ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/3297/20 Номер провадження 33/814/84/21Головуючий у 1-й інстанції Даценко В. М. Доповідач ап. інст. Томилко В. П.
Категорія:ч.1 ст. 173-2 КУпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Томилко В.П., з секретарем Гавриленко Л.М. за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Лисенка А.Ф., потерпілої ОСОБА_2 та її представника адвоката Власової С.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 листопада 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 працюючий в ООО ТД «Біола»,-

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 30 вересня 2020 року близько 11 год. 00 хв. громадянин ОСОБА_1 перебуваючи на Лубенському міському ринку, за адресою м. Лубни, вул. Мистецька Полтавської області, вчинив акт економічного та психологічного домашнього насильства, відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме в її бік висловлював погрози, образливі слова та не даючи доступу до торгівельного кіоску не давав здійснювати торгівельну діяльність.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження по справі.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом під час постановлення рішення взяті до уваги покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є її батьками потерпілої та зацікавленими особами. Зазначає, що не здійснював стосовно ОСОБА_2 акту насильства, що підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 .

Заслухавши апелянта та його захисника, які підтвримали апеляційну скаргу, вислухавши потерпілу та її предс тавника, які вважають рішення суду законним та обгрунтованим, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до такого висновку.

Згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, в той час як відповідно до ст.69 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями ч.7 ст.294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

З матеріалів справи вбачається, що висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчинені домашнього насильства, що виразилось в умисному вчиненні діянь психологічного та економічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме висловлювання в її бік погроз та образливих слів, а також заборони здійснювати торговельну діяльність, чим позбавив її грошових коштів, грунтується на повно та обєктивно досліджених в судовому засіданні доказах, а саме показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_2 про неодноразову агресивну поведінку ОСОБА_1 стосовно неї, що і стало причиною подання заяви до суду про розлучення; показаннями свідка ОСОБА_3 про систематичне вчинення насильства з боку ОСОБА_1 щодо її дочки, в тому числі і 30.09.2020 року на ринку в м. Лубни, про яке дочка їй повідомила в той же день; письмовими поясненнями ОСОБА_4 про конфлікт між його дочкою та його зятем 30.09.2020 року на місцевому ринку, в ході якого зять ОСОБА_1 висловлював в бік дочки погрози та намагався заборонити торгівлю товарами, від продажі яких дочка отримувала грошові кошти на утримання дитини; даними термінового заборонного припису про заборону ОСОБА_1 спілкування з ОСОБА_2 у зв`язку з домашнім насильством.

За таких доказів апеляційний суд вважає, що 30.09.2020 року між пожружжям був конфлікт, в ході якого ОСОБА_1 висловлював погрози економічного характеру та зобороняв ОСОБА_2 працювати на робочому місці з метою отримання грошових коштів на утримання себе та дитини, у звязку з чим доводи апелянта про відсутність у його діяннях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, є неспроможними.

Посилання ОСОБА_1 на показання свідка ОСОБА_5 про відсутність будь-якого конфлікту на ринку є безпідставними, так як з показань самого ОСОБА_5 він був присутнім лише на початковому етапі розмови між подружжям ОСОБА_1 на ринку, і не дав будь-яких показань стосовно подій, які стали підставою для виклику на місце події працівників поліції.

ОСОБА_1 накладено стягнення з врахуванням вимог ст. ст. 33, 34, 35 КУпАП, в межах санкції ч.1 ст. 173-2 КУпАП та визначено у мінімальному розмірі, з чим погоджується і апеляційний суд, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Судовий розгляд проведений з дотриманням вимог процесуального закону, у звязку з чим підстав для зміни чи скасування постанови судді апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 листопада 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Томилко.