ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участі :

секретаря судового засідання Гамана В.Т.

захисників адвокатів Будза Т.В.

Місечка В.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Тернопільського районного управління поліції ВП № 5 смт. Підволочиськ ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

20 серпня 2021 року до Підволочиського районного суду надійшов адміністративний матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КпАП України.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 060365 від 02 серпня 2021 року вбачається, що 02.08.2021 року близько 15:00 год ОСОБА_1 по місцю проживання ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно неї, а саме обзивав нецензурною лайкою, зухвало себе поводив, спричинив моральний та психологічний тиск, завдав шкоду її психічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засідання особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину у вчинення правопорушення не визнав та пояснив, що ОСОБА_2 являється його дружиною, проте разом не проживають, не ведуть спільного господарства. 02.08.2021 року купивши велосипед та продукти харчування, приїхав у с. Росохуватець Підволочиського району до місця проживання ОСОБА_2 з наміром побачитись із дітьми. Близько години телефонував на мобільний, проте ніхто не піднімав слухавки. Коли зайшов на подвір`я, вийшла дружина та її батьки, які провокували його на конфлікт та не дозволяли бачитись із дітьми. В їх адрес нецензурно не виражався, поводився об`єктивно, будь якої шкоди їх здоров`я не завдав. Навпаки їх поведінка була агресивна, оскільки він приїхав із своєю майбутньою дружиною, котра сиділа у автомобілі. Через помсту викликали працівників поліції. У зв`язку з чим просить закрити провадження за відсутності події і складу правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що чоловік приїхав до них з майбутньою дружиною, не попередивши її і батьків, у зв`язку з чим виник словесний конфлікт. В суді відмовилась від підтримання звинувачення та дослідження доказів, вказала, що примирилась і просить провадження у справі закрити.

Суд, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , дослідивши та проаналізувавши надані докази у їх повній сукупності, приходить до переконання про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КпАП України, виходячи із наступних підстав :

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла,їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 відмовилась від підтримання звинувачення та дослідження доказів, вказала що примирилась із ОСОБА_1 та просить провадження у справі закрити, інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , окрім пояснень самої ОСОБА_2 працівниками поліції не надано.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення". Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку". А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, зазначаючи у своїх рішеннях про те, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Таким чином судом встановлено, що у даному випадку відсутня об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КпАП України, а відтак і відсутній склад даного правопорушення.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення а тому провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаною статтею слід закрити.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України провадженням закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя підпис

з оригіналом згідно:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Н.Б.Сташків