Справа № 145/1808/20
Провадження № 33/801/16/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ратушняк І. О.
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С.Г.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 30.11.2020 року, якою визнано винним

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 №463841 від 18.10.2020 року, того ж дняв м.Жмеринка, по вул. Горького ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Mercedes" д.н. НОМЕР_2 , не дотримався безпечного бокового інтервалу, скоїв наїзд на припаркований автомобіль "MAZDA - 2", д.н. НОМЕР_3 , в результаті чого транспортному засобу завдано механічних пошкоджень. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив порушення п. 13.1Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Тиврівського районного суду від 30.11.2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 6 місяців. Стягнуто судовий збір в розмірі 420,4 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість висновку суду, просив вищевказану постанову змінити в частині накаладеного стягнення, застосувавши до нього штраф в межах санкції ст. 124 КУпАП. Зазначив, що суд не врахував обставини, що пом`якшують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, а сааме те, що він має постійне місце роботи, стабільний заробіток, за місцем роботи характеризується позитивно. Вказав, що він просив суд не позбавляти права керування, оскільки він працює в смт. Сутиски, а проживає в м. Гнівань і кожного дня їздить на роботу власним автомобілем. Зазначив, що завдану нимвнаслідок ДТП шкоду власнику іншого транспортного засобу, він відшкодував в повному обсязі того ж дня.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення,апеляційну скаргу в межах її доводів та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Визнавши ОСОБА_1 винним за ст. 124 КУпАП та застосувавши до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 6 місяців, суд першої інстанції виходив з того, що вина доведена матеріалами справи, вчинене порушення ПДР України є грубим, внаслідок якого могли настати тяжкі наслідки, своїми діями ОСОБА_1 наражав себе та інших громадян на небезпеку, вину не визнав.

Однак з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд, в частині виду накладеного стягнення, погодитися не може.

Відповідно до положення ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 і його вина в апеляційному порядку не оскаржується.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Визнавши винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладаючи стягнення, суд обставини ч. 2 ст. 33 КУпАП в повній мірі не врахував.

При накладенні стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 6 місяців, суд першої інстанції не врахував особу порушника, зокрема те, що ОСОБА_1 працює вчителем трудового навчання в Сутисківській спеціалізованій загальноосвітній школі-інтернаті, позитивно характеризується за місцем роботи, притягується до адміністративної відповідальності вперше, а також відшкодування ОСОБА_1 заподіяної матеріальної шкоди ОСОБА_2 внаслідок ДТП. Крім того, суд не врахував те, що ОСОБА_1 проживає в м. Гнівань і щодня їздить на роботу в смт. Сутиски.

Одним із видів покарань у розумінні ЄСПЛ є штрафи. Суворість цього примусового заходу оцінюється через його розмір, проте у визначенні правової природи такого заходу для ЄСПЛ важливішою є мета, з якою призначається штраф, ніж його розмір.

У рішенні по справі «Озтюрк проти Туреччини» (Ozturk v Turkey) від 28.09.1999року Європейським судом з прав людини штраф у розмірі 60 DM, був оцінений як покарання, з огляду на цілі його застосування.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами

Враховуючи наведене апеляційний суд вважає можливим накладене адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців змінити на адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. на користь держави, що відповідатиме меті адміністративного стягнення, буде достатнім для її виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

Керуючись ст. ст. 23, 245, 278, 280, 283, 284, 294, 295 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 30.11.2020 року змінити, замість слів «позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком 6 (шість) місяців» замінити на «штрафу у розмірі 340 грн. на користь держави».

В решті постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 30.11.2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя С.Г. Копаничук