Категорія:ч. 1 ст. 173-2 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П.П., з участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Лягутка О.Ю. та представника потерпілої Лавренчука О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 7 діб.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн судового збору.

Так, останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 21 серпня 2021 року, близько 10 год 08 хв., перебуваючи за місцем проживання, вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї дружини ОСОБА_2 , а саме? висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, а також пошкодив замки на дверях.

Не погоджуючись із постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права. Також вказує, що при вирішенні даної справи суд не з`ясував всіх обставин, які мають значення та не допитав свідків. Зокрема під час судового засідання не була допитана донька ОСОБА_2 , яка, на думку апелянта, надавала пояснення під тиском матері ОСОБА_2 . Зазначає, що адміністративного правопорушення не вчиняв. Саме себе вважає потерпілим від психологічного насильства ОСОБА_2 , оскільки дружина висловлювала погрози в його адресу. Звертає увагу суду на відсутність інших доказів, крім пояснень дружини і доньки, які би підтверджували вчинення ним дій зазначених у протоколі. Крім цього, вважає, що стягнення у вигляді адміністративного арешту є надто суворим та невмотивованим.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника Лягутка О.Ю, які апеляційну скаргу підтримали, думку представника потерпілої Лавренчука О.В. , котрий її заперечив, суд доходить наступного висновку.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.

Частиною першою статті 173-2КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, тощо.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України № 2229-VIII від 07.12.2017 «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який набрав чинності із 07.01.2018, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Так незважаючи на невизнання притягнутою особою своєї вини, матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 629443 від 27 серпня 2021 року, рапортом старшого інспектора-чергового Луцького РУП ГУНП у Волинській області, заявою потерпілої, письмовими поясненнями дружини ОСОБА_2 та доньки ОСОБА_2 підтверджується факт того, що за вказаних обставин місця та часу ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї дружини, а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, а також пошкодив замки на дверях.

Так відповідно до вищевказаного рапорту 21.08.2021 зі службу 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_2 , що у нічний час 20.08.2021 її чоловік познімав замки від дверей та пошкодив їх.

Дані обставини поряд з поясненнями потерпілої та її доньки, які ті дали під час приїзду працівників поліції, вказують на те, що ОСОБА_1 , дійсно вчинив домашнє насильство, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Твердження апелянта про факт вчинення саме з боку дружини ОСОБА_2 стосовно нього погроз різного характеру не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи. Окрім того дані посилання не становлять предмету доказування у даному провадженні.

Заперечення особою, яка притягається до відповідальності своєї винуватості суд не приймає до уваги, та розцінює таку поведінку способом уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

За наслідками апеляційного перегляду, обставин, які на переконання апелянта слугують підставами для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд не вбачає.

Тому місцевий суд прийшов до обґрунтованого переконання, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_2 .

З такими висновками суду першої інстанції, які належним чином мотивовані та підтверджені доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, погоджується і апеляційний суд.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав належну оцінку отриманим поясненням та доказам у справі, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду встановлено, що при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, судом першої інстанції не в повній мірі були дотримані вимоги самест. 33 КУпАП, що призвело до необґрунтованого накладення на особу адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 7 діб.

Даний захід відповідальності встановлено за адміністративні правопорушення, що за ступенем громадської безпеки наближаються до злочинів. Він є найбільш суворим з усіх видів адміністративних стягнень. Цією ж обставиною пояснюється встановлення можливості/необхідності застосування даного виду стягнення тільки в альтернативних санкціях.

Водночас, згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

За змістом ч. 1 ст. 32 цього ж Кодексу адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень на строк до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до ст. 33 КУпАПпри накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до характеристики Луцького РУП ГУНП у Волинської області, наданої ОСОБА_1 , останній до інших адміністративних та кримінальних правопорушень у сфері вчинення домашнього насильства не притягався, спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, заяв від сусіді на його поведінку не надходило. Також ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем роботи.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість пом`якшення ОСОБА_1 адміністративного стягнення до штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень, оскільки, на переконання апеляційного суду, таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.294, 295 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 вересня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в частині накладення адміністративного стягнення змінити.

Пом`якшити накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, та вважати, що на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Рахунок для сплати штрафу: отримувач коштів УК у м. Луцьку /Луцька отг/21081100, код отримувача (код за ЄДРІІОУ) 38009371, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0003550, призначення платежу сплата штрафу за рішенням суду (Постанова Волинського апеляційного суду від 05 листопада 2021 року) про накладення штрафу в справі №161/15934/21, провадження №33/802/741/21).

В решті постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 вересня 2021 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського

апеляційного суду П.П. Борсук