Справа № 425/1668/21
Провадження № 33/810/187/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Тополюк Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Луганського апеляційного суду в м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 30 серпня 2021 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Як зазначено в постанові, 27.05.2021 р. о 23 год. 29 хв., в м. Рубіжне, вул. Будівельників, 32, водій ОСОБА_1 керував ТЗ FORD FUSION ДНЗ НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера «Drager» та проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 30 серпня 2021 року та закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Посилається на те, щоТЗ він не керував, спілкувався зі знайомим та родиною, які знаходились в ТЗ. До ТЗ під`їхали працівники УПП в Луганській області, звернулись до нього та почали стверджувати, що він нібито керував ТЗ.

Вказує, що від проходження огляду він не відмовлявся, а навпаки погоджувався щодо його проходження, після надання йому на перегляд відеозапису, який би підтверджував факт керування ним ТЗ 27.05.2021 року.

Пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виготовлені на бланку, з заздалегідь надрукованим текстом, що вказує на неправдивість відображеної в них інформації. Судом не було задоволено клопотання про допит зазначених свідків.

Суд першої інстанції не звернув уваги, на те що в матеріалах справи відсутнє будь-яке належне письмове підтвердження факту звернення громадянина до органів поліції, щодо керування особи ТЗ в стані алкогольного сп`яніння. Це підтверджує факт безпідставності звернення до нього поліцейськими, та подальшого складання протоколу.

В судове засідання апеляційного суду правопорушник ОСОБА_1 та його захисник Брошко І.В. не з`явилися, хоча були належним чином телефонограмою ( ОСОБА_1 через адвоката Брошка І.В.) повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, заяв про перенесення судового розгляду на іншу дату не надійшло, незважаючи на те, що ОСОБА_1 та його захисник раніше 21.09.2021 року надавали таки заяви, які були задоволенні та розгляд апеляційної скарги був перенесений з 01.10.2021 року на 29.10.2021 року.(а.с.36,37)

Матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 надійшли до суду апеляційної інстанції 17.09.2021 року та були призначені до розгляду на 01.10.2021 року.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за можливим розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 без його участі та участі його захисника, враховуючи те, що захисник Брошко І.В. приймав участь у суді першої інстанції та у матеріалах справи є письмові заперечення від ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведені вимоги судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає як у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбаченні ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, а якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, повно й всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння з огляду на таке.

Зокрема, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими у суді доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та доданим до нього відеозаписом на диску працівників поліції.

Так, з змісту протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що він був складений відповідно до вимог діючого законодавства, в ньому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, зафіксовано факт його відмови від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що засвідчують їх підписи у протоколі. Протокол підписаний особисто ОСОБА_1 від якого заперечень чи зауважень не надходило.

Твердження ОСОБА_1 про те, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виготовлені на бланку, не спростовує той факт, що він відмовився від пропозиції працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Суд першої інстанції надав належну оцінку відеозапису, долученого до матеріалів справи, та який був відтворений у суді, з якого вбачається, що працівники патрульної поліції побачивши автомобіль FORD FUSION ДНЗ НОМЕР_1 виїхали за вказаним транспортним засобом, та рухались за ним до його зупинки. Після зупинки вказаного автомобіля після відкриття вікна з сторони водія видно, що за кермом сидів ОСОБА_1 , який зазначив, що він викликав адвоката та питає причину зупинки, оскільки автомобіль стояв у дворі. Поліцейські вказують, що в них є достатні підстави вважати, що водій даного ТЗ перебуває у стані алкогольного сп`яніння, тому, на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» вони зупинили автомобіль. Працівники поліції пропонують ОСОБА_1 кілька разів пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі або на місці зупинки ТЗ, але ОСОБА_1 продовжує сперечатись з поліцейськими, їх законні вимоги ігнорує, категорично відмовляється проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

В суді апеляційної інстанції також був переглянутий диск з відеозаписом з відеореєстратора, бодікамер ВВ0055,ВВ0020,ВВ0059, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДРП18 № 306167.

З огляду на це, доводи апеляційної скарги апелянта про те, що він не керував автомобілем є надуманими, оскільки вони спростовуються вищевказаним відеозаписом, оскільки з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 у категоричній формі декілька разів відмовлявся пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ або в медичному закладі, що спростовує його доводи про те, що від проходження огляду він не відмовлявся, а навпаки погоджувався щодо його проходження.

Суд першої інстанції надав відповідну та належну оцінку аргументам апелянта щодо причин зупинки транспортного засобу, вірно зазначивши одну з підстав зупинення ТЗ працівниками патрульної поліції, а саме п. 3) ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано поставився критично до заперечень ОСОБА_1 в той частині, що він не керував транспортним засобом, зазначивши, що у працівників поліції були підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, що відеозаписом зафіксовано рух автомобіля, до якого підійшли працівники поліції після його зупинки, у якому перебував ОСОБА_1 за кермом, тобто на місці водія.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 ґрунтуються на переконанні суду та принципу неупередженості та об`єктивності, відповідають вимогам ст. ст. 245,251,252, 280 КУпАП, та є правильними та обґрунтованими, оскільки суд надав належну об`єктивну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції не встановив законних підстав для закриття провадження у справі, визначених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, на чому наполягає апелянт.

За таких обставин, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 30 серпня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського

апеляційного суду Є.В. Тополюк