ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2021 Провадження № 3/425/10/21

Справа № 425/2965/20

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі головуючого судді Коваленка Дениса Сергійовича, секретарка судових засідань: Брудницька О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, об`єднане судове провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ),

в с т а н о в и в :

До Рубіжанського міського суду Луганської області, 02 листопада 2020 року надійшов протокол серії ОБ № 201106 від 21 жовтня 2020 року про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), з матеріалами (справа № 425/2965/20).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддею для розгляду справи про адміністративне правопорушення на підставі вказаного протоколу та доданих до нього матеріалів, визначено ОСОБА_2 .

Разом з цим, 02 листопада 2020 року, до Рубіжанського міського суду Луганської області для розгляду справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), було передано ще один протокол серії ОБ № 201469 від 29 жовтня 2020 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП (справа № 425/2967/20).

І, для реалізації положень частини 2 статті 36 КУпАП суд, ухвалою від 06 листопада 2020 року, ухвалив розглянути в одному судовому провадженні №3/425/1244/20 обидві справи про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 .

Судове засідання у справі призначалось двічі. У зв`язку із неявкою ОСОБА_3 перший раз, розгляд справи відкладався на 10 грудня 2020 року, але в судове засідання він також не з`явився та повістки жодного разу не отримав.

І тому, на підставі статті 6 «право на справедливий суд» Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з урахуванням рішення Європейського суду з прав людини «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року (де було розглянуто питання тривалості розгляду справи, але його висновок суд вважає цілком застосовним і до цієї справи), суд проводив розгляд справи ОСОБА_3 за його відсутності, оскільки він як сторона у справі протягом більш ніж двох місяців, не вжив жодних заходів аби дізнатись про стан ініційованого проти нього судового провадження. А про те, що справа відносно нього буде розглядатись у Рубіжанському міському суді Луганської області йому було відомо, про що свідчать відомості аудіовідеозапису події, яка відбулась, де йому було повідомлено, що справа буде розглядатися в Рубіжанському міському суді Луганської області (а.с.13 та 29 - диск). Також суд врахував, що ОСОБА_4 підтверджував поліцейським, що його місце проживання є саме тим, що вказане у протоколі (а.с.13 та 29 - диск), і суд тричі викликав його шляхом надіслання повістки сааме за цією адресою.

Аргументи держави Україна, в особі поліцейських, які склали протоколи полягали у наступному: 1) 21 жовтня 2020 року о 12 годині 02 хвилини в місті Рубіжне, вулиця Мєндєлєєва, 14, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ГАЗ 31105, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці, які не реагують на світло. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку у медичному закладі охорони здоров`я з метою встановлення наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху. А за це передбачена відповідальність частиною 2 статті 130 КУпАП, оскільки такі дії вчинені повторно протягом року ; 2) 29 жовтня 2020 року о 08 годині 07 хвилин в місті Рубіжне, вулиця Мєндєлєєва, 9, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 31105, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, звужені зіниці, які не реагують на світло, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку у медичному закладі охорони здоров`я з метою встановлення наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 2 статті 130 КУпАП, оскільки такі дії вчинені повторно протягом року.

Аргументи ОСОБА_1 (по матеріалах справи). В обох випадках вину свою не визнавав, вказував на те, що не керував транспортним засобом.

Оцінка суду.

Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП відповідно до протоколу серії ОБ № 201106 від 21 жовтня 2020 року.

Положення пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

Зокрема, з огляду на положення частини 2 статті 130 КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною 1 цієї статті є адміністративним правопорушенням.

А частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, є адміністративним правопорушенням.

Названі положення, корелюються із положеннями пунктів 2.9. (а) та 2.5. Правил дорожнього руху, якими водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, а також встановлено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Отже, адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною 2 статті 130 КУпАП є вчинення однією й тією ж людиною, будь-якої з наведених у частині 1 статті 130 КУпАП дій, протягом року після вчинення тією ж людиною будь-якої з наведених дій, яка була оцінена судом як адміністративне правопорушення.

До протоколу про адміністративне правопорушення додана копія постанови Рубіжанського міського суду Луганської області від 10 липня 2020 року про визнання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладання на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік (а.с.2-4).

Разом з цим, з огляду на додані до протоколу документи та відеозапис події з нагрудної камери поліцейського, судом встановлено наступне:

Двадцять першого жовтня 2020 року в місті Рубіжне Луганської області приблизно о 12 годині, побачивши проїжджаючий автомобіль, яким міг керувати ОСОБА_1 (який вже був позбавлений права керування транспортними засобами), поліцейські поїхали за ним, і під`їхавши вже до зупиненого транспортного засобу, який зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, підійшов працівник поліції та побачивши за кермом ОСОБА_3 , після представлення, попросив надати посвідчення водія. Через деякий час спілкування, поліцейський запитав ОСОБА_3 чи вживав він наркотичні речовини, але ОСОБА_4 надав негативну відповідь. Після виявлених та названих поліцейським ознак наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці та звужені зіниці, які не реагують на світло) поліцейський запропонував ОСОБА_5 пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я. ОСОБА_6 стверджував, що він не керував транспортним засобом, і проходити огляд у медичному закладі він відмовився в присутності двох свідків (а.с. 5,6,7,8,13).

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП є водій, який керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. А однією з ознак об`єктивної сторони зазначеного правопорушення є керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Відповідно до положень статті 251 та 255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на поліцейського, який склав протокол про адміністративні правопорушення.

Проте суду не надано будь-яких належних, достовірних та допустимих доказів того, що 21 жовтня 2020 року о 12 годині 02 хвилини в місті Рубіжне, вулиця Мєндєлєєва, 14, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ГАЗ 31105, державний номерний знак НОМЕР_1 і саме він був суб`єктом зазначеного адміністративного правопорушення за наслідками якого був складений протокол серії Об № 201106 від 21 жовтня 2020 року.

Суд взяв до уваги надані йому докази у вигляді: протоколу (а.с. 1), постанови (а.с. 2-4), направлення від 21.10.2020 року (а.с. 5), письмові пояснення свідків (а.с. 6,7), рапорт (а.с. 8), але віддає перевагу аудіо-відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який як доказ формувався незалежно від волі поліцейського чи ОСОБА_3 (а.с.13), на відміну від протоколу, постанови, направлення та рапорту. Письмові пояснення свідків суд враховує, але аудіо-відеозапис події підтверджує, що свідки прибули на місці коли автомобіль стояв.

І з огляду на аудіо-відеозапис події, то ним не підтверджується те, що саме ОСОБА_1 керував 21 жовтня 2020 року о 12 годині 02 хвилини в місті Рубіжне, вулиця Мєндєлєєва, 14, транспортним засобом ГАЗ 31105, державний номерний знак НОМЕР_1 . Наданим записом підтверджується тільки те, що ОСОБА_4 знаходився на сидінні водія у зазначеному транспортному засобі, коли до нього підійшли поліцейські. І на самому записі не зафіксовано номер автомобіля, як не зафіксовано і особу, яка ним керувала.

Функція і роль суду у справах про адміністративні правопорушення полягає в тому, що він перевіряє чи є в діянні людини усі ознаки того складу адміністративного правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється, і здійснити це, суд може тільки на підставі наданих йому доказів, і тільки в межах вже здійсненої посадовою особою контролюючого органу кваліфікації. І якщо склад адміністративного правопорушення, в діянні конкретної людини не підтверджується доказами, навіть хоча би одна ознака не підтверджується, суд повинен справу закрити.

Тож зважаючи на встановлені судом обставини, презумпцію невинуватості будь-якої фізичної особи та правомірності її дій поки не буде доведено у встановленому законом порядку зворотне, а також у зв`язку із відсутністю доказів вчинення ОСОБА_7 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, суд вважає, що поліцейським не доведено наявність в діянні ОСОБА_3 усіх ознак об`єктивної сторони, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Положення частини 1 статті 9 КУпАП передбачають, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу положень частини 2 статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

А згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Тому, оскільки в діянні ОСОБА_3 , склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 2 статті 130 КУпАП відсутній, провадження у цій справі слід закрити.

Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП відповідно до протоколу серії ОБ № 201469 від 29 жовтня 2020 року.

Пунктом 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантується, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

Зокрема, з огляду на положення частини 2 статті 130 КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною 1 цієї статті є адміністративним правопорушенням.

А частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, є адміністративним правопорушенням.

При цьому суд враховує, що наведені положення кореспондують із підпунктом «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху, за яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. А відповідно до пункту 2.5 цих Правил, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною 2 статті 130 КУпАП є вчинення однією й тією ж людиною, будь-якої з наведених у частині 1 статті 130 КУпАП дій, протягом року після вчинення тією ж людиною будь-якої з наведених дій, яка була оцінена судом як адміністративне правопорушення.

Наданими суду доказами, зокрема копією постанови Рубіжанського міського суду Луганської області від 10 липня 2020 року, що набрала законної сили (з урахуванням даних реєстру судових рішень 21 липня 2020 року), підтверджується, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 22 квітня 2020 року керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с.19-21).

Разом з цим, наданими суду доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.18); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння (а.с.22), письмовими поясненнями свідка ОСОБА_8 (а.с.23), письмовими поясненнями свідка ОСОБА_9 (а.с.24), відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, підтверджується, що:

- 29 жовтня 2020 року о 08 годині 07 хвилин в місті Рубіжне, вулиця Мєндєлєєва, зупинивши транспортний засіб: ГАЗ 31105, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував саме ОСОБА_4 поліцейський представився йому та попередив про відеофіксацію, назвав причину зупинки (не ввімкнення світлового покажчика при повороті на право) та попросив пред`явити посвідчення водія. На що водій транспортного засобу попросив докази того, що саме він керував цим транспортним засобом;

- поліцейський повідомив ОСОБА_3 , про те, що він керує транспортним засобом, однак такого права був вже позбавлений. І після того, як поліцейський зачитав права ОСОБА_5 , надав доказ, а саме: відеозапис з відеореєстратора, на підтвердження того, що саме ОСОБА_4 керував зупиненим транспортним засобом. Також поліцейський запропонував ОСОБА_5 пройти медичний огляд з метою встановлення перебуванням ним в стані наркотичного сп`яніння у зв`язку з наявними у нього ознаками, але водій відмовився;

- після цього поліцейський підійшов до водія з двома свідками запропонував водію подивитися на світло і цим самим було встановлено відсутність реакції зіниць на світло. Також поліцейський повідомив у присутності свідків, що водій керував автомобілем будучи вже позбавленим права такого керування та ще раз назвав ознаки наркотичного сп`яніння (порушення мови, зіниці не реагують на світло). І в вже присутності свідків ще раз запропонував ОСОБА_5 проїхати в найближчий медичний заклад (в м. Рубіжне) з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Але ОСОБА_4 відмовився.

Отже, дослідженими доказами у їх сукупності (які узгоджуються між собою та підтверджують події, у їх хронології та взаємозв`язку) підтверджується, що 29 жовтня 2020 року о 08 годині 07 хвилин в місті Рубіжне, вулиця Мєндєлєєва, 9, ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом ГАЗ 31105, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, звужені зіниці, які не реагують на світло). Але від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку у медичному закладі охорони здоров`я, з метою встановлення наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків.

Тобто, наданими суду доказами підтверджується, що ОСОБА_4 повторно протягом року вчинив порушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

А за таких обставин суд погоджується із тим, що 29 жовтня 2020 року ОСОБА_1 дійсно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 130 КУпАП, і саме він винний у його вчиненні.

До такого висновку суд дійшов з огляду на наявність доказів того, що саме він керував транспортним засобом, з ознаками наркотичного сп`яніння; від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у найближчому медичному закладі охорони здоров`я водій відмовився в присутності двох свідків, які дали про це письмові пояснення (а.с.22,23,24), які на підставі частини 1 статті 251 КУпАП є самостійним і окремим доказом його вини.

При цьому суд враховує, що ці пояснення узгоджуються з іншими доказами, зокрема відеозаписом події, що відбулась (а.с.29), яким підтверджуються пояснення свідків, що засвідчили факт відмови ОСОБА_4 від проходження огляду на стан сп`яніння та факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 . І у суду не має жодних підстав не довіряти таким доказам. Крім того, суд враховує, що і самим відеозаписом події підтверджується, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом транспортним засобом ГАЗ 31105, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Висновки суду.

Таким чином, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 130 КУпАП, відповідно до протоколу ОБ № 201106 від 21 жовтня 2020 року, складеному відносно ОСОБА_1 , слід закрити у зв`язку із відсутністю в його діянні складу адміністративного правопорушення, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Суд вважає ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, відповідно до протоколу серії ОБ № 201469 від 29 жовтня 2020 року.

Оцінка і висновки суду щодо покарання.

Обставин, які б виключали адміністративну відповідальність, а також обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , у зв`язку із вчиненням ним правопорушень, передбачених частиною 2 статті 130 КУпАП, судом не встановлено. А тому, він підлягає адміністративній відповідальності, на загальних підставах.

Адміністративне стягнення, передбачене санкцією частини 2 статті 130 КУпАП являє собою штраф у розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що, на підставі пункту 5 підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України складає 20400 гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Відповідно до положень частини 1 статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, врахувавши усі обставини для вирішення питання про накладення на ОСОБА_3 стягнення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, суд вважає, що накладення на нього штрафу в розмірі 20400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки буде достатньою і адекватною мірою відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. Оскільки незважаючи на рішення суду, яким його вже позбавили права керування транспортними засобами строком на один рік, яке набрало законної сили (з урахуванням даних реєстру судових рішень 21 липня 2020 року), про що йому стало відомо, як мінімум від поліцейських 21 жовтня 2020 року (а.с.13), 29 жовтня 2020 року він знову вчинив аналогічне адміністративне правопорушення. Тобто не став на шлях виправлення.

Разом з цим суд враховує наступне.

Частина 1 статті 61 Конституції України гарантує кожному, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. А частина 1 статті 8 Конституції України передбачає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони приймаються на її основі і повинні відповідати їй.

Тож застосовуючи статтю 61 Конституції України, у її поєднанні із статтею 8, як норму прямої і найвищої юридичної дії, яка гарантує будь-якій людині юридичну відповідальність індивідуального характеру (і на цій підставі не застосовуючи положення частини 2 статті 33 КУпАП в частині, що забороняє враховувати майновий стан людини при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху), суд вважає за можливе врахувати майновий стан ОСОБА_3 та застосувати аналогію закону (зокрема кримінального, у частині застосування за частиною 4 статті 53 Кримінального кодексу України розстрочки при призначенні такого покарання, як штраф), і тому розстрочити виплату штрафу на 1 рік, на 12 рівних частин, з виплатою по 1700 гривень кожною частиною.

До висновку про необхідність застосування розстрочки, суд дійшов через те, що сума штрафу, яку необхідно буде сплатити ОСОБА_5 складає 20400 гривень, але податкова служба не підтвердила, що він має доходи (а мінімальний прожитковий мінімум працездатної особи у 2020 році в Україні до 1 січня 2020 року складав 2102 гривень на місяць, а з 01 січня 2021 року 2270 гривень), що вказує на реальну неможливість сплатити такий штраф одразу (навіть, якщо ОСОБА_4 має якісь заощадження чи знаходиться на утриманні). А на підставі частини 2 статті 308 КУпАП з порушника, при стягненні штрафу примусово, розмір стане вже подвійним і тоді він повинен буде сплатити штраф у розмірі 40800 гривень, що є неспівмірним покаранням по відношенню до вчиненого ним діяння. І це при тому, що за першим рішенням суду (яким його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП) він вже зобов`язаний сплатити на користь Держави Україна 10200 гривень (і за даними поліції, не сплатив).

ОСОБА_10 розстрочки, з одного боку, буде сприяти реальному виконанню призначеного судом покарання, і з іншого - кожен місяць сплати штрафу, буде для нього відчутним для того аби мета адміністративного стягнення була досягнута.

Оцінка і висновки суду щодо судового збору.

Разом з цим суд відзначає, що відповідно до положень статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. А тому, в силу положень частини 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з ОСОБА_3 слід стягнути 454 гривні у якості судового збору.

Отже, керуючись статтями 1, 2, 7, 8, 9, 10, 17-24, 26, 27, 33-38, 40-1, 122-4,124,130,173, 221, 245-253, 254-255, 268, 271, 276, 279, 280, 283-285, 287, 294, 298-300, 304, 305, 306 КУпАП, суд,

в и р і ш и в:

Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) винуватим у вчиненні ним 29 жовтня 2020 року адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 (двадцяти тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, з розстрочкою сплати штрафу строком на 1 (один) рік. Штраф підлягає сплаті шляхом уплати 12 (дванадцяти) платежів в розмірі по 1700 (одна тисяча сімсот) гривень кожен, кожного календарного місяця до його закінчення, по одному платежу щомісячно, починаючи з лютого 2021 року і по січень 2021 року включно.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на підставі протоколу серії ОБ №201106 щодо події, яка відбулась 21 жовтня 2020 року за участю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 (нуль) копійок, на користь Держави Україна (стягувач: Державна судова адміністрація України, місце знаходження: 01601, місто Київ, вулиця Липська, будинок 18/5; ідентифікаційний код: 26255795; реквізити для зарахування коштів: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UА0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом 10 (десяти) днів, з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання апеляційної скарги у вказаний строк, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення.

Копію постанови направити ОСОБА_1 та Управлінню патрульної поліції в Луганській області.

Постанова може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання нею законної сили.

Для недопущення звернення цієї постанови до примусового виконання, в частині сплати судового збору, ОСОБА_1 слід надати до апарату Рубіжанського міського суду Луганської області документи, що підтвердять сплату ним судового збору у розмірі, за реквізитами та у строки, що передбачені цією постановою.

Суддя Д.С.Коваленко