Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

11 жовтня 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю представника митного органу Ніконова Г.В., захисника Хахули М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про порушення митних правил за апеляційною скаргою захисника Хахули М.О. на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 4 червня 2021 року щодо

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Івано-Франківська, громадянки України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04.06.2021 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень, з конфіскацією безпосередніх предметів порушення митних правил - валюти в сумі 1 330 фунтів стерлінгів, що згідно з курсом НБУ станом на день вчинення правопорушення становить 51 770 гривень 25 копійок, яка вилучена відповідно до протоколу № 0721/10000/21 від 24.04.2021, за порушення митних правил, передбачене ст.471 МК України.

Як встановив суд, ОСОБА_1 порушила порядок проходження митного контролю в зоні (коридорі) спрощеного митного контролю, а саме, обравши формою проходження митного контролю проходження через "зелений коридор", перемістила товари, переміщення яких обмежено законодавством України, - готівку в сумі, що підлягає обов`язковому письмовому декларуванню у повному обсязі для фізичних осіб, за таких обставин.

24.04.2021 о 17 годині 40 хвилин під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу "Приліт" терміналу "D" ДП МА "Бориспіль" ОСОБА_1 , яка прибула в Україну з Великобританії літаком а/к "МАУ", рейс № PS118, своїми діями обрала канал, позначений символами зеленого кольору - "зелений коридор", тим самим відповідно до ч.5 ст.366 МК України заявила про те, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, тобто своїми діями засвідчила факти, що мають юридичне значення.

Згідно з Порядком виконання митних формальностей на повітряному транспорті, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 671 від 03.08.2018, перетин громадянином зеленої лінії, яка позначає початок "зеленого коридору", вказує, що для проходження митного контролю ним обрано "зелений коридор" і декларування здійснюється шляхом вчинення дій. Громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю.

Після проведення усного опитування на підставі п.4 ст.336 та ст.342 МК України ОСОБА_1 було запропоновано пред`явити всю готівку. В службовому приміщенні митниці ОСОБА_1 видала готівку в сумі 1 010 фунтів стерлінгів, яка знаходились у відділені рюкзака (ручна поклажа). Готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів ОСОБА_1 , вказана валюта належить їй особисто.

ОСОБА_1 обрала проходження митного контролю "зеленим коридором", що передбачає наявність у громадянина готівки у сумі, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро. З виявленої суми було пропущено 8 680 фунтів стерлінгів (еквівалент 9 993 євро), а 1 330 фунтів стерлінгів вилучено відповідно до протоколу про порушення митних правил.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації ОСОБА_1 не надала.

В апеляційній скарзі захисник Хахула М.О. просить постанову судді змінити в частині застосованого стягнення і застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень, а вилучені відповідно до протоколу № 0721/10000/21 від 24.04.2021 безпосередні предмети порушення митних правил - валюту в сумі 1 330 фунтів стерлінгів повернути.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про неповне з`ясування суддею місцевого суду обставин справи і, посилаючись на положення ст.1 МК України, ст.ст.8, 9 Конституції України, у відповідності до яких в Україні визнається і діє принцип верховенства права, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а також практику Європейського суду з прав людини в рішеннях "Трегубенко проти України", "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Ізмайлов проти Російської Федерації", вказує, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний і надмірний тягар".

Так, правопорушення, яке вчинила ОСОБА_1 , виразилось у переміщенні через митний кордон не задекларованої валюти, що підлягає обов`язковому декларуванню. Чинним законодавством ввезення готівкової іноземної валюти в Україну не обмежене, обмежена лише сума - еквівалент 10 000 євро, яка може бути ввезена без письмового декларування. Даних, які б давали підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність, як то легалізації злочинних доходів, торгівля наркотичними засобами, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, матеріали справі не містять. Шкода, яку ОСОБА_1 , потенційно могла завдати державі, відсутня. Більше того, кошти, які ОСОБА_1 ввозила на територію України, є її заробітною платою. Джерело походження коштів законне, що підтверджується довідками за останні пів року про виплату заробітної плати в Британській компанії "KPMG UK Limited". Ці докази не були надані суду першої інстанції, оскільки стороні захисту не було відомо про розгляд справи. Місячна заробітна плата ОСОБА_1 становить 5 150 фунтів стерлінгів. Вона визнає себе винною у вчиненні правопорушення, яке вчинено з необережності та вперше. З огляду на викладене захисник вважає, що застосування конфіскації предметів порушення митних правил у даному випадку є порушенням положень ст.1 Першого Протоколу до Конвенції.

Також звертає увагу, що рішенням Конституційного Суду України № 3-р(II)/2021 від 21.07.2021 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), окремі положення абз. 2 ст.471 МК України, а саме "а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів", які втрачають чинність через 6 місяців з дня ухвалення цього рішення.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, поважність причин пропуску якого захисник мотивує тим, що про розгляд справи ОСОБА_1 повідомлена не була у зв`язку з відсутністю у неї зареєстрованого місця проживання в Україні і про прийняте рішення дізналася 06.09.2021 з Єдиного державного реєстру судових рішень.

ОСОБА_1 , яка через захисника повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явились і не повідомила про причини неявки. А тому згідно з ч.4 ст.526 МК України її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення захисника, який підтримав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді та апеляційну скаргу; пояснення представника митного органу, який не заперечував проти задоволення клопотання, однак заперечив проти апеляційної скарги, вважаючи постанову судді місцевого суду законною та обґрунтованою; вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.

Згідно з ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч.5 ст.529 МК України постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою ст.287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подана захисником 08.09.2021, тобто з пропуском встановленого законом строку. Справа була розглянута за відсутності ОСОБА_1 , яка на території України не проживає, а тому про місце і час судового засідання сповіщена не була, і копія постанови їй не направлялась. Тому не довіряти твердженням про те, що про існування постанови вона дізналася 06.09.2021 з Єдиного державного реєстру судових рішень, немає підстав. Враховуючи викладені обставини і те, що апеляційна скарга подана без невиправданої затримки, строк оскарження постанови пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України, а саме, порушенні порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю підтверджуються наявними у справі доказами і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Разом з тим, доводи захисника про те, що суд безпідставно застосував до ОСОБА_1 додаткове стягнення у виді конфіскації безпосередніх предметів порушення митних правил, заслуговують на увагу.

Згідно з ч.ч.1, 3 МК України законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.

Згідно з ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, і відповідно до положень ч.2 ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України", якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Також статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення за адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Санкцією ст.471 МК України передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Згідно з ст.1 Першого Протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно з п.2 ст.10 Конвенції про захист заробітної плати № 95 заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

У рішенні "Гирлян проти Росії", яким констатовано порушення державою ст.1 Першого Протоколу до Конвенції, Суд повторює, що для того, щоб бути пропорційним, втручання повинно відповідати серйозності порушення і санкції з огляду на тяжкість злочину, за яке воно призначене для покарання - в даному випадку недотримання вимоги декларації - а не серйозність будь-якого передбачуваного порушення, яке насправді не було встановлено. При цьому Суд погодився, що конфіскація була надмірною та непропорційною переслідуваній законній меті, адже гроші були отримані на законних підставах, і така жорстка система не в змозі забезпечити необхідний справедливий баланс між вимогами загальних інтересів і захистом права людини на власність. Міра конфіскації поклала на заявника індивідуальне і надмірне навантаження і була неспіврозмірна скоєному злочину.

У рішенні "Садоча проти України", яким констатовано порушення державою ст.1 Першого Протоколу до Конвенції, ЄСПЛ установив, що конфіскація всієї незадекларованої під час проходження митного контролю суми грошей наклала на заявника індивідуальний та надмірний тягар і була непропорційною до вчиненого правопорушення. У цій же справі ЄСПЛ встановив, що адміністративне правопорушення, у вчиненні якого заявника було визнано винним, полягало у недекларуванні ним суми готівки, яку він перевозив через митний кордон. У зв`язку з цим слід зазначити, що, дійсно, як вказав заявник, вивезення іноземної валюти з території України не було незаконним відповідно до українського законодавства. Дозволялося не лише вивезення валюти, але й сума, яка могла бути законно перерахована або, як у цій справі, фізично перевезена через митний кордон у випадку декларування, в принципі, не була обмежена на момент подій.

На підтвердження доводів апеляційної скарги про те, що вилучені у ОСОБА_1 кошти є її заробітною платою, захисник долучив документи про нарахування та відрахування, компанії "KPMG UK Limited", з яких вбачається, що щомісячна заробітна плата ОСОБА_1 становить в залежності від місяця, приблизно, 5 151 фунтів стерлінгів, а після необхідних відрахувань - приблизно 3 620 фунтів стерлінгів (а.с.41-52).

Як слушно вказує захисник, валюта має легальне походження, дані, які б давали підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність.

До того ж, правопорушення вчинено не необережності. ОСОБА_1 не ухилялась від сплати мита та інших зборів, не завдала державі шкоди і, якби вона ввезла гроші, не задекларувавши їх, органи влади лише не отримали б інформацію про те, що ці кошти опинилися на території України. А відтак, метою конфіскації було не відшкодування майнової шкоди, завданої державі, оскільки вона не зазнала ніяких збитків внаслідок невнесення заявником відомостей до митної декларації.

Враховуючи наведене, суд вважає, що додаткове стягнення у виді конфіскації валютних коштів є надмірно суворим, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді місцевого суду - зміні з пом`якшенням застосованого до ОСОБА_1 стягнення шляхом виключення додаткового стягнення у виді конфіскації безпосередніх предметів порушення митних правил, які згідно з ч.3 ст.528 МК України належить повернути.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику Хахулі Миколі Олеговичу строк оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 4 червня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника Хахули М.О. задовольнити.

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 4 червня 2021 року, якою на ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 /ста/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 /одну тисячу сімсот/ гривень, з конфіскацією безпосередніх предметів порушення митних правил - валюти в сумі 1 330 /одна тисяча триста тридцять/ фунтів стерлінгів за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України, змінити.

Виключити застосоване до ОСОБА_1 додаткове стягнення у виді конфіскації безпосередніх предметів порушення митних правил.

Валюту в сумі 1 330 /одна тисяча триста тридцять/ фунтів стерлінгів, яка вилучена відповідно до протоколу № 0721/10000/21 від 24 квітня 2021 року, повернути ОСОБА_1 .

У решті постанову залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн