Справа № 175/3650/21
Провадження № 3/175/1606/21
Постанова

Іменем України

02 листопада 2021 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Бровченко В.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, ІПН НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 , пенсіонера,

за ст.91 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

09 вересня 2021 року на розгляд Дніпропетровського районного суду з Природного заповідника «Дніпровсько-Орільський» надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.91 КУпАП на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 164 від 21 серпня 2021 року (далі протокол), складеного інспектором Колядою І.В., з якого убачається, що ОСОБА_3 знаходився на території заповідника на моторному човні, на забороняючі знаки не зважав.

До протоколу долучені: заява ОСОБА_1 від 21.08.2021 року (а.с.5), викопіровка карти-схеми № 14 (а.с.6) і копія Постанови Кабінету Міністрів України від 24 липня 2013 року № 541 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд» (а.с.7).

У суді ОСОБА_3 свою провину не визнав і пояснив, що він заблукав і попереджаючих знаків, про те, що починається територія заповідника, не було.

Опитавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і особи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписом ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративна відповідальність за ст.91 КУпАП настає за здійснення в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон, а також територій, зарезервованих для наступного заповідання, забороненої господарської та іншої діяльності, порушення інших вимог режиму цих територій та об`єктів, самовільна зміна їх меж, невжиття заходів для попередження і ліквідації негативних наслідків аварій або іншого шкідливого впливу на території та об`єкти природно-заповідного фонду.

Об`єктивна сторона цього правопорушення виражена у вчиненні дій, що порушують правила охорони та використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.91 КупАП, полягає у суб`єктивному ставленні особи до свого діяння і характеризується наявністю вини у формі умислу, або у формі необережності.

Умисна форма вини полягає в тому, що особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, та бажає його вчинити.

Необережна форма вини полягає в тому, що особа не усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, хоча могла і повинна була його усвідомлювати.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені за ст.91 КУпАП, обов`язково мають містити докази, які б свідчили про обізнаність особи щодо перебування її в межах природного заповідника, та про свідоме перетинання нею цих меж.

Всупереч вищевикладеного, у матеріалах справи відсутні відомості щодо встановлення відповідних аншлагів (повідомлень) про границі (межі) заповідної зони та заборону перетинання цих границь (меж) та відсутні докази про обізнаність ОСОБА_3 щодо перетину цих границь (меж).

Відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вищенаведене свідчить про недотримання відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суддя не вправі самостійно відшукувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим та буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що… суд… не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Частиною 3 статті 62 Конституції України передбачено, що… усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

Виходячи з викладеного та враховуючи, що суду не надано беззаперечних доказів того, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.91 КУпАП, суд вважає, що в його діях відсутній склад цього адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим, провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Частиною 1 статті 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення на цю особу адміністративного стягнення.

З огляду на те, що провадження по справі підлягає закриттю, судовий збір не сплачується.

Керуючись ст.ст.40-1,91, 247 п.1,283,284,294 КУпАП, -

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.91 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови вручити ОСОБА_4 та для відома направити директору Природного заповідника «Дніпровсько-Орільський».

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником чи захисником, потерпілим чи його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через місцевий суд.

Суддя В.В. Бровченко