ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2021 Справа №607/13942/21

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Савіцької О. П.,

розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працює, проживає за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

31 липня 2021 року о 21 год. 49 хв. в м. Тернополі на перехресті вул. Довженка та вул. Л. Українки водій ОСОБА_1 керував автомобілем Ford Transit, н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810 № ARCD0524 (повірка дійсна до 26 травня 2021 року), на табло якого висвітило показник 0,97 ‰ (проміле). Однак водій з результатом був незгідний та від огляду в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціальнонебезпечних захворювань» ТОР відмовився, номер відмови № 176. Огляд проводився на камеру ВО00049. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину у вчиненому заперечив, пояснивши суду, що 31 липня 2021 року близько 22 год. рухався транспортним засобом Ford Transit, н.з. НОМЕР_1 по вул. Л. України в напрямку вул. Протасевича. З правої сторони на вул. Л. Українки є зупинка громадського транспорту, де він зупинився, щоб висадити робітника, якого підвозив додому. В той час до ОСОБА_1 під`їхав автомобіль патрульних поліцейських, які сказали показати документи. ОСОБА_1 показав їм посвідчення водія, технічний паспорт і страховку. Причину, чого працівник поліції підійшов до ОСОБА_1 , останній не повідомив. Про ознаки алкогольного сп`яніння також не повідомив, але запропонував «продути Драгер», на що ОСОБА_1 погодився, продув раз, показник був 0,97 ‰. Працівник поліції пішов до службового автомобіля, після чого підійшли два працівники, які запропонували їхати в лікарню. ОСОБА_1 погодився, сів з ними в службовий автомобіль і поїхав в лікарню. Коли приїхали, один працівник патрульної поліції вийшов і пішов в приміщення медичного закладу. ОСОБА_1 також пішов у приміщення і повідомив, що хоче здати кров. Працівники медичного закладу сказали, що кров не візьмуть, бо працівники поліції сказали цього не робити. Працівники закладу самі не хотіли давати направлення на освідчення. Після цього приїхав ще один екіпаж патрульних, дали камеру, щоб оформити протокол. ОСОБА_1 просив, щоб в нього взяли кров на аналіз, але йому відмовили. Алкоголь він не вживав, оскільки з 1998 року має інвалідність третьої групи, хворіє цукровим діабетом другого типу.

30 вересня 2021 року судом зареєстровано клопотання захисника Рукавця О. В. про скасування протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, у якому він покликається на те, що ОСОБА_1 хворіє на цукровий діабет і вживання алкоголю йому практично заборонено, він протягом років не вживає його, і він розуміє, що єдиний спосіб довести той факт, що він не вживає алкоголь є те, щоб здати кров на вміст алкоголю в крові. Коли працівники поліції затримали ОСОБА_1 за неувімкнені фари, то він погодився на те, щоб пройти перевірку на стан сп`яніння в медичному закладі. Прибувши у медичний заклад ОСОБА_1 заявив, що бажає здати кров на алкоголь. Працівники поліції своїми діями провокували ОСОБА_1 на конфлікт і все робили, щоб він не зміг здати кров на алкоголь. Навіть після того, як стосовно ОСОБА_1 склали протокол по ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівники медичного закладу відмовились від того, щоб взяти у ОСОБА_1 кров на алкоголь, тим самим порушили його право на те, щоб довести свою невинність, хоча вони цього не мали права робити, так як він погоджувався оплатити дане дослідження, а час коли він просив це зробити дозволяв провести даний тест так, як з моменту затримання не пройшло дві години. Тим самим працівники медичного закладу та працівники поліції обмежили ОСОБА_1 в тому, щоб він мав можливість довести свою непричетність. Працівники поліції складаючи протокол зазначили про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження обстеження на стан сп`яніння, що не відповідає дійсності так, як він постійно заявляє що не відмовляється.

Дослідивши адміністративні матеріали, вважаю, що провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю з наступних підстав.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.9а Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Адміністративній відповідальності підлягають особи, що керували транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передали керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (ч. 1 ст. 130 КУпАП).

Так, за змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказана норма закону більш детально відображена у п. 6 розділу І. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), де також наголошено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.

Згідно п. 7 Розділу І. Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Отже, проведення огляду та оформлення результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проводиться двома способами: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 201392 від 31 липня 2021 року, 31 липня 2021 року о 21 год. 49 хв. в м. Тернополі на перехресті вул. Довженка та вул. Л. Українки водій ОСОБА_1 керував автомобілем Ford Transit, н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810 № ARCD0524 (повірка дійсна до 26 травня 2021 року), на табло якого висвітило показник 0,97 ‰ (проміле). Однак водій з результатом був незгідний та від огляду в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціальнонебезпечних захворювань» ТОР відмовився, номер відмови № 176. Огляд проводився на камеру ВО00049. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 інкримінується керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто порушення вимог пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучені роздрукована квитанція про результат проведення тесту на приладі Drager Alcotest 6810 № ARCD0524 від 31 липня 2021 року та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з яких вбачається, що ОСОБА_1 проходив огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest 6810 № ARCD0524, результат огляду на стан сп`яніння 0,97 ‰.

У вказаних документах відсутній власноручний підпис ОСОБА_1 , разом з тим наявна відмітка, що він від підпису відмовився, що є свідченням його незгоди із результатами проведеного огляду.

З долученого працівниками поліції відеозапису до матеріалів справи вбачається, що Карачка безпосередньо після оголошення йому результату огляду на стан алкогольного сп`яніння не погодився з ним (03 хв. 22 сек. відеозапису № із камери № 000049).

Незгода водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу свідчить про недопустимість використання вказаних результатів як доказів доведеності вини у вчиненні адміністративного правопорушення і є правовою підставою для направлення водія на відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичний заклад.

При цьому, у разі незгоди водія пройти подальший огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, останній може бути притягнутий до адміністративної відповідальності лише за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Незгода ОСОБА_1 з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу була правовою підставою для направлення його для проведення відповідного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичний заклад.

Таким чином, інкриміновані, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, а саме, керування в стані алкогольного сп`яніння, не підтверджено документально, оскільки, враховуючи, що водій не погодився із даними технічного пристрою, про що видно з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, належним доказом встановлення факту керування в стані алкогольного сп`яніння, відповідно до вимог Інструкції, є акт огляду в медичному закладі, який в матеріалах справи відсутній.

При цьому, як видно із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не інкримінується порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. п. 6, 8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» №1103 від 17 грудня 2008 року, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, що об`єктивно ставить під сумнів дії працівників поліції щодо складення протоколу відносно особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення ним п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху.

Беручи до уваги те, що в ході розгляду справи встановлено порушення працівниками поліції процедури притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд дійшов висновку, що в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності відсутній склад цього адміністративного правопорушення, у зв`язку із чим його слід звільнити від адміністративної відповідальності, а провадження в даній справі закрити.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

При цьому, ЄСПЛ у справі «Алленеде Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Виходячи з положень статей 8, 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Відтак, враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно останнього слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 130, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 201392 від 31 липня 2021 року закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

СуддяО. Я. Герчаківська