10.03.2009 року був призначений молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки Державної установи «Казанківська виправна колонія» (№ 93)» з 10.03.2009 року та був звільнений за власним бажанням з 24.09.2020 року на підставі наказу Державної установи «Казанківська виправна колонія» (№ 93)» від 10.09.2020 року № 345 о/с-20.
Отже, на ОСОБА_1 , як на особу, яка виконувала діяльність пов`язану з виконанням функцій держави поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом України «Про запобігання корупції», і він як особа, зазначена в пункті 1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» був зобов`язаний вжити заходів щодо своєчасного подання декларації після звільнення за минулий рік.
Як вбачається з витягу з Єдиного держаного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та скріншоту з офіційного сайту Єдиного держаного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларацію після звільнення ОСОБА_1 подав 01.04.2021 року, о 10 год 57 хв., чим порушив строк подання вказаної декларації.
Встановлено, що ОСОБА_1 отримав електронний цифровий підпис 31.01.2020 року, який був дійсним до 30.01.2021 року та 01.04.2021 року, який дійсний до 01.04.2022 року, через Акредитований центр сертифікації ключів ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується відповідним витягом. З наведеного можна зробити висновок, що ОСОБА_1 отримав електронний цифровий підпис після спливу терміну необхідного для подачі декларації, та до вказаного часу не вживав будь яких заходів для своєчасної подачі електронної декларації, після звільнення.
В ході судового розгляду судом не встановлено обставин, які свідчать про поважність причин несвоєчасного подання декларації після звільнення ОСОБА_1 .
Враховуючи викладені обставини та досліджені докази вважаю, що ОСОБА_1 порушив вимоги абз.2 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.172-6 КУпАП, а саме: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення.
Відповідно до ч.4 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-6 КУпАП є правопорушенням, пов`язаним з корупцією.
Згідно з п.7 ст.247 КУпАП якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення цей строк закінчився, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
У протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №517 від 11.10.2021 року зазначено, що датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією - 11 жовтня 2021 року, тобто момент з`ясування всіх необхідних даних, оскільки лише після їх отримання можливо встановити всі необхідні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.
В обґрунтування своєї позиції працівник поліції додав до адміністративних матеріалів висновок Комітету Верховної Ради України з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності (лист від 11.09.2018 року №04-18/10-1584) де зазначено, що визначений ст. 254 КУпАП строк для складання протоколу починає свій відлік лише після того, як в посадової особи буде достатньо фактичних даних для висновку про наявність в діях чи бездіяльності особи вини у вчиненні правопорушення.
Проте, суддя не може прийняти доводи науково-експертного висновку, що днем виявлення вказаного правопорушення є день складання і підписання уповноваженою на те особою протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, оскільки Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено жодних виключень щодо обчислення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності за цією категорією справ.
Зазначені доводи, на які посилається працівник поліції можуть привести до необґрунтованості продовження (пролонгації) строку накладення адміністративного стягнення за корупційні правопорушення, визначеного ст.38 КУПАП, що суперечить основним засадам процесуальної діяльності, визначеної Законами України.
Так, диспозицією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність в даному випадку за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Зазначене правопорушення починаються з дня коли суб`єкт декларування повинен був подати, але не подав декларацію, та триває до припинення правопорушення суб`єктом декларування, тобто до дня подання останнім декларації з порушенням встановлено законом строку.
Оскільки склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, є формальним, то для наявності об`єктивної сторони такого правопорушення закон вимагає встановлення лише діяння (дії або бездіяльність).
Для встановлення ознак складу цього правопорушення необхідно підтвердження одночасно ознак таких двох обставин: 1) наявність акту несвоєчасного подання е-декларації; та 2) відсутність поважних причин щодо неподання е-декларації у визначений законом строк.
Таким чином, з аналізу зазначених норм закону вбачається, що адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, є виявленим з дня коли про його вчинення суб`єктом декларування стало відомо посадовим особам компетентного органу, яким, за даною категорією справ, є не тільки Національне агентство з питань запобігання корупції, а і національна поліція, що встановлюється при судовому розгляді справи в кожному окремому випадку, за наявними процесуальними документами.
Суддею встановлено, що 01 квітня 2021 року уповноваженою особою Держаної установи "Казанкіська виправна колонія (№93)" було виявлено факт неподання ОСОБА_1 декларації після звільнення за 2020 рік, про що того ж дня направлено повідомлення до НАЗК (а.с.15).
На переконання судді, саме 27.04.2021 року і є датою виявлення адміністративного правопорушення, і саме з цієї дати органу, який складав протокол, вже повинно було достеменно відомо про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
За таких обставин, дата складання протоколу є лише відповідною датою фіксування вчиненого правопорушення ОСОБА_1 та вжиттям заходів з боку органу поліції за встановленим фактом.
Отже, днем закінчення передбаченого ч.4 ст.38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення, в такому разі, слід вважати 27 жовтня 2021 року.
Враховуючи те, що на день розгляду справи строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП закінчилися, суддя приходить висновку про неможливість застосування, відносно ОСОБА_1 , адміністративного стягнення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, тому виходячи з вимог п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, вважає необхідним провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.
Керуючись ст.ст.38, 247, 276-280, 283-285 КУпАП, суддя,
П о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Провадження в справі стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.
Суддя Сябренко І.П.