ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/1162/21

3/609/528/2021

27 жовтня 2021 року

Суддя Шумського районного суду Тернопільської області Харлан М.В., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 1 (м. Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, непрацюючої, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 619433 від 27 вересня 2021 року, гр. ОСОБА_1 не вжила заходів, щодо виховання своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , 2012 р.н., та ОСОБА_3 , 2014 р.н., що виразилося у відсутності належних побутових умов та продуктів харчування для нормальної життєдіяльності дітей.

Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності кваліфіковано за ч.1 ст. 184 КУпАП, - ухилення батьків від виконання передбачених законом обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснивши, що повністю розуміє зміст роз`яснених їй прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, винною себе у вчиненому адміністративному правопорушенні визнала.

Крім власного визнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №619433 від 27.09.2021 року;

- даними рапорту ДОП ВП № 1 (м. Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області, лейтенанта поліції Ліни Мамчур від 27.09.2021 року;

- актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 27.09.2021 року;

- довідкою про склад сім`ї № 261 від 28.09.2021 року;

- долученою до матеріалів адміністративної справи фото-таблицями.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Перелік базових та фундаментальних обов`язків батьків щодо виховання дітей визначений Сімейним кодексом України.

Так, статтею 150 цього кодексу встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

За таких обставин вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, тобто, ухилення батьків, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання неповнолітніх дітей.

З цих підстав ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 184 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення, суд, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу порушника, яка вперше притягується до адміністративної відповідальності, її майновий стан, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, суддя вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді попередження, оскільки це буде достатнім та необхідним для виховання правопорушника та запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п.5 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з правопорушника слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст.40-1, 184, 283, 284, 287, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, і накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні в дохід держави.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 КУпАП перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Суддя: М. В. Харлан