Справа№938/651/21
Провадження № 3/938/332/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов з Верховинського районного відділення поліції Головного управління національної поліції України в Івано-Франківській області

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Устеріки Верховинського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, офіційно непрацюючого, одруженого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, учасника бойових дій, інваліда ІІІ групи внаслідок війни, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 ,

потерпілої особи: ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

що ОСОБА_1 06.10.2021 о 18год. 00хв., за місцем свого фактичного проживання в с.Білоберізка Верховинського району Івано-Франківської області, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного характеру, які виразилися в тому, що він ображав її нецензурними словами, кричав, принижував честь та гідність, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

В судовому засіданні 20.10.2021 при розгляді справи про адміністративне правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності вину визнав частково, а саме в частині вчинення психологічного насильства. Пояснив, що того дня повернувся додому на підпитку та мав намір поїхати на роботу, але дружина його не пускала, з цього приводу і виникла сварка. Під час цієї сварки він ображав дружину нецензурними словами, які можливо принижували її честь та гідність. Він дружину не послухав, все рівно поїхав с . Устеріки, при цьому забрав банківську картку, на яку йому нараховують пенсію та купив на кошти, які були на картці придбав собі одяг на зиму. Однак це його пенсія, а дружина отримує зарплату. Тому вважає, що жодного економічного насильства відносно своєї дружини він не вчиняв.

Потерпіла від вчинення адміністратвиного правопорушення особа - ОСОБА_2 в судому засіданні пояснила, що 06.10.2021 чоловік отримав пенсію і поїхав до своєї мами в с. Устеріки, разом із банківською карткою, з цього приводу між ними виникла сварка, під час якої він ображав її нецензурними словами, кричв, принижував честь і гідність. Щодо економічного насильства, то вважає, що забравши свою банківську картку з пенсією, він позбавив її матеріальних благ. Однак, у судовому засіданні вона підтвердила, що пенсія чоловіка не є єдиним джерелом доходу їхньої сім`ї, вона працює у Білоберізькому ліцеї та отримує заробітну плату.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наявних у справі відомостей щодо часу, місця, способу настання обставин цього адміністративного правопорушення, та безпосередньо ролі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У розумінні ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 цього Закону); економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру (п.4 ч.1 ст.1 Закону).

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в:

- умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого;

- невиконанні термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений;

- неповідомленні уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення термінового заборонного припису.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 вчинив відносно своєї дружини дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру (психологічне насильство), які полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим порушив вимоги ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Таким чином, характер вчиненого порушення з боку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідчить про наявність в його діях складу даного правопорушення - вчинення домашнього насильства у розумінні п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненого при вищевикладених обставинах повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ№ від 418479, відповідно до якого ОСОБА_1 06.10.2021 о 18год. 00хв., терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА №226066 від 08.10.2021, згідно з яким ОСОБА_1 заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_2 строком на 3 доби з 11год. 00хв. 08.10.2021 до 11год. 00хв. 11.10.2021; іншими матеріалами справи.

Зазначені вище докази винуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст.251,252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Поряд з цим, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №418479 від 11.10.2021 ОСОБА_1 ставиться в вину те, що він вчинив також економічне насильство, а саме:позбавив дружину ОСОБА_2 грошових коштів, матеріального блага, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої,

З приводу обставин, викладених в протоколі дій щодо економічного насильства вчиненого відносно дружини ОСОБА_2 , то їх слід виключити з пред`явленого ОСОБА_1 звинувачення, виходячи з наступного.

Як визначено п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Разом з тим, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в судовому засіданні зазначив, що взяв лише свою пенсійну картку, для того щоб купити собі одяг на зиму. Інші кошти він не брав. Потерпіла підтвердила вказане та зазначила, що їх сімейний дохід складається з пенсії чоловіка та її заробітної плати. Таким чином, суд приходить до висновку, що жодного умислу на вчинення економічного насильства ОСОБА_1 відносно своєї дружини не було та належних доказів вчинення такого суду не надано.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи ступінь та характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, ставлення до вчиненого, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_3 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції даної статті.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 13 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір`від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої Україниу справах, пов`язаних із порушенням їхніх прав.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 27.04.2017 ОСОБА_1 , є учасником бойових дій.

За таких обставин ОСОБА_1 необхідно звільнити від сплати судового збору.

Керуючись статтями24, 27, 40-1, ч.1 ст.173-2, 283, 284 КпАП України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень 00 копійок (триста сорок гривень нуль копійок).

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Роман ДЖУС