ПЕРВОМАЙСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року м. Первомайськ

Справа :484/3766/21

Номер провадження : 3/484/1395/21

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі судді Фортуни Т.Ю., за участю секретаря судового засідання Кузьменко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайськ справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП

установив:

До Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшли адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №751678 від 03.09.2021 року.

У протоколі зазначено, що 03.09.2021 року о 05:20 год. в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 ,. будучи батьком неповнолітнього ОСОБА_2 2008 року народження, ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язав щодо виховання свого сина, внаслідок чого ОСОБА_3 гуляв на вулиці з 20:00 год. до 05:20 год. ранку та перебував як безвісті відсутня особа.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності полагається на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Частина 1статті 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Диспозиція зазначеної статті є бланкетною, в якій правило поведінки визначено частково з одночасно відсилкою до інших нормативних актів, де це правило конкретизовано.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. Об`єктивна сторона зазначеного складу адміністративного правопорушення полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Статтею 150 СК України встановлені такі обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно зі статтею 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини,

її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її

нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Із протоколу ВАБ №751678 від 03.09.2021 року вбачається, що у вину ОСОБА_1 ставиться ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язав щодо виховання свого сина.

На підтвердження вини до протоколу надано письмові пояснення ОСОБА_1 , із яких вбачається, що син пішов з дому після сварки з дружиною після чого вони спільно його розшукували, а оскільки пошуки не дали позитивних результатів звернулись до поліції; копію письмових пояснень матері дитини ОСОБА_4 , які є аналогічними з поясненнями ОСОБА_1 ; копію заяви ОСОБА_4 про припинення розгляду повідомлення про зникнення дитини; копію протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 03.09.2021 року, згідно з якою ОСОБА_1 просить допомогти у розшуку сина; копію рапорту поліцейського від 03.09.2021 року, згідно з яким встановити місцезнаходження ОСОБА_2 не вдалось можливим; копію рапорту про прийняття заяви про зникнення дитини.

Проте, всупереч ст. 256 КУпАП, у протоколі взагалі не наведені обставини згідно з диспозицією ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме незрозуміло в чому полягає ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини та які саме згадані умови не були забезпечені; відсутні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у формі умислу або у формі необережності. Натомість, матеріали містять докази того, що ОСОБА_1 навпаки турбувався зникненням дитини, розшукував сина, звернувся за допомогою до поліції.

Таким чином, доказів ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , матеріали справи не містять.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

У своєму рішенні від 10.02.1995 року у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Як визначено пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (заява № 16437/04), при оцінці доказів судам слід керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу(ч. 2 ст. 251КУпАП).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи вищевикладене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку, що під час складання адміністративних матеріалів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, не здобуто доказів його винуватості.

За таких обставин, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 184 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст.184, п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, суд

постановив:

- провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 10 днів.

Суддя Т.Ю. Фортуна