Справа № 206/3884/21
Провадження № 3/206/1649/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2021 суддя Самарського районного суду міста Дніпропетровська Маштак К.С., за участю секретаря судового засідання Різниченко Я.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Ковальчука В.І., потерпілого ОСОБА_2 , представника потерпілого Зінчука В.Д., в залі суду в м. Дніпро, розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

09.08.2021 о 12 год. 45 хв. в м. Дніпро вул. Томська, буд. 75, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz 412 D, д.н.з. НОМЕР_2 , при зміні напрямку руху, не впевнившись в безпечності скоїв зіткнення з транспортним засобом Toyota Highlander, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_1 порушив п. 10.1. ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 спочатку вину визнав та зазначив, що вина у ДТП була взаємна як його, так і потерпілого. Згодом, вину не визнавав повністю та зазначив, що 09.08.2021 він їхав до свого батька зі сторони ж/м Ігрень. Він зробив маневр, щоб повернути та припаркуватись і в цей час сталось ДТП. ОСОБА_1 вважає, що він майже закінчив маневр, адже потерпілий в`їхав в нього на зустрічній смузі. Він дивився у дзеркало та не бачив автомобіль потерпілого. Зазначив, що потерпілий хотів обігнати його транспортний засіб та не побачивши автомобіль ОСОБА_1 сталося ДТП. Також, ОСОБА_1 зазначив, що відносно нього були постанови судів про притягнення до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні захисник Ковальчук В.І. заперечував, щодо винності ОСОБА_1 , вважав необхідним провести по справі автотехнічну експертизу.

Від потерпілого до канцелярії суду надійшли письмові пояснення відповідно до яких він зазначив, що 09.08.2021 він керував транспортним засобом Toyota Highlander, д.н.з. НОМЕР_3 , рухався по центру правої смуги вул. Томська зі сторони Самарського мосту у напрямку вул. Гаванської в Самарському районі м. Дніпро. Пасажирів та вантажу в автомобілі не було. Автомобіль був у технічно справному стані і рухався зі швидкістю 40 км/год по сухому бетонному покриттю, яке має горизонтальний профіль. У попутному з ним напрямку, по смузі його руху, стояв легковий автомобіль з пасом для буксування, а по переду нього стояв транспортний засіб Mercedes-Benz 412 D, д.н.з. НОМЕР_2 , а оскільки смуга зустрічного руху була вільна від попутних та зустрічних транспортних засобів, ОСОБА_2 вирішив об`їхати нерухомі перешкоди по смузі зустрічного руху. Для цього він заздалегідь увімкнув світловий показник лівого повороту та виїхав на смугу зустрічного руху. Коли автомобіль під керуванням ОСОБА_2 рухався по центру смуги зустрічного руху, може дещо ближче до лівого її краю, об`їжджаючи перешкоди, транспортний засіб ОСОБА_1 , як йому здалось, почав рух заднім ходом і під кутом дещо виїхав задньою частиною автомобіля на праве узбіччя. Далі, вказаний транспортний засіб, неочікувано для потерпілого, без увімкненого лівого покажчика повороту, розпочав виконання маневру повороту ліворуч для виїзду за ліву межу проїзної частини, там розташований заїзд до домоволодіння, щоб у подальшому за два заходи, виконати маневр розвороту. Ширина проїзної частини для двох напрямків 6.5 м не дозволяла водієві ОСОБА_1 за один захід виконати маневр розвороту. Виявивши наближення до його смуги руху автомобіля ОСОБА_1 , для уникнення зіткнення, потерпілий застосував гальмування та маневрування ліворуч. Але з урахуванням малої відстані до автомобіля ОСОБА_1 , з моменту початку ним руху у напрямку смуги потерпілого та до зіткнення, транспортний засіб потерпілого подолав не бульше 10-15 м, запобігти пригоді потерпілий не зміг. Далі автомобіль потерпілого передньою правою частиною на смузі зустрічного руху, на відстані не ближче 1 м від її лівого краю, зіткнувся із лівою бічною частиною, в районі дверей водія ОСОБА_1 . Від зіткнення автомобіль потерпілого відкинуло ліворуч, ще далі за межі проїзної частини, а автомобіль ОСОБА_1 відкинуло праворуч і він, вирівнявши свій напрямок руху, зупинився біля лівої межі проїзної частини дороги. В місці зіткнення утворився осип ґрунту, який осипався із деформованих поверхонь їх транспортних засобів. Вказаний осип ґрунту працівниками поліції на проїзній частині дороги не зафісковано. Однак, у вказаному місці, ними зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів, яке відображається на схемі ДТП від 09.08.2021. Від ДТП ніхто не постраждав, лише транспортні засоби зазнали значних механічних пошкоджень. Потерпілий вважає, що якби він не застосував маневрування ліворуч, а гальмував би на займаній смузі, то його транспортний засіб контактував би із бічною поверхнею кузова автомобіля ОСОБА_1 за його передніми лівими дверима і удар був би набагато потужнішим від якого могли б виникнути тілесні ушкодження у потерпілого. В ДТП потерпілий себе винним не вважає, причиною ДТП є дії водія ОСОБА_1 , який перед початком руху для виконання маневру повороту не впевнився в безпеці свої дій, чим порушив п. 10.1. ПДР, в результаті чого відбулось зіткнення їх транспортних засобів.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 зазначив, що на дорозі, де трапилось ДТП, є поворот. Він їхав за вантажівкою і побачив попереду жигуль, почав його обгін і різко побачив, що спринтер ОСОБА_1 почав повертати. Їхав потерпілий зі швидкістю 40 км/год. ОСОБА_1 виїхав без ввімкненого повороту.

У судовому засіданні представник потерпілого Зінчук В.Д. підтримав потерпілого та просив притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 .

Вислухавши учасників процесу та дослідивши докази по справі, суд вважає, що ОСОБА_1 необхідно притягнути до адміністративної відповідальності з огляду на таке.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.5. ПДР, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 10.1. ПДР, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

У рішенні, ухваленому 29.06.2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Не дивлячись на не визнання своєї вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, вина ОСОБА_1 повністю підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме.

З протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ № 018734 від 09.08.2021 встановлено, що 09.08.2021 о 12 год. 45 хв. в м. Дніпро вул. Томська, буд. 75, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz 412 D, д.н.з. НОМЕР_2 , при зміні напрямку руху, не впевнившись в безпечності скоїв зіткнення з транспортним засобом Toyota Highlander, під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_1 порушив п. 10.1. ПДР. Протокол не містить жодних заперечень чи зауважень ОСОБА_1 .

Письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 09.08.2021 підтверджено, що він керував транспортним засобом Toyota Highlander д.н.з. НОМЕР_3 та їхав по вул. Томська в бік вул. Гаванська. Їхав зі швидкістю 40 км/год. Спереду нього в напрямку його руху стояв автомобіль з буксирувальним ременем, а попереду цього автомобіля стояв Mercedes Sprinter. Впевнившись, що позаду потерпілого автомобілів немає, ввімкнув лівий поворот, щоб здійснити об`їзд цих транспортних засобів. ОСОБА_3 почав повільно без увімкненого лівого повороту, почав рух в ліво. Потерпілий намагався уникнути зіткнення і максимально виїхав в ліву сторону, однак уникнути зіткнення не вдалось. Внаслідок чого автомобіль потерпілого отримав механічні ушкодженні;

Зі схеми місця ДТП від 09.08.2021, яка сталась у м. Дніпро, вул. Томська, буд. 75, встановлено напрямок руху транспортних засобів, місце їх зіткнення та розташування транспортних засобів після ДТП. Суд звертає увагу, що дана схема підписана в тому числі і ОСОБА_1 та жодних заперечень чи зауважень з його боку не містить.

Фототаблицею з місця ДТП підтверджено наявність механічних пошкоджень транспортних засобів.

Відповідно до положень ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП є суспільні відносини в сфері власності, об`єктивна сторона передбачає обов`язкове настання наслідків у вигляді майнової шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Основною і обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони будь-якого складу адміністративного правопорушення є наявність вини особи у скоєнні такого діяння.

Так, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена.

Суд звертає увагу, що під час судового розгляду позиція ОСОБА_1 неодноразово змінювалась, так, спочатку ОСОБА_1 зазначав про те, що вина у скоєному ДТП взаємна як його так і потерпілого та погодився, що він не бачив автомобіль потерпілого. Однак, згодом, ОСОБА_1 заперечував щодо своєї вини в повному обсязі.

До показів водія ОСОБА_1 в судовому засіданні в частині не визнання своєї вини в ДТП суд відноситься критично, оскільки вони нічим об`єктивно не підтверджені, водій не надав суду жодного доказу на підтвердження своїх пояснень, та не заявив відповідних клопотань щодо їх витребування, що свідчить про намір останнього, таким чином уникнути відповідальності. Так само водій ОСОБА_1 одразу після складання відносно нього адміністративного матеріалу та протягом всього судового розгляду не оскаржував дії працівників поліції, не звернувся до відповідного експерта для проведення відповідного експертного дослідження та подання його до суду.

В той же час, ОСОБА_1 та його захисником не було надано жодного допустимого доказу, який би міг спростувати винність ОСОБА_1 у порушенні ним п. 10.1. ПДР.

Суд також критично ставиться до позиції захисника про необхідність призначення судом автотехнічної експертизи, оскільки клопотання ним було подано до суду лише 08.11.2021, а справа знаходиться в провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська з 31.08.2021, події, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення відбулись 09.08.2021. По теперішній час ані особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, ані захисником не були подані відповідні клопотання або навіть висновки експерта у розумні строки. Натомість, таке клопотання подано за день до закінчення строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Тобто, такі дії захисника, на переконання суду, спрямовані лише на затягування строків судового розгляду, спливу строків притягнення особи до адміністративної відповідальності та можливості ОСОБА_1 уникнути від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП.

Окрім цього, захисником в судовому засіданні, після відмови судом у задоволенні клопотання про призначення автотехнічної експертизи було заявлено відвід судді.

Суд вважає, що незгода захисника з процесуальними рішеннями судді, в тому числі щодо відмови у задоволенні клопотання, не може бути правовою підставою для відводу судді.

Такі дії захисника направленні лише на затягування розгляду справи та зловживанням правами, враховуючи наступне.

Правовий висновок Верховного суду, викладений в ухвалі від 30.05.2018 у справі № 676/7346/15-к, у відповідності до якого суд констатував, що хоча у КПК України не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання такими є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права.

Сам термін «Schikane» (з німецької перекладається як знущання, каверза) почав тлумачитися як здійснення свого права з винятковою метою заподіяти шкоду іншій особі (abus de droit, Chikane, Rechtsmissbrauch). Такі положення правової доктрини, що стосувалися зловживанню процесуальними правами, лягли в основу статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що визначила механізм протидії зловживанню процесуальним правом на подання заяви до ЄСПЛ. Зміст цієї статті вкотре засвідчив важливість протидії проявам зловживання процесуальними правами та потребу формування механізму подолання цієї проблеми не лише національними, але й міжнародними судовими інституціями.

Вищевказана правова позиція ВС, із точки зору суду, має фундаментальне значення, позаяк за відсутності закріплення у нормах позитивного права (КПК України) принципу заборони зловживання учасниками кримінального провадження процесуальними правами, суд фактично екстраполював дію такого, як загальноправового принципу (вочевидь, природного права), на кримінальне судочинство в Україні.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 7 липня 1989 року, вказував на недопустимість зневілювання ключового принципу - верховенства права у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом.

Крім того, Верховний Суд неодноразово зазначав про визнання зловживанням правом безпідставних відводів, наприклад: ухвала ВП ВС від 2 березня 2021 року у справі № 910/17048/17, постанова ВП ВС від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17 та про безпідставні процесуальні звернення: ухвали ВП ВС від 17 жовтня 2018 року у справі № 750/14127/17, від 11 березня 2019 року у справі № 757/22314/17-ц, від 10 вересня 2019 року у справі № 295/15945/18, від 6 серпня 2019 року у справі № 761/24672/15, від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість водія ОСОБА_1 поза розумним сумнівом доводиться встановленими судом обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, схемі місця ДТП, фототаблиці, поясненнях потерпілого та інших матеріалах справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведеною повністю.

Суд розцінює дії водія ОСОБА_1 , як такі, що спрямовані на уникнення від відповідальності.

При обранні виду та розміру адміністративного стягнення, суд враховує ступень вини правопорушника, його особу, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, обставин, які пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, судом не встановлено, так як покази ОСОБА_1 постійно змінювались. Дану поведінку ОСОБА_1 суд розцінює як захисно-установчу в суб`єктивно складній, несприятливій для нього судовій ситуації, та як спосіб уникнути відповідальності за вчинені адміністративні порушення.

Окрім цього, суд бере до уваги, що відносно ОСОБА_1 неодноразово складалися протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язанні з порушенням ПДР, в тому числі за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ОСОБА_1 вже двічі був позбавлений права керування транспортними засобами.

Тому суд приходить до обґрунтованого висновку, що в діях водія ОСОБА_1 присутнє явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами. Таке безвідповідальне ставлення до своїх обов`язків як водія може призвести до тяжких наслідків, таких як тілесні ушкодження та навіть смерть людини, в тому числі пасажирів, перевезення яких він здійснює.

Враховуючи суспільну небезпечність, яку останній створює, як до свого життя, так і як водій маршрутного таксі, який перевозить людей, наражаючи свою поведінкою їх на небезпеку і життя інших учасників дорожнього руху, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Недоцільним, на думку суду, буде накладення стягнення у виді штрафу, оскільки такий вид стягнення буде не достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення та не зможе запобігти вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір у розмірі 454 гривні 00 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 40-1, 124, 245, 247, 251, 252, 277, 278, 283, 284 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови без змін, чи зміни постанови.

Суддя К.С. Маштак