Номер провадження: 33/813/1338/21
Головуючий у першій інстанції Поліщук І.О.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання Лопотан В.І.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 24 вересня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченного ч.1 ст. 164 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 24 вересня 2021 року визнано ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КпАП України та на підставі якої накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень на користь держави без конфіскації об`єкту правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь Держави у розмірі 454 гривень (Платіжні реквізити: отримувач коштів ГУК в Одеській області/Малиновський р-н/22030101; код за ЄДРПОУ 37607526; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: UA0015757; код класифікації доходів бюджету 22030101; призначення платежу судовий збір за постановою про накладення адміністративного стягнення, пункт 5).

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу,у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 24 вересня 2021 року та провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначеного на 26.10.2021 року, з`явився представник апелянта ОСОБА_1 Татаровський В.Ю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_1 Татаровського В.Ю., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Так, ч. 7 ст.294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Диспозиція ч.1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за порушення особою встановлених законом вимог здійснення діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Отже, безпосереднім об`єктом правопорушення є встановлений порядок здійснення підприємницької діяльності, порядок ліцензування окремих видів підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно ч.1 ст. 42 ГК України видом господарської діяльності є підприємницька діяльність тобто самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Судовим розглядом справи встановлено, що громадянка ОСОБА_1 26.06.2021 р., за адресою: АДРЕСА_2 о 15:00 год. з торгівельного об`єкту здійснювала провадження господарської діяльності - продаж мясної продукції, без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання, будучи власником торгівельного об`єкту (виготовлення та продаж мясної продукції), чим порушила законодавство.

За даним фактом, 26.06.2021 року співробітниками поліції по відношенню до ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення, серії ВАБ № 580898 по ч.1 ст. 164 КУпАП (а.с. 1).

Апеляційний суд вважає, що під час судового розгляду даної справи суд першої інстанції дотримався вищевказаних норм права та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення ґрунтується сукупністю доказів, які були дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та судовому засіданні апеляційного суду, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 26.06.2021 року, серії ВАБ № 580898 (а.с.1),

- рапортом лейтентата поліції (а.с. 2),

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с.3-6) та іншими матеріалами справи.

Зазначені докази, які були повторно досліджені в ході апеляційного розгляду, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

У доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що 26.06.2021 року близько 13:00 год. вона зі своїми друзями та знайомими, в тому числі і ОСОБА_3 вирішили поїхати за межі м.Одеси (на природу) та приготувати шашлик, для чого вони взяли з собою всі необхідні речі, у тому числі і тачку мангал, яку прикрипіли до її автомобіля і вирушили у дорогу. Проте проїжджаючи вулицю Варненська у м.Одесі, у них зламався автомобіль, до якого був причіплений вказаний мангал тачка, у звязку із чим вона одразу зателефонувала своєму знайомому щоб він приїхав до них і забрав її автомобіль і доставив його на сервісний центр, а свій автомобіль віддав їй, щоб вони могли прикріпити даний мангал причіп і поїхати далі. Приїзд знайомого затягувався, у зв`язку із чим, ОСОБА_1 разом із друзями зайшли у кафе, яке розтащоване поруч, а ОСОБА_3 залишився біля автомобіля з тачкою мангалом.

Надалі, як зазначає ОСОБА_1 , приблизно через 30 хвилин після того, як вона вийшла з кафе, вона побачила що до її автомобіля підійшов працівник поліції, який став обвинувачувати ОСОБА_3 в тому, що він прямо на зазначеному вище місці вимушеної зупинки став розпалювати у даному мангалі древесне вугілля для приготування шашлику. На запитання працівника поліції, хто власник даного автомобіля із причіпленим до нього тачкою мангал, ОСОБА_1 відповіла, що вона, після чого, як даний працівник поліції став наполягати на тому, щоб ОСОБА_3 приготував йому кілька шампурів шашлику та пригостив ними його та інших його колег, на що ОСОБА_1 йому відповіла, що вони шашликами не торгують, а готують лише для власних потреб. Однак, в цей момент ОСОБА_3 дійсно вирішив проявити ініціативу та прийнявши рішення на власний розсуд, став готувати шашлик, щоб там його скоштувати. З урахуванням наведеного, апелянт ОСОБА_1 зазначає, що своєї вини у скоєнні даного правопорушеня вона не визнає та ніякої господарської діяльності, у тому числі по продажу готової продукції мяса вона не здійснює і з ОСОБА_3 ні в трудових, ні в жодних інших, окрім дружніх відносин у них не має, а тому, на думку апелянта у її діях відсутній склад будь якого правопорушення, у тому числі і передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Проте, вказані доводи апелянта не знайшли свого підтвердження, оскільки повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами. Зокрема, як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_3 , доданих до протоколу про адміністративне правопорушення від 26.06.2021 року серії ВАБ № 580898, останній зазначав наступне: «26.06.2021 року, я здійснював торгівельну діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , а саме продаж готової продукції мяса. Близько 15:00 годин до нас прийшли працівники поліції та потребували документи на місто на продаж мясної продукції, в нас їх немає, працюю поваром по приготуванню мяса на грилі, власником торгової точки є ОСОБА_6 , у якої я працюю» (а.с. 3).

Доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі не зазначено обставин вчиненого правопорушення, зокрема не встановлено періодичність здійснення господарської діяльності, не долучено доказів на підтвердження цього, спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 580898 від 26.06.2021 року, де в описовій частині протоколу про адміністративне правопорушення зазначено фактичні обставини правопорушення, вказано яким чином правопорушниця здійснювала господарську діяльність, і які послуги надавала.

Таким чином, факт скоєння вказаного правопорушення, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою.

Підстав вважати їх недопустимими апеляційний суд не вбачає.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно дост. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно кваліфікував її дії за ч.1 ст.164 КУпАП дотримався меж санкції ч.1 ст.164 КУпАП.

Таким чином, усі доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, та на думку суду апеляційної інстанції, спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

З урахуванням вищевикладеного, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , суд повно та всебічно встановив фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи, досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, та постановив рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених районним судом обставин події.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

З врахуванням викладеного, за наслідками апеляційного перегляду справи за доводами апеляційної скарги, апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 24 вересня 2021 року.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 23, 30, 33, 36, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 24 вересня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченного ч.1 ст. 164 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра