КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 372/3121/21 Апеляційне провадження №33/824/4431/2021Головуючий у суді першої інстанції -Кравченко М.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2021 року суддя Київського апеляційного суду М.І.Оніщук, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Обухівського районного суду Київської області від 06 вересня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності передбаченої частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 06.09.2021 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 грн. 00 коп.

Згідно з вказаною постановою 11 серпня 2021 року о 16 годині 10 хвилин на автодорозі Н-01 30 км в Обухівському районні Київської області водій ОСОБА_1 надав послуги з перевезення пасажирів у кількості 15 осіб на нерегулярному маршруті руху на автомобілі марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER» державний номерний знак НОМЕР_1 , без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання та без одержання ліцензії на провадження даного виду діяльності, а також без одержання дозволу на здійснення пасажирських перевезень на нерегулярний маршрут, чим порушив п. 24 ст. 7 та ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з постановою суду, 16.09.2021 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову та закрити провадження в справі у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки суд неповно з`ясував всі обставини справи. Зокрема вказує, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували систематичність тобто неодноразове перевезення ОСОБА_1 пасажирів без відповідної ліцензії.

Також зазначає, що визначений судом штраф є досить значним та просить застосувати пом`якшувальні обставини, зокрема, те, що на його утриманні перебуває малолітня дитина та він є безробітним.

ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи завчасно повідомлений належним чином. Крім того, 12.10.2021 від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи повторну неявку, а також завчасне повідомлення ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою дотримання розумних строків розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами поданої апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Як вбачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, ґрунтується на даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, матеріалах справи та письмових поясненнях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зокрема, як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР18 № 070626 від 12.08.2021 року, ОСОБА_1 11.08.2021 року о 16 год. 10 хв. на автодорозі Н-01 30 км в Обухівському районні Київської області водій ОСОБА_1 надав послуги з перевезення пасажирів у кількості 15 осіб на нерегулярному маршруті руху на автомобілі марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER» державний номерний знак НОМЕР_1 , без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання та без одержання ліцензії на провадження даного виду діяльності, а також без одержання дозволу на здійснення пасажирських перевезень на нерегулярний маршрут, чим порушив п. 24 ст. 7 та ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В поясненнях, які містяться в матеріалах справи ОСОБА_1 зазначив, що перевозив пасажирів в кількості 15 осіб на транспортному засобі «MERCEDES-BENZ SPRINTER», з Білої Церкви в м. Київ не маючи відповідних документів.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як перевезення пасажирів.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт» документи для регулярних пасажирських перевезень, а саме: для водія автобуса необхідне посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Матеріали справи, в їх сукупності, підтверджують факт та обставини правопорушення зазначені у протоколі, на спростування яких апелянтом не надано жодних доказів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що він не здійснює будь-яку підприємницьку діяльність та перевозив своїх знайомих на їхнє прохання перший раз у житті, не заслуговують на увагу, оскільки, не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами і такі доводи не були предметом дослідження судом першої інстанції, а наведені лише в апеляційній скарзі.

Таким чином, досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву у їх достовірності та допустимості, а отже підтверджують винуватість ОСОБА_1 у інкримінованому правопорушенні. Доводи ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, є безпідставними.

Отже, суд першої інстанції повною мірою дослідив наявні в матеріалах справи докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Таким чином, висновки суду в частині доведеності вини ОСОБА_1 є обґрунтованими.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладенні на нього стягнення були дотримані у повній мірі.

При цьому, слід наголосити, що під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 не надав суду жодних документів, які б характеризували його особу, майновий та сімейний стан, тощо, а відтак, суд з урахуванням ст. 33 КУпАП наклав стягнення в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі доказів, судом не встановлено.

Протокол про адміністративне правопорушення АПР18 № 070626 від 12.08.2021 року, відповідає положенням ст. 256 КУпАП.

Будь-яких доказів, що спростовують дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не надав.

З огляду на викладене, розглянувши справу в межах вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про безпідставність та необгрунованість доводів апеляційної скарги про відсутність складу правопорушення.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а апеляційна скарга не містить будь-яких доводів, які б могли служити достатніми підставами для її скасування та закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Обухівського районного суду Київської області від 06 вересня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності передбаченої частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М.І. Оніщук