Провадження № 3/761/5908/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Циктіч Віталій Михайлович, розглянувши справу щодо притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , громадянина України, комерційного директора НАК «Нафтогаз України», яка мешкає за адресою - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч.1 ст. 163-1 КУпАП,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 28.05.2021 гр. ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді комерційного директора НАК «Нафтогаз України», порушив п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п.п. 39.1.2, 39.1.3 п. 39.1 ст. 39 Податкового кодексу України (далі - ПК), що призвело до заниження податку на прибуток за 2017 рік.

На думку особи, яка склала протокол, вказаними діями гр. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

У судове засідання гр. ОСОБА_1 не прибув. У своїх письмових поясненнях зазначив, що з обставинами, викладеними у протоколі, не згоден. Протокол складений з численними порушеннями, не містить опису об`єктивної сторони порушення, матеріали, долучені до нього, не містять доказів вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, тому просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутність у його діях складу зазначеного правопорушення.

Суддя, дослідивши матеріали справи - протокол про адміністративне правопорушення від 28.05.2021 № 202/25-01, Акт про результати перевірки НАК «Нафтогаз України» від 26.04.2021 № 305/31-00-25-01/20077720, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає, зокрема, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення обов`язково зазначаються суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за це правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати серед іншого, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у вчиненні правопорушення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Положеннями ст.251, 252 КУпАП регламентовано, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз наведених вище положень КУпАП свідчить, що наданими судді матеріалами має бути підтверджений факт вчинення адміністративного проступку, наявність у діях зазначеної у протоколі особі складу такого правопорушення та причинно-наслідковий зв`язок між діями особи та наслідками.

Частина 1 статті 163-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відсутність бухгалтерського обліку або за порушення порядку його ведення.

Відповідно до матеріалів справи на підставі Акту перевірки НАК «Нафтогаз України» від 26.04.2021 № 305/31-00-25-01/200777200 складено протокол про адміністративне правопорушення відносно комерційного директора вказаного підприємства ОСОБА_1 за ч.1 ст.1631 КУпАП.

З протоколу вбачається, що ОСОБА_1 інкриміноване порушення п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п.п. 39.1.2, 39.1.3 п. 39.1 ст. 39 ПК, що призвело до заниження податку на прибуток за 2017 рік.

Згідно з наданими суду матеріалами єдиним доказом порушення комерційним директором НАК «Нафтогаз України» порядку ведення бухгалтерського обліку є акт перевірки від 26.04.2021.

Водночас, відповідно до п. 58.1 ст. 58 та п. 86.8 ст. 86 ПК на підставі Акту перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки, а за наявності заперечень до акту перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акту - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання письмової відповіді платнику податків.

З рішень Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 (справа № 9901/152/18), 22.03.2018 (справа № 800/559/17), 03.04.2018 ( справа № 9901/152/18) вбачається, що акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства, не породжуючи, не змінюючи та не звужуючи при цьому права особи.

Таким чином, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків та, відповідно, такий акт не порушує прав останнього.

З наведеного витікає, що акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання, оскільки у силу положень ПК юридичним рішенням податкового органу про порушення суб`єктом оподаткування порядку ведення податкового обліку є повідомлення-рішення.

У той же час з наданих гр. ОСОБА_1 пояснень вбачається, що на день розгляду справи органом, який склав акт перевірки, не надана відповідь на заперечення НАК «Нафтогаз України» до Акта перевірки та повідомлення-рішення не винесене.

Викладене свідчить про відсутність юридичного рішення податкового органу про наявність у діях посадових осіб НАК «Нафтогаз України» ознак порушення порядку ведення податкового обліку.

Таким чином, контролюючим органом на порушення вимог податкового законодавства, подано до суду матеріали про притягнення комерційного директора вказаного підприємства ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, ще до закінчення процедури прийняття податковим органом юридичного рішення за наслідками проведеної перевірки.

Крім того, суддя звертає увагу, що на порушення вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне порушення відсутня суть вчиненого адміністративного проступку, оскільки наведений лише перелік норм податкового законодавства та не вказано, які саме дії або бездіяльність у розумінні диспозиції ч. 1 ст. 163-1 КУпАП допущені ОСОБА_1 та призвели до порушення порядку ведення податкового обліку.

Також у протоколі та долучених до нього матеріалах відсутній наказ про призначення ОСОБА_1 на посаду комерційного директора НАК «Нафтогаз України», що виключає можливість з`ясування факту перебування останнього у 2017 році на зазначеній посаді.

Натомість, з письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що у період з 01.01.2017 по 31.12.20217, що є періодом перевірки, останній не обіймав посади у НАК «Нафтогаз України», оскільки був комерційним директором іншого підприємства.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) - є частиною національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Отже, з моменту ратифікації Конвенції Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини(далі ЄСПЛ)

Відповідно до правових позицій Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які відображені у справах «Гурепка проти України» та «Корнєв і Карпенко проти України», адміністративне правопорушення вважається по суті, кримінальним.

У зв`язку з цим, розгляд таких справ вимагає забезпечення всіх гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, права на справедливість судового розгляду; публічність розгляду справ.

У справі «Карелін проти Росії» ЄСПЛ зауважив, що з боку суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення недопустимо уточнення у судовому рішенні фабули правопорушення, усунення певних розбіжностей та неточностей, які мали місце у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки такий підхід становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу.

За таких умов особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

З наведеного витікає, що суд уповноважений досліджувати виключно матеріали, які надані йому відповідним органом, тобто протокол та долучені до нього документи, на підставі чого має дійти висновку про наявність або відсутність у діях особи зазначеного у протоколі правопорушення.

Вихід за межі складеного уповноваженим органом протоколу, зокрема його доповнення у частині самостійного формулювання диспозиції інкримінованого правопорушення, свідчить про перевищення судом своїх повноважень,чим порушуються положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З викладеного вище вбачається, що матеріали справи не містять доказів та належного обґрунтування об`єктивної сторони правопорушення, та спрямовані до суду до фактичного винесення податковим органом юридичного рішення за наслідками проведеної перевірки.

За положеннями ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитися на її користь.

Зазначене свідчить про недоведеність складу адміністративного проступку у діях ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 247, 256, 278, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП закрити через відсутність у його діях складу цього правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд м.Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя В.М. Циктіч