Провадження № 33/4820/612/21
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережний С.Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2021 року м.Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Якимець М.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 вересня 2021 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 вересня 2021року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 22.08.2021 року о 05 годині 15 хвилин в м.Хмельницькому, по вул.Кам`янецька, 161, керував автомобілем марки «БМВ», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився із застосуванням спеціального технічного приладу «Драгер», результат 2,19 пром., чим порушив п.2.9 а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_1 , не погоджуючись із висновком суду першої інстанції, просить постанову суду скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно нього закрити за недоведеністю вини.

Вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Вказує, що факти викладені в постанові є викривленими, а її зміст суперечить обставинам справи, оскільки місцевий суд не мав достатніх підстав визнавати його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі даних протоколу про адміністративне правопорушення, який складений з порушенням законодавства.

Зазначає, що бажав бути присутнім, під час розгляду справи, та надати пояснення, які могли вплинути на кінцеве рішення суду, однак суд першої інстанції не повідомив його про розгляд справи.

Вважає що проведений огляд на стан алкогольного сп`яніння здійснено з порушенням вимог законодавства, результати огляду є недійсними і працівники поліції не довели належними та допустимими доказами його вини, в інкримінованому адміністративному правопорушенні, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Відповідно до положень п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 22 серпня 2021 року був складений інспектором взводу №2 роти №3 БУПП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції Тарасюком А.В., того ж дня, о 05 год. 15 хв. в м. Хмельницькомупо вул.Камянецька, 161, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «БМВ», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд зі згоди водія проводився з використанням приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест 7510», проба позитивна, вміст алкоголю становить 2.19 %О, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. Вказаний протокол підписаний апелянтом без будь-яких зауважень та застережень (а.с.1).

Підстав вважати протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом апелянт не наводить, не встановлено таких і апеляційним судом.

Доводи апелянта про відсутність в справі належних та допустимих доказів, які б підтверджували йому вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, під час апеляційного розгляду свого підтвердження не знайшли.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду, роздруківкою з технічного приладу «Драгер Алкотест 7510» та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Даними запису відеофіксування вчинення правопорушення підтверджується, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до вимог законодавства.

Підстав для визнання відеозапису недопустимим доказом немає, оскільки він отриманий поліцейським відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а ті ознаки, що долучений частковий відеозапис, не дає підстав для висновку, що наявний безперервний відеозапис спростовує доведеність вини ОСОБА_1 .

За змістом п.п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного сп`яніння.

Твердження апелянта, що огляд на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та є недійсним, оскільки працівники поліції до медичного закладу для проходження огляду не доставляли, апеляційним судом не приймаються.

В поліцейських були відсутні правові підстави для примусового доставлення особи для проведення огляду в медичному закладі після того, як водій пройшов огляд на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер Алкотест 6810» та погодився із результатом, засвідчивши своїм підписом, без будь-яких зауважень і заперечень, у роздруківці та акті огляду, в якому зафіксовані ознаки такого сп`яніння. Також з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 висловлював вимогу, що бажає пройти огляд у медичному закладі. Тому такі доводи апеляційної скарги, як підстави для висновку, що поліцейськими не дотримано порядку направлення водія для проведення огляду та порушено вимоги Інструкції, не можуть бути враховані.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Зібрані та досліджені апеляційним судом докази підтверджують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за викладених в протоколі обставинах.

Доводи апеляційної скарги, що суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , як підстави для скасування судового рішення, не можуть бути враховані апеляційним судом.

Положеннями ст. 268 КУпАП передбачено можливість розгляду справ (в яких участь особи, що притягується до відповідальності не є обов`язковою) у відсутність цієї особи в разі, якщо в суду є відомості про повідомлення особи про судовий розгляд справи та якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як видно з матеріалів справи (протоколу про адміністративного правопорушення) ОСОБА_1 був належним повідомлений про день та час розгляд справи, а тому протилежні доводи апелянта не можуть бути враховані.

Відтак, за таких обставин, в випадку нез`явлення особи, що притягується до відповідальності, що була повідомлена про слухання справи, однак не побажала взяти участь в цьому судовому засіданні, в суду першої інстанції відповідно до ст.268 КУпАП були всі підстави для розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин підстави для скасування постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 відсутні.

Не скористався таким правом ОСОБА_1 і в апеляційній інстанції.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процессуального чи матеріального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі мотивів, допущено не було.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 вересня 2021 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду С.Д. Бережний