П О С Т А Н О В А Справа № 932/5964/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И Провадження № 3/932/3223/21
06 жовтня 2021 року м. Дніпро
Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Куцевол В.В., розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі, адміністративні матеріали відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працевлаштованої, яка мешкає у квартирі АДРЕСА_1 , зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -
Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 805489 від 22.07.2021 року, ОСОБА_1 інкримінується те, що о 19 год. 00 хв. 05.07.2021 року, знаходячись за місцем мешкання по АДРЕСА_3 вона спричинила фізичний біль своєму чоловіку ОСОБА_2 , чим вчинила домашнє насильство. Дії ОСОБА_1 поліцією кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
ОСОБА_1 належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явилась, письмових заяви чи клопотань до суду не надала, про причини неявки не повідомила.
Враховуючи вимоги закону щодо строку розгляду справи та строку накладення адміністративного стягнення, а також рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07. 07. 1989 року, згідно з яким у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенства права, в тому числі, проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, вважаю за необхідне розглянути справу у відсутність порушника
Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, доходжу висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яке виразилося у вчиненні домашнього насильства, тобто у здійсненні нею дій фізичного характеру стосовно свого чоловіка ОСОБА_2 , не доведена.
До суду були надані наступні докази:
- протокол про адміністративне правопорушення від 22.07.2021 року;
- протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення;
- письмові пояснення потерпілого та порушника від 05.07.2021 року.
Нормою ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.
Диспозицією названої статті охоплюється широке коло дій, які можна розцінити як домашнє насильство. Так, зокрема, нецензурні висловлювання, сварки, вчинення інших дій, якщо ці дії направлені безпосередньо на потерпілу особу, на її адресу, можна розцінити як домашнє насильство, оскільки може бути завдана шкода психічному здоров`ю людини.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа.
Згідно із вимогами ст. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Так, відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки.
Відповідно до положень ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Нормами ст. 251 КпАП України передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, що уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, перелік яких визначено у ст. 255 КпАП України.
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як встановлено судом, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП стосовно ОСОБА_1 складено без залучення свідків чи понятих. У своїх пояснення потерпілий ОСОБА_2 зазначає, що його жінка ОСОБА_1 погрожувала йому ножем, наносила удари пляшкою по голові та обпекла руку праскою, за те, що він не давав гроші сину. У свою чергу у своїх поясненнях ОСОБА_1 заперечує свою вину та вказує, що конфлікт розпочав потерпілий. Доказів завдання тілесних ушкоджень про які зазначає потерпілий у заяві, до протоколу не долучено. До протоколу про адміністративне правопорушення електронні докази у вигляді відеозаписів з боді-камер поліцейських не долучено.
Одною з ознак складу адміністративного правопорушення є наслідки діяння особи, направлені на нанесення потерпілому пошкоджень, які мають особистий характер. Наслідки є факультативною ознакою об`єктивної сторони правопорушення, що входить до складу інших обов`язкових та факультативних ознак складу правопорушення. Разом з тим, причинний зв`язок між діянням та наслідками є обов`язковою ознакою складу правопорушення.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає те, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Згідно приписів ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Згідно п.1 ст. 247 КУпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи те, що об`єктивні докази, що підтверджують факт вчинення правопорушення у вигляді домашнього насильства відсутні, об`єктивна сторона правопорушень у протоколах не розкрита, свідки події відсутні, поняті до складення протоколу не залучались, а у своїх поясненнях, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 свою вину заперечує, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Відтак, на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 14, 38, 173, 185, 247, 251, 266, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
П О С Т А Н О В И В:
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.
Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку особою, щодо якої її винесено у десятиденний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Суддя В.В. Куцевол