Справа № 570/1711/21
Номер провадження 3/570/1295/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021 року м. Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Коробов С.О., розглянувши матеріали, що надійшли з відділення поліції №1 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 14 квітня 2021 року о 20 годині 05 хвилин в смт. Клевань Рівненського району по вул. Л.Українки водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем "ВАЗ 21063", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився в присутності двох свідків.

Також у протоколі значено, що ОСОБА_1 цим самим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи за вказаною ним адресою, проте в судове засідання він неодноразово не з`явився з невідомої причини. Враховуючи, що в справі є достатні дані про його обізнаність зі своїми правами, про місце і час розгляду справи, з матеріалами справи був ознайомлений та відсутнє клопотання про перенесення судового розгляду, достатні докази для прийняття рішення, відсутня необхідність заслуховувати його особисті пояснення з приводу події, беручи до уваги встановлені строки розгляду справ, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, вважаючи, що за наведених обставин право особи на захист порушено не буде.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення в частині порушення вимог п.2.5 ПДР України не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи з наступних підстав.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено обов`язок водія, а саме: «Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», тобто вказана норма є імперативною.

Отже, у Правилах дорожнього руху встановлено обов`язок пройти саме МЕДИЧНИЙ огляд.

Частина 1 ст. 130 КУпАП України передбачає відповідальність як за

- керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за

- відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

Відповідно до п.п. 6-7 розділу першого вказаної Інструкції «Огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я)».

Отже, виходячи з вказаної норми, відмова у проходженні огляду поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом не є відмовою у проходженні медичного огляду, вимагає подальшого проходження огляду у медичному закладі лікарем закладу охорони здоров`я, і не може кваліфікуватись як порушення п. 2.5 ПДР. Для кваліфікації дій водія за ст. 130 КУпАП слід з`ясувати, чи наявна зі сторони водія «відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння».

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом ще під час підготовки до судового розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлено, що зазначений вище протокол та доданий до матеріалів справи запис події складений з істотними суперечностями у визначенні часу вчинення діяння. Тому ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 25 травня 2021 року справу повернуто для належного оформлення.

Однак вказані в ухвалі суперечності органом, що склав протокол, усунуті не були. У протоколі серії ДПР18 № 093360 від 14.04.2021 зазначено час вчинення правопорушення - 20 година 05 хвилин 14 квітня 2021 року, в копії протоколу серії БАБ № 889456 від 14.04.2021 року, яка додається до матеріалів справи, вказано час вчинення правопорушення - 20 година 10 хвилин 14 квітня 2021 року, а на диску із записом події час адміністративного правопорушення зазначений, як 19 година 10 хвилин 14 квітня 2021 року. Доданий на виконання ухвали суду рапорт працівника поліції М.Бобровника не містить суду інформації щодо уточнення дати та часу події. В рапорті лише зазначено, що дата та час події не відповідають дійсності, оскільки нагрудна камера не була вчасно перелаштована, а час не збігається у зв`язку з несправним станом камери. Суперечності в протоколі та матеріалах справи позбавляють суд можливості з`ясування всіх обставин справи.

Зокрема, у судовому засіданні, було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, що був долучений до матеріалів справи. Вказаний відеозапис має інформацію про три відрізки часу, які датовані програмою службового відеореєстратора нагрудної камери патрульного 14.04.2021 року (далі - години, хвилини і секунди відповідно):

-з 19:10:50 до 19:11:33 (тривалість 43 секунди);

-з 19:11:42 до 19:15:55 (тривалість 4 хв. 13 сек.);

-з 20:08:50 до 20:10:22 (тривалість 1 хв. 42 сек.).

На першому відеофайлі зафіксовано констатування патрульним відсутності на автомобільному причепі габаритних вогнів та стоп-сигналів і висловлено патрульним припущення, що причіп не зареєстрований у встановленому законом порядку.

На другому відеофайлі зафіксована розмова патрульного та ОСОБА_1 , де у позапроцесуальний спосіб патрульний намагається отримати інформацію від ОСОБА_1 , ведучи розмову у панібратській формі - «скажи мені, як мужик мужику» та подібне.

На третьому відеофайлі зафіксована наявність лише одного свідка, отже відмова від проходження огляду відбулась у відсутності другого свідка. Ознаки алкогольного сп`яніння, зазначені в протоколі патрульним (порушення мови і поведінка, що не відповідає обстановці) на відеофайлі свідку не оголошені.

Жоден з трьох файлів не містить підтвердження факту того, що ОСОБА_1 був зупинений під час руху, керував транспортним засобом.

У письмових поясненнях свідків та інших матеріалах справи відсутні відомості про місце роботи (служби) свідків, інформація щодо їх можливого наявного або відсутнього родинного зв`язку з працівниками поліції, якими були оформлені матеріали справи про адміністративне правопорушення та інші відомості, наявність яких може вплинути на упереджене ставлення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. У зазначених поясненнях відсутні додаткові питання, не з`ясовано, чи бачили свідки особу, яка безпосередньо керувала транспортним засобом, інші питання, необхідні для об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Присутність свідка ОСОБА_2 при прийнятті відмови ОСОБА_3 на відеофайлах не зафіксована. Пояснення є однотипними та не дають свідкам можливості висловити свою думку відносно обставин справи та відступити від тексту, зазначеного в бланку наданого зразка. Зокрема, у вищевказаних поясненнях вказано, що свідки були запрошені лише о 20 годині 25 хвилин (перший) та о 20 год 30 хв. (другий свідок) 14.04.2021 року, однак, вказані відомості не узгоджуються з відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, на якому з 20:08:50 до 20:10:22 14.04.2021 року, нібито ці ж свідки беруть участь при складені протоколу про адміністративне правопорушення. Однак на відеозаписі присутній лише один свідок і час створення відеофайла не збігається з часом, вказаним у поясненнях обох свідків, що викликає обґрунтовані сумніви щодо оформлення вказаних документів саме у вказаний час та саме за участю зазначених свідків. У письмових поясненнях свідків вказано, що водію пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Драгер на місці зупинки, однак, у дійсності, такий огляд не пропонувався, про прилад «Драгер» працівник поліції ОСОБА_1 не повідомляє, в присутності лише одного свідка пропонує надати відповідь на питання «будете чи не будете проходити акт огляду», не деталізуючи особі, що це значить і у якому порядку пропонується пройти такий огляд, чи то на місті, чи то пропонується у медичному закладі, що підтверджується даними відеозапису з бодікамери патрульного. Крім того, свідки не попереджались про відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому, відповідно, не несуть жодної відповідальності за відомості, що вказані у їх письмових поясненнях. Також, на відео, що міститься в матеріалах справи, відсутні відомості, що ідентифікують їх особу та дають підстави вважати, що саме ця чи інша особа на відео є свідком у вказаній справі (на відео зафіксовано факт присутності лише одного свідка без перевірки чи підтвердження його особи і фіксації його обличчя). Для дійсного розуміння ознак певного виду сп`яніння, поліцейські мали хоча б назвати свідкам передбачені чинним законодавством України ознаки сп`яніння для певного виду, оскільки кожен свідок може по-своєму сприймати та оцінювати ту чи іншу ознаку сп`яніння. При цьому, слід враховувати, що більшість свідків та поліцейських не мають медичної освіти, а оцінюють стан водія, керуючись органами чуття, своїм суб`єктивним ставленням до водія та власним переконанням. Судом встановлено, що ні в письмових поясненнях свідків, ні на відеозаписі не зафіксовані фактичні дані про те, які саме ознаки сп`яніння спостерігались у водія свідками безпосередньо. Також взагалі на відеозаписі відсутній другий свідок та інформація про нього, відсутні дані про факт його залучення та присутності під час подій, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи відеофайли, надані патрульними разом з протоколом, можна прийти до висновку, що фактичні дані, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 093360, не узгоджуються з часом розмови водія з поліцейським, зафіксованим на відеозаписі, як не узгоджується і час залучення свідків. Отже, фактичні дані про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 20 годині 05 хвилин 14.04.2021 року підпадають під сумнів на підставі викладеного вище.

Крім того, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, було виписано поліцейським о 20 годині 20 хвилин (з очевидним виправленням на 30 хв. та без засвідчення учасниками такого виправлення) 14.04.2021 року, тобто, після того, як о 20 годині 10 хвилин 14.04.2021 року ОСОБА_1 пропонували «пройти акт огляду», як це вбачається з відео. Сам Акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів датований 14.04.2021 року з зазначенням часу складення 20 год. 25 хв., тобто акт був виписаний вже після того, як було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 .

У підсумку суд констатує, що головною обставиною, яка підлягає встановленню та доказуванню є доведення факту відмови водія ОСОБА_1 від медичного огляду. Відсутність такої відмови виключає кваліфікацію дій ОСОБА_1 як «відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння». Відсутність на відеозаписі та у інших матеріалах, представлених суду патрульною поліцією, доказів на підтвердження наявності факта роз`яснення патрульними ОСОБА_1 порядку проходження огляду на стан сп`яніння і необхідність проходження медичного огляду лікарем у закладі охорони здоров`я у випадку небажання проходити огляд з використанням спеціальних технічних засобів, виключає можливість притягнення згаданої особи до адміністративної відповідальності. Патрульними полійцейськими взагалі не було розяснено ОСОБА_1 право на відмову від огляду на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та право на проведення огляду лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Патрульний поліцейський в присутності лише одного невстановленого свідка обмежився пропозицією пройти "акт огляду" і не зафіксував, від чого саме відмовився ОСОБА_1 і чи розумів він, що означає неконкретна пропозиція патрульного: "Ви будете проходити акт огляду на стан алкогольного сп`яніння?". Також відсутнє роз`яснення обов`язку проходження саме медичного огляду та наслідки такої відмови, відсутня пропозиція патрульного пройти медичний огляд у кокретному медичному закладі та про процедуру його проходження.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Однак, у супереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що особа керувала автомобілем, при цьому керувала з конкретними ознаками алкогольного сп`яніння, у присутності двох свідків після належного роз`яснення порядку проходження огляду особа відмовилась пройти такий огляд.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах Лучанінова проти України (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), Малофєєва проти Росії (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), Карелін проти Росії (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Так, судом для усунення суперечностей матеріали справи про адміністративне правопорушення повертались до патрульної поліції. Рішення суду про усунення суперечностей та доопрацювання матеріалів справи про адміністративне правопорушення виконане не було. Навпаки, суду був представлений рапорт поліцейського, де було зазначено, що нагрудна камера поліцейським використовувалась у несправному стані, без відповідних налаштувань.

Так, згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року № 1026, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Відповідно до ч. 1 розділу VII вищезазначеної інструкції, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції.

Як вбачається з переглянутого у судовому засіданні відеозапису із нагрудної камери поліцейського, який долучений до матеріали справи, відео не є безперервним, містить три відеофайли.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 093360 вбачається, що 14 квітня 2021 року о 20 годині 05 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2106 з ознаками алкогольного сп`яніння, однак, цей факт спростовується вищезазначеним відеозаписом, оскільки на ньому відсутній момент керування транспортним засобом та момент його зупинки, а саме відео починається (перший відеофайл) вже з моменту спілкування інспектора із ОСОБА_1 з приводу технічної невідповідності автомобільного причепу та триває менше однієї хвилини.

Зокрема, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем 14.04.2021 року о 20 годині 05 хвилин, однак, із вищевказаного відеозапису вбачається, що 14.04.2021 року о 19 годині 10 хвилин вже відбувається розмова поліцейського з останнім, що суперечить протоколу.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.6 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

З матеріалів справи вбачається, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що знаходиться у матеріалах справи, складено о 20 годині 20 хвилин ( з очевидним виправленням на 20 год. 30 хв.), тобто, вже після того, як нагрудним відеореєстратором було зафіксовано відмову від проходження огляду. З представленого патрульним поліцейськими відео вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду о 20 годині 08 хвилин, що не узгоджується між собою, оскільки акт огляду на стан алкогольного сп`яніння складений о 20 год 25 хв. Тобто, направлення складалося після того, як поліцейські фіксували відмову ОСОБА_1 від проходження «акту огляду». Акт огляду підписаний свідком, якого не зафіксовано відеореєстратором патрульного. До того ж, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 не були роз`яснені наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці і можливість проходження огляду у медичному закладі, не зафіксовано і роз`яснення порядку проходження огляду на місці за допомогою спецприладу «Драгер».

Так, суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартами доказування.

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, то в даному випадку, дослідивши матеріали справи, вивчивши наявні докази в їх сукупності, необхідно провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 130, 245, 247, 251-252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Коробов С.О.