Справа № 308/5084/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю захисника - адвоката Ковача І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/775/20, за апеляційною скаргою захисника - адвоката Ковача І.В. в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10. 08. 2020.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 ( десять тисяч двісті ) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420грн. 40 коп.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 388821 від 14. 05. 2020 та постанови судді від 10. 08. 2020 вбачається, що 14. 05. 2020 о 15 год. 30 хв. ОСОБА_1 в с. Кам`яниця, Ужгородського району, на автодорозі Львів-Самбір-Ужгород, керував транспортним засобом «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Првавил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисника Ковача І.В. ставиться питання про скасування постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10. 08. 2020 щодо ОСОБА_1 та закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає те, що судом першої інстанції без надходження даних про наявність відеозапису з нагрудної відеокамери поліцейського прийнято рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Окрім того, пояснення свідків не можуть бути прийняті до уваги, оскільки виконані машинописним друком. Також судом необґрунтовано відхилено пояснення захисника про недійсність результатів застосовуваного під час проведення працівниками поліції огляду водія ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу приладу, оскільки даний прилад на момент проведення огляду не був відкалібрований. Також судом не встановлено доказів, якими підтверджується безпосередньо факт керування транспортним засобом ОСОБА_1

-2-

Вважає, що в даному випадку слід застосувати аналогію закону, а саме положення ст. ст. 49, 106 КК України щодо звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності з огляду на сплив строку накладення адміністративного стягнення із дня складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення.

Заслухавши 29. 04. 2021 пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ковача І.В., які частково підтримали апеляційну скаргу, просили звільнити ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та наведені доводи, викладені в апеляційній скарзі, дослідивши зібрані по справі докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09. 11. 2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адмінінстративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та досліджених доказів, апеляційним судом встановлено, що 14. 05. 2020 о 15 год. 30 хв. ОСОБА_1 в с. Кам`яниця, Ужгородського району, на автодорозі Львів-Самбір-Ужгород, керував

-3-

транспортним засобом «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП також стверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 388821 від 14. 05. 2020, яким зафіксовано обставини вчиненого адміністративного правопорушення та який повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результатами тесту № 401 приладу «Драгер Алкотест 6810», поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , рапортом поліцейського Зорівчака В.М.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з результатом про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння в 0,23 проміле, останній погодився з таким результатом (а. с. 2).

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що поліцейський СРПП Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області Зорівчак В.М. був упереджений при складанні протоколу, що в нього були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний поліцейський при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно з вимогами Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07. 11. 2015 та ст. 256 КУпАП.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З встановлених апеляційним судом обставин вбачається, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу погодився на проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та погодився з його результатом. Також у справі відсутні дані про бажання ОСОБА_1 використати надане йому право на проходження медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Судом першої інстанції вживалися заходи щодо надання органом поліції копії відеозапису даної події, оскільки постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10. 07. 2020 було витребувано з Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) поліцейського СРПП № 3 Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області Зорівчак В.М. щодо події від 14. 05. 2020 в період часу, відповідно до складеного протоколу про адміністративне правопорушення, однак, дана ухвала виконана не була, відеозапис з місця події суду не надано.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги захисника адвоката Ковача І.В. про те, що показники приладу «Alkotest 6810» фірми «Drager» не можуть вважатися допустимим доказом, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Згідно з пунктами першим та третім розділу ІІ зазначеної Інструкції передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

-4-

Перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки, Газоаналізатор «Drager Alcotest», в тому числі 6810, включений до вказаного переліку.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01. 01. 2016, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01. 01. 2016.

Відповідно до листа (який є публічно доступним) заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 45 від 18. 01. 2018 на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, використання медичних виробів «Газоаналізатори «Alcotest Drager 6810», які були завезені та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10. 02. 2010 по 10. 02. 2015, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.

В апеляційній скарзі не наведено переконливих доводів щодо неможливості застосування приладу Драгер 6810, або заборони використання його на території України, за умови правомірності введення такого в експлуатацію на час дії дозвільних документів та своєчасного проходження відповідного калібрування.

При цьому із роздруківки результату технічного приладу «Drager Alcotest 6810», застосованого працівниками поліції для перевірки стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 вбачається, що вказаний технічний засіб пройшов повірку 02. 08. 2019.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1747 від 13. 10. 2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01. 11. 2016 за №1417/29547 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлені міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, а саме для Газоаналізаторів - один рік.

За наведених обставин, поліцейськими правомірно був застосований під час огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 газоаналізатор «Drager Alcotest 6810» та його показники є допустимими доказами.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі твердження захисника про невідповідність проведеного щодо ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння вимогам закону, є безпідставними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, саме зі згоди водія ОСОБА_1 на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, такий огляд і був проведений, що відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09. 11. 2015.

-5-

Отже, обґрунтування вимог апеляційної скарги захисником - адвокатом Ковачем І.В. щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

При розгляді справи наявним доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження адвоката Ковача І.В. у поданій апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими.

Обставини, які б виключали провадження всправі відповідно до ст. 247 КУпАП, апеляційним судом не встановлені.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, і вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права і це дає підстави для прийняття рішення на її користь.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України. При вирішенні питання про накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступень його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При цьому, відповідно до положень ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначними вважаються такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої суспільної шкідливості й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, під час огляду ОСОБА_1 у останнього за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер 6810» було встановлено наявність алкоголю в крові лише у вимірі 0, 23 проміле.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 результати проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння визнав, однак зазначив, що такий показник газоаналізатора міг бути зумовлений тим, що він, у зв`язку із захворюванням, приймає лікарські препарати з вмістом спирту.

Відповідно Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» ( далі - Інструкція ) гранична норма алкоголю допустима у крові встановлена 0,2 проміле.

Таким чином, ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , вказані у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складають 0,23 проміле, що всього на 0,03 проміле перевищує гранично допустиму норму алкоголю.

-6-

Разом з тим, вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення, суд, у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП повинен врахувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. Однак із постанови суду вбачається, що суд послався на перелік цих обставин, проте жоден з них не врахував і застосував щодо ОСОБА_1 стягнення, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та даним про його особу.

Як вбачається з матеріалів справи, вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 на момент проведення огляду на установлення ознак алкогольного сп`яніння перевищив допустиму норму лише на 0,03 проміле, що не становить такого ступеня протиправності, який би свідчив про необхідність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки водій не представляв підвищеної загрози для учасників руху.

Крім того, апеляційний суд враховує і те, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, відповідно до листа начальника ГУ НП в Закарпатській області, ОСОБА_1 з дня складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (14. 05. 2021) до 21. 10. 2021 до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічних дій не притягався, також суд апеляційної інстанції звертає увагу і на те, що діями ОСОБА_1 , які хоча і вважаються правопорушенням, але яких-небудь шкідливих наслідків не заподіяно, обставини, які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 відсутні, визнав свою провину у наведених вище фактах, щиро розкаявся, а тому апеляційний суд вважає за необхідне на підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідності за малозначністю правопорушення і обмежитись щодо нього усним зауваженням, із закриттям справи про адміністративне правопорушення, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника - адвоката Ковача І.В. подана в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 22, 284, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу захисника - адвоката Ковача І.В. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10. 08. 2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити.

На підставі ст. 22 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого ним правопорушення, оголосивши йому усне зауваження.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя