ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/5654/20 Суддя суду 1 інстанції: Горпинич О.В.
Провадження № 33/818/570/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Савенко М.Є., розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова області від 25.11.2020, -

ВСТАНОВИВ :

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1965 року народження,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп.

Як зазначено в постанові суду першої інстанції, 19.09.2020 р. о 17 год. 00 хв., знаходячись у м. Харкові по проспекту Тракторобудівників, буд.1, ОСОБА_1 здійснював регулярні міські перевезення пасажирів на міському маршруті №121 (е) (ст.м. Барабашово - вул. Зубарєва) на транспортному засобі «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що має 19 сидячих місць. Проте на порушення п.14 підпункту 10Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ОСОБА_1 , керуючи вказаним транспортним засобом, перевозив пасажирів в кількості 28 осіб, що перевищує 50 відсотків місць для сидіння, передбаченого технічною характеристикою транспортного засобу.

Не погодившись з постановою районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою закрити провадження по справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вона винесена в порушення норм процесуального права.

Разом з тим ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження постанови, оскільки він не був присутні під час розгляду справи, а копію постанови отримав 10.12.2020.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

ОСОБА_1 та його захисник належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги до апеляційного суду не з`явилися, що в силу вимог ст. 294 КУпАП не є перепоною для апеляційного розгляду.

03.11.2021 захисник Балла Н.О. подала клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із знаходженням її на лікарняному.

Справа вже переносилась за клопотанням ОСОБА_1 у зв`язку зі знаходженням захисника на лікарняному.

Європейський суд з прав людини в своїх рішенням, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином апеляційний суд вважає такі дії позицією захисту направленою на уникнення від відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18№498682 від 19.09.2020, рапорт лейтенанта поліції Сич І.О. щодо обставин зупинки транспортного засобу, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відеозапис обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення та надав їм належну правову оцінку.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством ним не оскаржувалися.

Статтею 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до підпункту 10 пункту 14 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заході на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 в редакції, чинній на момент вчинення інкримінованого правопорушення: «На території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено «помаранчевий» рівень епідемічної безпеки, додатково до протиепідемічних обмежень, передбачених для «зеленого» та «жовтого» рівня епідемічної небезпеки, забороняється: перевезення пасажирів автомобільним (крім таксі) та міським електричним транспортом у міському, приміському, міжміському, міжрайонному сполученні у кількості більш як 50 відсотків кількості місць для сидіння, передбачених технічною характеристикою транспортного засобу або визначених в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, за умови розсадки пасажирів з вільним місцем поруч, спереду, позаду».

Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

В той же час, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

ОСОБА_1 працює водієм автобусу, тобто найманим робітником, який зобов`язаний виконувати свої обов`язки водія, і у випадку не здійснення перевезення за маршрутом пасажирів, які знаходяться в автобусі, в тому числі і тих, хто сидять на своїх місцях, може бути визначено як порушення ним трудової дисципліни, внаслідок чого до нього можуть бути застосовані штрафні санкції, аж до звільнення.

Чинне законодавство також не передбачає жодного ефективного правового інструменту для можливості забезпечення водієм дотримання тієї заборони, що передбачена підпунктом 10 пункту 14 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 641.

При цьому, водій не вправі ні силовими методами перешкодити особі зайти в салон автобусу, ні припинити виконання рейсу.

Крім того, вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення носить малозначний характер, оскільки правопорушником усвідомлено протиправність своєї поведінки, значна шкода державним чи суспільним інтересам або інтересам громадян внаслідок порушення не була заподіяна.

Зазначені обставини свідчать про необхідність звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого та обмеження усним зауваженням.

З огляду на наведене, постанова судді підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП з оголошенням йому усного зауваження та закриття провадження по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова області від 25.11.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку з його малозначністю, оголосивши йому усне зауваження, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду М.Є. Савенко