Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 3/733/338/21
Єдиний унікальний №733/671/21
Постанова

іменем України

03 листопада 2021 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Кулак О.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого оператором ТАС «АГРО»,

за ч.2 ст.130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

29 травня 2021 року о 22 год 05 хв. ОСОБА_1 в смт Парафіївка Прилуцького району Ічнянської ОТГ Чернігівської області по вул.Василя Сенченка повторно протягом року керував транспортним засобом ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується роздруківкою з приладу «Алкофор 505», за результатами тесту якого у ОСОБА_1 виявлено 1,086% проміле алкоголю, чим порушив п.п. «а» п.2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні 26 липня 2021 року ОСОБА_1 та його захисник адвокат Сакун І.А. щодо обставин, викладених в протоколі категорично заперечили, та просили суд закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, ОСОБА_1 пояснив, що 29 травня 2021 року в смт Парафіївка поїхав на своєму автомобілів на присадибну ділянку. Після того як закінчив працювати підійшов до своїх знайомих, які відпочивали неподалік, які запропонували випити на що він погодився. Коли вже було пізно, зателефонував своєму сину щоб він забрав його та автомобіль. Коли чекав із знайомими біля свого авто сина, приїхали працівники поліції та попросили надати документи на авто та водійські права. Права були відсутні, оскільки вже були вилучені працівниками поліції. Потім працівники поліції запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 , погодився. Працівникам поліції пояснював, що дійсно спиртне вживав, проте транспортним засобом не керував. Після того, як пройшов тест, працівники поліції склали протокол, від підпису, пояснень та отримання його копії, відмовився. Згодом подав позов про скасування складеної поліцейськими постанови за ч.1 ст.126 КУпАП. Вважає дії поліцейських неправомірними, оскільки автомобілем не керував.

В судовому засіданні 03 листопада 2021 року ОСОБА_1 пояснив, що 29 травня 2021 року вживав спиртні напої із знайомими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , поблизу своєї присадибної ділянки в смт Парафіївка. Його син ОСОБА_4 приїхав щоб забрати його та автомобіль та вирішили підвезти знайомих. Згодом ОСОБА_4 згадав що йому потрібно зайти до товариша, зупинив авто та залишив їх самих. Під`їхали працівники поліції та почали складати протоколи про вчинення адмінправопорушень.

Крім того, захисник адвокат Сакун І.А. вказала на суттєві недоліки наявного в матеріалах справи відеозапису та протоколу, оскільки відеофіксація вчиненого правопорушення велася не безперервно, наданий суду відеозапис розмови водія з поліцейськими не містить повних обставин їх спілкування, та на відео не зафіксовано моменту керування водієм транспортним засобом та зупинки транспортного засобу. Звертає увагу суду, що як зафіксовано на відео, автомобіль стоїть із вимкненим двигуном та із включеними фарами, що спростовує факт керування автомобілем ОСОБА_1 . При цьому не зазначено серійного номера боді камери яким велася зйомка. В протоколі зазначено двох свідків, але на відео вони відсутні, тобто порушено порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зазначені в протоколі факти спростовуються тією обставиною, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом. Йому не було роз`яснено його права відповідно до ст.268 КУпАП, що може бути підтверджено відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Крім того, рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2021 року скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення від 29 травня 2021 року за ч.4 ст.126 КУпАП. Зокрема, при дослідженні відеозапису судом, не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Свідок ОСОБА_2 , знайома ОСОБА_1 в судовому засіданні дала показання, що 29 травня 2021 року в смт Парафіївка, відпочивала вживаючи алкоголь із знайомими біля ставка, поруч якого знаходиться присадибна ділянка ОСОБА_1 . Повертаючись додому, побачили ОСОБА_1 на своїй присадибній ділянці та підійшли до нього. ОСОБА_1 повідомив їм, що зараз приїде його син ОСОБА_5 , щоб забрати його транспортний засіб та запропонував їм під`їхати. Через деякий час підійшов ОСОБА_4 , сів за кермо, та почали рух, проте ОСОБА_4 , згадав, що йому потрібно зайти до товариша, зупинився і вийшов з автомобіля, згодом під`їхали працівники поліції. Свідок вирішила не чекати та пішли пішки. При складенні протоколів працівниками поліції, присутні не були.

Свідок ОСОБА_6 , який є односельцем ОСОБА_1 в судовому засіданні дав показання, що в кінці травня 2021 року коли смеркало, точної дати та часу не пам`ятає, їхав на ставок в смт Парафіївка. ОСОБА_7 автомобіль, за кермом був худощавий хлопець, ОСОБА_8 був на пасажирському сидінні.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника адвоката Сакун І.А., показання свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.п. «а» п.2.9. ПДР України водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №474731 від 29 травня 2021 року, ОСОБА_1 в смт Парафіївка Ічнянського району Чернігівської області по вул.Василя Сенченка повторно протягом року керував транспортним засобом ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується роздруківкою з приладу «Алкофор 505», за результатами тесту якого у ОСОБА_1 виявлено 1,086% проміле алкоголю, чим порушив п.п. «а» п.2.9 ПДР України.

Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 відмовився надати пояснення, поставити свій підпис у протоколі, а також отримати копію протоколу.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються результатами роздруківки від 29 травня 2021 року з приладу «Алкофор 505», за результатами тесту якого у ОСОБА_1 виявлено 1,086 % проміле алкоголю.

Згідно копії постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2021 року у провадженні №3/733/18/21 (єдиний унікальний №733/1303/20), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постанова набрала законної сили 23 березня 2021 року.

Крім того, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису події, яка сталася 29 травня 2021 року, наданого Прилуцьким районним відділом поліції ГУНП в Чернігівській області, вбачається, що за кермом автомобіля перебуває ОСОБА_1 , при спілкуванні з поліцейськими у останніх виникла підозра про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння. В подальшому ОСОБА_1 на пропозицію поліцейських, проходить огляд за допомогою приладу «Алкофор-505», за результатами якого встановлено перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, а сидів на пасажирському сидінні, не заслуговують на увагу, оскільки з переглянутого відео вбачається, що саме ОСОБА_1 сидить на водійському сидінні авто, на зауваження поліцейського чому не пристебнутий ременем безпеки погоджується та намагається пристебнутись, пояснює, що проїхав не значний відрізок дороги, підтверджує що вживав алкоголь, жодних заперечень щодо керування автомобілем іншою особою не надає.

Крім того, згода ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння також побічно підтверджує той факт, що саме він керував транспортним засобом та як водій погодився пройти такий огляд.

Відтак, доводи сторони захисту, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, є неспроможними, оскільки не знайшли свого обґрунтованого підтвердження та спростовуються дослідженими доказами, які наявні в матеріалах справи.

Суд вважає даний відеозапис належним доказом, який не викликає сумнівів, оскільки долучений до матеріалів провадження з посилання в протоколі про адміністративне правопорушення, що складений відповідною посадовою особою, на його наявність та копіями відповідності сертифікації продукції щодо відео реєстраторів (нагрудних камер), які використовуються правоохоронними органами і силовими структурами для фіксації аудіо- і відео фіксації правопорушення особами, які їх здійснюють.

Відсутність безперервного відеозапису обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення жодним чином не спростовує висновків про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній не довів, що події чи обставини, які відбувались поза відеозаписом спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення чи є порушенням вимог процесуального закону.

Крім того, суд критично відноситься до показань свідків як ОСОБА_2 так і ОСОБА_6 , наданих суду, оскільки вони є суперечливими як між собою так і поясненнями самого ОСОБА_1 та не відповідають обставинам справи, встановленим в судовому засіданні.

Така позиція сторони захисту розцінюється судом як захисна, та направлена на уникнення відповідальності ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення.

Крім того, суд враховує, що законом не передбачено, що в разі складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП є обов`язковим відстронення особи від керування транспортним засобом. Разом з тим, невідсторонення від керування транспортним засобом не є свідченням того, що водій не перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд не приймає до уваги посилання сторони захисту на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2021 року, оскільки як вбачається з рішення суду відеозапис вчинення правопорушення визнаний судом не допустимим та не належним доказом вчинення правопорушення, оскільки оскаржувана постанова не мвістила посилань на відео фіксування вказаного правопорушення.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку оформлення протоколу працівниками поліції щодо нього ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) Європейський суд з прав людини наголосив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортним засобом є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі .

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Оцінені судом докази доводять винуватість правопорушника ОСОБА_1 "поза розумним сумнівом", тобто достовірно і достатньо підтверджують вчинення ним порушення вимог п.п. «а» п.2.9 ПДР України, а саме, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, повторно протягом року.

Пунктом 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14, оплатне вилучення транспортного засобу є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, за яке встановлена відповідальність ч.3 ст.130 КУпАП. Не можна накладати це стягнення на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Відповідно до ст.41 Конституції України, право приватної власності є непорушним.

За таких обставин, оплатне вилучення даного транспортного засобу як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, не можна накладати на ОСОБА_1 , який вчинив відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

У відповідності до ст.317-1 КУпАП, постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції. Постанова про позбавлення права керування річковими і маломірними суднами виконується керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері безпеки на морському та річковому транспорті, та інспекторами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері безпеки на морському та річковому транспорті, капітаном річкового порту.

Згідно ст.40-1КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст.130, 221, 283-285, 294, 321 КУпАП, суд п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 454 грн. 00 коп.

В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу визначеного у постанові суду.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду через Ічнянський районний суд Чернігівської області.

Суддя Наталія ФЕТІСОВА