Справа № 308/6306/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.10.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю секретаря судових засідань Чейпеш С.І., особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Скочиляс Г.М., потерпілої ОСОБА_2 та її представника адвоката Бобонича В.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/433/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03. 06. 2021.

Цією постановоюз урахуванням постанови судді від 11. 08. 2021 про виправлення описки:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , спеціаліст «Астра-Діа», визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі51 (п`ятдесят одна) грн. з конфіскацією тварини.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 454 ( чотириста п`ятдесят чотири) грн.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №433506 від 07. 05. 2021 та постанови судді від 03. 06. 2021 вбачається, що 05. 05. 2021 близько 17 год. в АДРЕСА_2 , під час вигулу собаки породи хаскі, що була без намордника, але на повідку, що належить ОСОБА_1 , яка вкусила за кисть правої руки громадянку ОСОБА_2 , котра вийшла на тротуар до собаки під час її вигулу, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 154 КУпАП.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить постанову суду від 03. 06. 2021 скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, постановленою без повного та всебічного дослідження обставин справи. Зазначає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції не звернув уваги на недоліки, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, відсутність доказів, які доводять його винуватість у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у вину. Зокрема, вказує про не зазначення в протоколі даних про собаку, яка підлягає конфіскації. Також просить врахувати, що потерпіла фактично сама спровокувала собаку на агресію, оскільки без дозволу підійшла до неї та вирішила погладити. Вважає, що приймаючи рішення про вилучення собаки, суддя першої інстанції не рахував, що це позбавить її турботи, що можна розцінювати, як жорстоке поводження з твариною.

-2-

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Скочиляс Г.М. на підтримання апеляційної скарги, потерпілу ОСОБА_2 та її представника - адвоката Бобонича В.І., які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Вказаних вимог закону суддя першої інстанції дотримався в повній мірі.

Постанова судді від 03. 06. 2021 щодо ОСОБА_1 винесена з дотриманням вимог вищевказаної статті цього Кодексу, згідно встановлених фактичних обставин вчиненого адміністративного правопорушення, яка ґрунтується на зібраних та досліджених доказах під час розгляду справи по суті.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 255 КУпАП посадові особи, уповноважені на те виконавчими комітетами (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчими органами, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад, крім іншого, складають протоколи про адміністративні правопорушення за статтею 154 КУпАП.

Згідно з частиною 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть

-3-

адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21. 02. 2006 (далі Закон), особи, які утримують домашніх тварин, мають право з`являтися з ними поза місцями їх постійного утримання (супроводжувати їх).

Частиною 4 цієї ж статті визначено, що супроводжувати домашню тварину може особа, яка досягла 14-річного віку.

Згідно п. п. 1, 4 ч. 5 ст. 9 Закону особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною.

Частина 1 статті 154 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях.

Відповідальність за частиною 2 статті 154 КУпАП настає у разі вчинення тих самих дій, передбачених частиною 1 статті 154 цього Кодексу, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною 1 статті 154 КУпАП.

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що 05. 05. 2021 близько 17 год. в АДРЕСА_2 , під час вигулу собака породи хаскі, яка була без намордника, але на повідку, що належить ОСОБА_1 вкусила за кисть правої руки гроимадянку ОСОБА_2 , котра вийшла на тротуар до собаки під час її вигулу.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №433506 від 07. 05. 2021, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми; поясненнями ОСОБА_1 від 07. 05. 2021; рапортом інспектора Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області Товт К. від 05. 05. 2021; протоколом прийняття заяви про вчинення правопорушення від 05. 05. 2021; поясненнями потерпілої ОСОБА_2 ; довідкою про результати проведення перевірки по звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів від 07. 05. 2021.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з підстав відсутністі опису собаки, не знаходять свого обґрунтованого підтвердження оскільки складання протоколу спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення, і відсутність у ньому даних про собаку не вказує про його неналежність чи не допустимість.

Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №433506 від 07. 05. 2021 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

-4-

Матеріали справи не містять доказів про порушення старшим ДОП СДОП ВП Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області Балецьким І. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 268 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №433506 від 07. 05. 2021 складено у відповідності до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Окрім того апеляційний суд зауважує, що за фактом подій, під час яких потерпілій ОСОБА_2 собакою було завдано тілесні ушкодження вона звернулась із відповідною заявою до Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області 05. 05. 2021, про що свідчить протокол прийняття цієї заяви (а. с. 4-5). Починаючи з вказаної дати працівниками поліції проводилась перевірка за фактом вказаного звернення та за наслідками якої винесено довідку про результати проведеної перевірки від 07. 05. 2021 (а.с.7-8), в якій встановлено наявність у звернені ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, таким чином протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено 07. 05. 2021, що в свою чергу спростовує доводи сторони захисту про складення протоколу з порушенням строків встановлених ч. 2 ст. 254 КУпАП.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, наведені докази є належними, допустимими, взаємопов`язаними між собою і достатніми для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він є власником собаки поради хаскі, у день події - 05. 05. 2021 близько 17 год. 37 його малолітній син ОСОБА_4 2009 року народження, вигулював собаку на повідку без намордники. Під час прогулянки собака вкусила невідому жінку за руку при спробі її погладити по голові.

Потерпіла ОСОБА_2 повідомила, що 05. 05. 2021 близько 17 год. 37, знаходилась біля свого будинку на вулиці, де побачила хлопчика з собакою на поводку. В деякий момент собака почала рухатись у її бік, різко накинулась та вхопила її за кисть правої руки, після чого хлопчик відпустив поводок та почав втікати. Потерпіла пояснила, що вона не підходила до собаки та не гладила її, натомість, через довгий поводок, собака сама безперешкодно підійшла до неї. Крім того вказала, що на собаці був строгий ошийник, що ймовірно свідчить про її агресивність.

З медичної документації, яку, під час апеляційного розгляду надала потерпіла ОСОБА_2 вбачається, що 05. 05. 2021вона зверталась до травмпункту УЦМКЛ внаслідок укусу собаки, де їй було проведено ушивання рани, а 06. 05. 2021 у хірургічний кабінет зі скаргами на біль у правій кисті. Згідно виписки з медичної картки амбулаторного хворого, у ОСОБА_2 констатовано на правій кисті по долонній поверхні в ділянці тенора, рвану рану з нерівними краями, ІІ палець не розгинається, пасивні та активні рухи в пальці відсутні, чутливість І-ІІ пальців значно знижена. За наслідками отриманих тілесних ушкоджень, потерпіла тривалий час перебувала на амбулаторному лікуванні ( з 06. 05. 2021 по 22. 05. 2021), що підтверджується листком непрацездатності серії АЛВ №524642 та серії АЛВ №525150.

Отже, в суді апеляційної інстанції достовірно встановлено, що малолітній син ОСОБА_1 - ОСОБА_4 вигулював собаку без намордника, внаслідок чого собака вкусила потерпілу ОСОБА_2 , завдавши шкоду її фізичному здоров`ю, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч. 2 ст. 154 КУпАП.

-5-

Таким чином дані, викладені в протоколі, відповідають фактично встановленим обставинам правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП.

При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що потерпіла ОСОБА_2 сама спровокувала собаку на агресію, оскільки обов`язок по утриманню тварин, їх вигулювання та забезпечення безпеки інших осіб покладається на власника, яким себе визнав ОСОБА_1 , підтвердивши вказані обставини копією міжнародного ветеринарного паспорта собаки за кличкою «Джекі», ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На переконання апеляційного суду, ОСОБА_1 реалізувавши своє право на утримання собаки, повинен був неухильно дотримуватись правил утримання тварин, передбачати ймовірні наслідки та вживати невідкладних заходів щодо їх відвернення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суддя, дослідивши докази, та надавши їм оцінку в їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП. З таким висновком погоджується і апеляційний суд.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що не погоджується з рішенням суду в частині конфіскації собаки, то вони є такими, що не ґрунтуються на законі, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 154 КУпАП тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.

Отже, санкція даної норми встановлює обов`язковий, безальтернативний вид адміністративного стягнення у виді штрафу з конфіскацією тварини, а тому стягнення ОСОБА_1 призначено правильно, в межах санкції ч. 2 ст. 154 КУпАП.

При визначенні виду та розміру стягнення, суддя достатньо врахував характер вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 .

При цьому, апеляційний суд зауважує, що, як під час складання протоколу, так і у суді апеляційної інстанцій ОСОБА_1 вину визнав частково, стверджуючи, що саме потерпіла спровокувала вчинення адміністративного правопорушення, що свідчить про відсутність його щирого каяття у вчиненому адміністративному правопорушенні. Отже, відсутні обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 .

Таким чином, обраний суддею вид адміністративного стягнення відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, та при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, під час апеляційного перегляду справи за доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційним судом не встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування постанови судді від 03. 06. 2021.

Враховуючи вище наведене, апеляційна скарги ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених

-6-

нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03. 06. 2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 154 КУпАП,- без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя