ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2021 Справа №607/16760/21

21 жовтня 2021 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №477595 від 19 вересня 2021 року, 19 вересня 2021 року близько 14 год. 26 хв. громадянин ОСОБА_1 перебуваючи по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме умисні дії, які полягали у висловлюванні в її сторону нецензурними словами, погрозах фізичною розправою. Крім цього, ОСОБА_1 розбив вікно у квартирі, де проживає потерпіла, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному та фізичному здоров`ю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Вказав, що між ним та ОСОБА_2 існує тривалий конфлікт щодо квартири за АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим між ними постійно виникають непорозуміння. На даний час у суді на розгляді перебуває справа щодо оскарження права власності ОСОБА_2 на дану квартиру та його вселення. 19 вересня 2021 року між ним та ОСОБА_2 дійсно виник конфлікт, оскільки остання викинула його речі з квартири на вулицю, однак домашнього насильства відносно неї він не вчиняв.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вважає, що провадження в справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки громадського порядку та громадської безпеки.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №477595 від 19 вересня 2021 року, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 19 вересня 2021 року близько 14 год. 26 хв., перебуваючи по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме умисні дії, які полягали у висловлюванні в її сторону нецензурними словами, погрозах фізичною розправою. Крім цього, останній розбив вікно у квартирі, де проживає потерпіла, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному та фізичному здоров`ю.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі працівниками поліції долучено: письмову заяву ОСОБА_2 від 19 вересня 2021 року; електронний рапорт від 30 серпня 2021 року; письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 від 19 вересня 2021 року; рапорт старшого інспектора-чергового чч Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Кметик Я.М. від 19 вересня 2021 року; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 грудня 2019 року; свідоцтво про право власності від 27 грудня 2019 року; відеоматеріали на CD-Диску.

Інші докази в матеріалах справи відсутні.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Висновок суду про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

В судовому засіданні ОСОБА_1 категорично заперечив обставини викладені у протоколі. Вказав, що 19 вересня 2021 року близько 14 год. 20 хв. він прийшов до помешкання, де проживає його колишня дружина ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 . В квартиру наміру заходити не мав, а хотів лише забрати з підвалу акумулятор. Коли ОСОБА_2 побачила його, то почала викидати його особисті речі з вікна квартири на вулицю. В цей час йшов дощ, він просив ОСОБА_2 припинити це. Однак, остання відмовилась у зв`язку з чим між ними виник конфлікт, в ході якої він кинув пляшкою у вікно балкону та розбив його. Однак, жодного фізичного та психологічного насильства щодо ОСОБА_2 не вчиняв, погроз не висловлював.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 19 вересня 2021 року вбачається, що 19 вересня 2021 року о 14 год. 26 хв. до неї прийшов її колишній чоловік ОСОБА_1 та попросив дати йому теплі речі і одяг на роботу. Вона дала йому вказані речі, однак він у відповідь ображав її нецензурною лайкою, погрожував, розбив вікно на балконі квартири та викликав працівників поліції.

Аналогічні обставини, викладені у письмовій заяві ОСОБА_2 від 19 вересня 2021 року.

Із досліджених в судовому засіданні відеоматеріалів на CD-диску зафіксовано, як попередньо між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт з приводу того, що остання викинула особисті речі ОСОБА_1 на вулицю із вікна балкону, внаслідок чого він кинув пляшкою та розбив вікно балкону.

Таким чином, із вищевказаних письмових пояснень та відеоматеріалів на CD-диску вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник побутовий конфлікт, в результаті якого кожним із них пошкоджено майно.

У матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, зокрема вчинення дій психологічного та фізичного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізично чи психічному здоров`ю потерпілої.

В матеріалах справи відсутні докази, які б у своїй сукупності підтверджували вчинення ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 домашнього насильства, а саме: образи, погрози.

В силу вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин судом встановлено, що беззаперечні докази вини ОСОБА_1 у вчинені ним дій, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 173-2, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяІ. М. Черніцька