Справа № 182/6046/21
Провадження № 3/0182/2452/2021
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03.11.2021 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Чуприна А.П.,

за участю секретаря судового засідання Полякова Є.Ю.

адвоката Дехтярьова Д.В.

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1

інспектора Цифри О.Д.

розглянувши матеріал, який надійшов від ВРПП Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Чуприни А.П. надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 033125 від 02.09.2021 року, 02.09.2021 року о 19.30 год. в м. Нікополь, по вул. Електрометалургів, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у лікарні відмовився на бодікамеру. Від керування т/з відсторонений.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав, суду показав, що він з родичами та друзями їздили по місту у справах. Залишивши автомобіль на паркувальному місці, вони пішли пішки. Коли він повертався до автомобіля, він побачив як біля нього його дядько гучно свариться зі співробітниками поліції. Автомобіль перебував на місці для паркування та нікуди не їхав. Потім поліцейські почили звинувачувати його у керуванні т/з у стані сп`яніння. Він дійсно відмовлявся проходити огляд на місці, так як йому не надали сертифікати повірки приладу "Драгер", але відразу наполягав на тому, щоб його доставили до лікарні для медичного огляду, що зафіксовано на бодікамеру. Після бесіди з поліцією та оголошення йому протоколу, співробітники поліції сіли до патрульної машини та поїхали. Він зі своїми родичами також сіли до свого автомобіля та поїхали додому. Про те, що керування йому заборонено він не знав, про це йому не повідомляли ані коли оголосили фабулу протоколу, ані пізніше. Водійське посвідчення у нього не вилучалось.

Адвокат Дехтярьов Д.В. також просив суд долучити до матеріалів справи письмові пояснення з приводу обставин згаданих подій. Просив суд врахувати численні процесуальні порушення, що мали місце при складенні протоколу.

Зокрема, водію не було роз`яснено його законні права, не роз`яснено право на захист, ст. 63 Конституції України, тощо. Просив врахувати, що водій ОСОБА_1 не отримував свідоцтва про отримання базової середньої освіти, у зв`язку з чим просто не відразу зрозумів інспектора. Хоча ним неодноразово було заявлено про своє бажання пройти огляд у лікарні.

Згідно письмових пояснень, наданих стороною захисту, відсутнє підтвердження керування водієм цим транспортним засобом, наявні численні порушення при оформленні матеріалів. Зазначається, що у водія навіть не було вилочено посвідчення водія, яке було надано ним на перевірку співробітникам поліції.

Також відеозапис, який надано до матеріалів справи, не є безперервною зйомкою, що є беззаперечним порушенням інструкції, якою має керуватись поліцейський при оформленні таких матеріалів. На диску відсутній фрагмент запису приблизно 10 хвилин, що ставить під сумнів деякі твердження співробітника поліції.

Крім того, на відео зафіксовано більшість процесуальних дій, однак за весь час зйомки інспектор жодного разу не згадував про оформлення акту огляду на стан сп`яніння та направлення до лікарні для водій ОСОБА_1 . При цьому, коли інспектор під запис оголошував водій фабулу протоколу, вона фактично відрізнялась від написаного у протоколі, оскільки на запису при оголошенні інспектором не було озвучено речення щодо відсторонення від керування.

Крім того сторона захисту зауважила, що що надання пояснень це в жодному разі не обов`язок особи котра притягається до адміністративної відповідальності. Навпаки, це є виключним правом останнього, котре може бути реалізовано як на місці оформлення адміністративних матеріалів так і у суді під час безпосереднього розгляду таких матеріалів. Тобто особа беззаперечно має право вибору у напрямі надання пояснень або навпаки відмовитися у їх наданні та у разі все ж таки їх надання знову ж таки має право вибору щодо вибору місця їхньої подачі. Тому у випадку, якщо особа на місці події вважала за доцільне відмовитись від надання пояснень даний факт не може бути використаний проти такої особи в якості начебто визнання останньою своєї винуватості.

Інспектор Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області Цифра О.Д. у судове засідання з`явився, підтвердив всі викладені обставини у протоколі та вважав, що вину водія ОСОБА_1 повністю доводиться наявними матеріалами. Зазначив, що відеофіксація відбувалась у відповідності до закону та він діяв відповідно до інструкцій.

Вивчивши надані матеріали, вислухавши покази водія, захисника, пояснення інсппектора, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП згідно диспозиції цієї статті визначається: керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями п.27 Постанови пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам роз`яснено, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Отже, доказуванню по цій справі підлягає факт керування транспортним засобом, факт відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок оформлення та вимоги до оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення за ст.130 КУпАП врегульовано Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395; Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 р.; та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 р.

Судом було вивчено додані до протоколу документи та встановлено наступні обставини.

Відповідно до статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також суд враховує, що відповідно до п.п. 5 п. ІІ Наказу МВС № 1026 від 18.12.2018 року про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

П.3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016р. № 100 встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

ВСКАСу справі № 216/5226/16-а в постанові від 18.07.2019 року вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

Однак вказана вимога дотримана не була, оскільки до протоколу було долучено лазерний диск на якому знаходяться різні фрагменти відеозаписів, з проміжками часу. Згідно часових рамок відео не є безперервним, на ньому не зафіксовано факту керування водієм цим т/з.

Крім того, у судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 не отримував на руки у закладі освіти відповідних документів, які підтверджували б отримання ним базової середньої освіти.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складення протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП, тому суддя приходить до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого адміністративного правопорушення .

Враховуючи викладене, проаналізувавши надані суду матеріали, враховуючи матеріали справи, ґрунтуючись на внутрішніх переконаннях, суд робить висновок про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 130 КУпАП, тому вважаю що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю в його діях події і складу адмінправопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня її винесення і набирає чинності після закінчення строку на оскарження.

Суддя: А. П. Чуприна