Номер провадження: 33/813/1299/21
Номер справи місцевого суду: 521/9852/21
Головуючий у першій інстанції Непорада О.М.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участі секретаря судового засідання: Гарбуз В.О.,

за участі:

представника правопорушника Єршова Р.В.

представника апелянта Бурчо І.Й.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою Одеської митниці Держмитслужби на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2021 року, якою провадження по справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за протоколом про порушення митних правил №0051/50000/21 від 16.01.2021 року, щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України, закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про порушення митних правил №0051/50000/21 від 16.01.2021 вбачається, що 16 листопада 2020 року декларантом ТОВ «БЛЕССКО» було подано до митного оформлення митну декларацію типу «ІМ40ДЕ» № UA500080/2020/020043 на товар №1 «Суміш запашних речовин…» за кодом товару 3302 90 10 00 (ставка ввізного мита 5%) згідно з УКТ ЗЕД, вартістю 19 445,76 Євро, що за курсом НБУ складає 645 828,69 грн.

Відправником товару є: «I.M. «ZERNOFF» S.R.L.». Одержувчем товару виступає: ТОВ «ЮВІТ ТРЕЙД».

Разом із зазначеною МД подані наступні документи: сертифікат якості № 347 від 12.11.2020, інвойс № 12112001 від 12.11.2020, контракт № 1-02/2019-MD, додаток до контракту № 2 від 01.06.2020, додаток до контракту № 3 від 21.07.2020, тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 Митного Кодексу України, проведено митний огляд вказаного вантажу.

За митною декларацією типу «ІМ40ДЕ» № UA500080/2020/020043, системою АСАУР посадовою особою митного органу було додано наступні форми контролю:

«202-1» - Проведення часткового митного огляду - з розкриттям до 20 відсотків пакувальних місць і вибірковим обстеженням транспортного засобу, з метою перевірки відповідності кількості та опису товарів і транспортних засобів даним, зазначеним у митній декларації;

«905-3» - Взяття проб (зразків) товарів для проведення досліджень (аналізу, експертизи) з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД;

«911-1» - Забезпечення ідентифікації товарів та/або транспортних засобів шляхом здійснення цифрової фотозйомки.

За результатами опрацювання бази даних «Класифікаційні рішення» ПІК АСМО «Інспектор», прийнятих митними органами Держмитслужби, встановлено, що Буковинською митницею Держмитслужби після проведення відповідних лабораторних досліджень прийняте Рішення про визначення коду товару від 17.04.2020 № КТ-UA-2020, де схожий за своїми характеристиками товар «Продукт суміш запашних речовин…» класифіковано в товарній підкатегорії 2207 20 00 90 (ставка акцизного податку 126.96 UAH за 1 л 100% сп.) згідно з УКТ ЗЕД.

Після опрацювання зазначеної інформації митницею здійснено заходи щодо направлення даного товару для проведення лабораторних досліджень.

За результатами досліджень від Одеського управління експертиз та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби надійшов висновок № 178 від 01.12.2020, згідно якого серед іншого встановлено наступні характеристики: об`ємна частка етилового спирту у пробі становить 96,3% об. Методом газової хромато-мас-спектрометрії в складі проби виявлено: суміш ізомерів диметилдиетиленгліколю (основа), діетилфталат та суміш запашних речовин (зокрема, етилен брассілат, ізопропил мирістат, ізоцитронелол, ліліаль, галаксолід). Визначені в складі проби речовини використовуються в парфумерній промисловості, в т.ч. в якості запашних речовин.

Згідно із Пояснень до товарної позиції: 3302 УКТ ЗЕД визначено, що до цієї товарної позиції включаються такі суміші за умови, що вони використовуються як сировина для виробництва парфумерії, продуктів харчування або напоїв (наприклад, у кондитерських виробах, для ароматизації харчових продуктів чи напоїв) або в інших галузях промисловості. Зокрема, до цієї товарної позиції включаються парфумерні основи, що складаються з сумішей ефірних олій і фіксаторів, не готові до застосування без додання спирту. До цієї товарної позиції включаються також розчини в спирті (наприклад, етиловому, ізопропіловому) однієї або кількох запашних речовин за умови, що ці розчини використовують як сировину для виробництва парфумерії, харчових продуктів, напоїв або іншої промислової продукції.

Згідно із Пояснень до товарної позиції: 2207 УКТ ЗЕД визначено, що до цієї товарної позиції включаються: етиловий спирт та інші спиртові дистиляти денатуровані, будь-якої концентрації. Етиловий спирт та iншi спиртові дистиляти денатуровані, є спиртами, змішаними з іншими речовинами, що роблять їх непридатними для питття, але не перешкоджають їхньому використанню для промислових цілей.

Листом ДФС України «Про надання інформації» від 28.09.2018 №30201/7/99-99-19-03-01-17 визначено наступне. Приміткою 2 до групи 33 УКТЗЕД передбачено, що «у товарній позиції 3302 термін «запашні речовини» означає лише речовини товарної позиції 3301, запашні компоненти, видобути з цих речовин, і синтетичні ароматичні речовини».

Отже, для включення товару до товарної позиції 3302 товар за складом має бути сумішшю речовин, у якій основним компонентом є запашна/запашні речовини, визначені у товарній позиції 3301, та використовуватись як сировина для виробництва парфумерії, продуктів харчування, напоїв або в інших галузях промисловості.

У зв`язку із складністю питання класифікації товару «Суміші запашних речовин…», на виконання вимог статті 69 Митного кодексу України, а також Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30 травня 2012 року № 650, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 липня 2012 року за № 1085/21397 (далі Порядок 650), м/п «Чорноморський» до Управління адміністрування митних платежів, митної вартості та класифікації товарів Одеської митниці ДМСУ направлено запит від 15.12.2020 № UA500080/2020/020043 щодо визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

У подальшому митницею, враховуючи вимоги вищезазначеного Порядку 650 до Держмитслужби України було направлено запит щодо вирішення питання класифікації даного товару. За результатами митницею отримано лист Держмитслужби від 24.12.2020 №15/15-04-01/7/561 відповідно до якого зазначено, що товар «суміш запашних речовин…» класифікується в товарній позиції 2207 згідно з УКТ ЗЕД.

Враховуючи вищевикладене, керуючись вимогами Митного кодексу України, Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, Порядку 650, листом Держмитслужби України, відділом класифікації товарів управління адміністрування митних платежів, митної вартості та класифікації товарів митниці прийнято Рішення про визначення коду товару від 04.01.2021 №КТ-UA-2021 із зміною опису та коду товару наступним чином «Прозора безбарвна рідина з легким парфюмерним запахом на основі етилового спирту 96,3 % об., яка містить диетилфталат та суміш запашних речовин (зокрема, етилен брассілат, ізопропил мирістат, ізоцитронелол, ліліаль, галаксолід» в товарній підкатегорії : 2207 20 00 90 (ставка акцизного податку 126.96 UAH за 1 л 100% сп.) згідно з УКТ ЗЕД.

Таким чином, на думку митного органу, ТОВ «ЮВІТ ТРЕЙД» (, 01030, м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 7), переміщено товари через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для їх переміщення документів, що містять неправдиві відомості щодо найменування цих товарів.

Також, відповідно до листа м/п «Чорноморський» Одеської митниці, сума донарахувань до Держбюджету складає у зв`язку із зміною опису та коду товару відповідно до Рішення про визначення коду товару від 04.01.2021 №КТ-UA-2021 із 4,458 тис. грн.

Таким чином, на думку митного органу, ОСОБА_1 вчинено дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом надання в якості підстави для переміщення товарів до митного орану документів, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2021 року провадження по справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за протоколом про порушення митних правил №0051/50000/21 від 16.01.2021 року, щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України, закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, Одеська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні ним порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100% вартості товарів безпосередніх предметів правопорушення, що становить 668 448 гривень, з конфіскацією цих товарів, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що примірник постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 18 березня 2021 року у справі про порушення митних правил №0051/50000/21 станом на день подання апеляційної скарги не отримано, текст постанови в Єдиному реєстрі судових рішень відсутній, розширені обґрунтування до апеляційної скарги будуть надані під час судового розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 483 МК України відповідальність наступає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Об`єктивною стороною цього правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи. Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості.

Натомість, як вбачається із протоколу митниці, суть порушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , полягає в тому, що Одеська митниця Держмитслужби, в рамках виконання функцій по контролю класифікації товарів, поданих до митного оформлення, не погодилась з визначеним декларантом кодом товару згідно УКТ ЗЕД та винесла рішення про зміну коду товару від 04.01.2021 № КТ-UA-2021.

Однак вказана кваліфікуюча ознака не передбачена об`єктивною стороною порушення митних правил, передбачених ч.1 статті 483 МК України, за якою складено протокол. При цьому жодного конкретного способу приховування від митного контролю, передбаченого цією нормою, протокол про порушення митних правил та інші матеріали справи не містять. Посадовою особою митниці в протоколі про порушення митних правил вказано про нібито подання документів, що містять неправдиві дані, але взагалі не зазначено, якими обставинами чи фактами це підтверджується, а також не вказано час та місце вчинення у даний спосіб цього адміністративного правопорушення.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (постанова КЦС ВС від 17.12.2019 по справі №641/1793/17).

Верховний Суд неодноразово у своїх постановах зазначав про особливості застосування інститут преюдиції.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом (постанова КГС ВС від 19.12.2019 по справі №916/1041/17).

Преюдиціальність це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу (постанова КГС ВС від 26.11.2019 по справі №902/201/19, постанова КГС ВС від 15.10.2019 по справі №908/1090/18).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що Одеським окружним адміністративним судом рішенням від 11 червня 2021 року (справа № 420/4499/21), яке на даний час набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці Держмитслужби про визначення коду товару від 04.01.2021 № КТ-UA-2021, на якому ґрунтуються обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил.

Також, Приморським районним судом м. Одеси, в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000002 від 13.01.2021р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212 КК, ухвалою від 29.03.2021 скасовано арешт на майно (суміш запашних речовин, з парфумерною віддушкою), ухвалою від 08.04.2021р. відмовлено в повторному арешті цього ж майна.

Згаданими рішеннями та ухвалами судів було досліджено обставини переміщення через митний кордон України товару, який є безпосередніми предметом порушення митних правил у цій справі, надані для цього, а також для митного оформлення документи та визнано переміщення законним та таким, що здійснювалось з дотриманням вимог законодавства України.

Зокрема рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року встановлено, що в рішенні про визначення коду товару від 04.01.2021р. № КТ-UA-2021, Одеська митниця Держмитслужби віднесла ввезений товар до товарної підкатегорії спирт етиловий та інші спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки, денатуровані, будь-якої концентрації, інші; що суперечить висновку №-0978 від 01.12.2020р. Одеського управління експертизи та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, яким вставлений факт того, що ввезений товар не відповідає вимогам до продуктів з етилового спирту денатурованого (спирту технічного).

Отже, встановлені експертним дослідженням факти парфумерного запаху товару, наявності у складі ввезеного товару запашних речовин, невідповідності товару вимогам до продуктів з етилового спирту денатурованого (спирту технічного) вказують на неможливість класифікації ввезеного товару відповідно до прийнятого митницею рішення за кодом УКТЗЕД .

Частиною 1 статті 67 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI визначено, що Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.

Відповідно до статті 1 Міжнародної конвенції про Гармонізовану систему опису та кодування товарів (дата підписання: 14.06.1983, дата приєднання України: 17.05.2002) "под "Гармонизированной системой описания и кодирования товаров", именуемой ниже "Гармонизированная система", понимается Номенклатура, включающая в себя товарные позиции, субпозиции и относящиеся к ним цифровые коды, примечания к разделам, группам и субпозициям, а также основные правила классификации для толкования Гармонизированной системы, приведенные в приложении к настоящей Конвенции".

Частиною 1 статті 3 Міжнародної конвенції про Гармонізовану систему опису та кодування товарів (дата підписання: 14.06.1983, дата приєднання України: 17.05.2002) передбачено, що "с учетом исключений, перечисленных в статье 4 каждая Договаривающаяся Сторона Конвенции обязуется, за исключением случаев применения положений пункта (a) настоящего параграфа, что ее таможенно-статистические номенклатуры будут находится в соответствии с Гармонизированной системой с момента вступления настоящей Конвенции в силу по отношению к этой Стороне. Тем самым она обязуется по отношению к своей номенклатуре таможенных тарифов и статистической номенклатуре: i/ использовать все товарные позиции и субпозиции Гармонизированной системы, а также относящиеся к ним цифровые коды без каких-либо дополнений или изменений; ii/ применять основные правила классификации для толкования Гармонизированной системы, а также все примечания к разделам, группам и субпозициям и не изменять объем разделов, групп, товарных позиций и субпозиций Гармонизированной системы; iii/ соблюдать порядок кодирования, принятый в Гармонизированной системе".

Республіка Молдова приєдналась до цієї Конвенції 10.06.2004 та для неї зазначена Конвенції набула чинності з 01.01.2006; Україна приєдналась до цієї Конвенції 26.08.2002 та для неї зазначена конвенції набула чинності 01.01.2004.

Відповідно до стандартного правила 3.11 розділу 3 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (дата підписання: 18.05.1973, дата приєднання України: 15.02.2011, дата набрання чинності для України: 15.09.2011) зміст декларації на товари визначається митною службою. Письмова форма декларації на товари повинна відповідати типовій формі ООН.

Отже, Одеською митницею Держмитслужби під час здійснення контролю правильності класифікації товарів, заявлених у митній декларації (МД) № UA500080/2020/020043 від 16.11.2020р. та прийняття рішення про визначення коду товару від 04.01.2021р. № КТ-UA-2021 не було враховано того, що зазначення у графі 33 наданої до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення (Республіки Молдови) № І 106709 від 12.11.2020 коду товару 33029010, який співпадає із заявленим до митного оформлення в Україні, у той час як Республіка Молдова та Україна приєднались до Міжнародної конвенції про Гармонізовану систему опису та кодування товарів та їх товарна номенклатура складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів, підтверджує правильність класифікації декларантом товару за кодом УКТЗЕД .

Відповідно до фактичних обставин справи, до МД № UA500080/2020/020043 від 16.11.2020р. був доданий сертифікат про походження товару (форма СТ-1) № А 232896 від 12.11.2020р., який засвічений митними органами Республіки Молдови.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Правил визначення країни походження товару, які затверджені Угодою про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20.11.2009 (дата набрання чинності для України 14.09.2011) для підтвердження країни походження товару в конкретній державі - учасниці Угоди для цілей надання режиму вільної торгівлі необхідне надання митним органам країни ввезення оригіналу сертифіката форми СТ-1 (бланк сертифіката наведено в додатку 2, який є невід`ємною частиною цих Правил) чи декларації про походження товару.

Пунктом 7.4 вищезазначених Правил визначення країни походження товару передбачено, що в графі 8 сертифікату "Опис товару" зазначається комерційне найменування товару та інші відомості, що дозволяють провести однозначну ідентифікацію товару стосовно заявленого для цілей митного оформлення; в графі 9 сертифікату "Критерій походження" зазначаються критерії походження товарів, зокрема, "Д1905" - товар, підданий достатній обробці (переробці), із зазначенням перших чотирьох цифр коду товарної позиції за ТН ЗЕД кінцевої продукції, наприклад 1905.

В графі 8 "Опис товару" сертифікату про походження товару (форма СТ-1) № А 232896 від 12.11.2020, який засвічений митними органами Республіки Молдови, зазначено: "Смесь парфюмерного вещества", а в графі 9 "Критерій походження" вказаного сертифікату зазначений код товару 3302.

Крім того, в сертифікаті якості №347 від 12.11.2020, який виданий виробником товару І.М. "ZERNOFF" S.R.L, Республіка Молдова та в якому наведені відомості про товар, зокрема, про найменування товару "Смесь душистых веществ (спиртовой раствор)", та про те, що товар має легкий парфумний запах.

Отже, Одеською митницею Держмитслужби не було враховано того, що зазначення у графі 8 наданого до митного оформлення сертифікату про походження товару (форма СТ-1) № А 232896 від 12.11.2020, який засвічений митними органами Республіки Молдови коду товару 33029010, який співпадає із заявленим до митного оформлення в Україні, у той час як Республіка Молдова та Україна підписали Угоду про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20.11.2009 (дата набрання чинності для України 14.09.2011), підтверджує правильність класифікації декларантом товару за кодом УКТЗЕД .

В матеріалах справи про порушення митних правил жодним чином не надана правова оцінка даному факту, що заявлені декларантом Одеській митниці Держмитслужби відомості щодо опису товару та коду УКТ ЗЕД в повній мірі відповідають документам, митній декларації та сертифікату про походження країни експортера ( Республіка Молдова). Також матеріали справи не містять відомостей чи проводилась перевірка шляхом направлення запитів до митного органу Молдови в порядку надання адміністративної допомоги та результати цієї перевірки, якими б підтверджувався висновок про існування документів, що містять неправдиві дані.

Як слідує із матеріалів справи, та це встановлено судовими рішеннями, вказаний товар надійшов із Республіки Молдови у вантажному напівпричепі цистерні реєстр. номер К444VQ, тягач марки VOLVO FH12 реєстр. номер НОМЕР_1 , що належать компанії «SOLEI-TRANS S.R.L.» (Moldova). Тобто, переміщення через митний кордон України відбувалось автомобільним транспортом, у зв`язку з чим документи для ввезення товару на кордоні надавав водій.

Статтею 494 МК України вимагається при складанні протоколу про порушення митних правил вказувати інформацію щодо місця, часу вчинення, виду та характеру порушення.

В протоколі про порушення митних правил вказано, що нібито ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю шляхом надання в якості підстави для переміщення документів, які містять неправдиві відомості (без уточнення які саме документи, коли та якому саме митному підрозділу ним безпосередньо надавались).

Однак справа не містить жодних документальних підтверджень, що ОСОБА_1 будь-які документи, необхідні для переміщення товару через митний кордон, надавались водію транспортного засобу або митним органам України на кордоні саме в час ввезення товару.

Суд першої інстанції вірно критично поставився до позиції посадової особи митниці, викладеної у протоколі про порушення митних правил № 0051/50000/21 про те, що згідно з п.3 та п.5 ст.65 Господарського кодексу України та п.43 ч.1 ст.4 МК України перебування особи на посаді керівника підприємства автоматично створює відповідальність за порушення митних правил без аналізу змісту можливих протиправних індивідуальних дій в кожному випадку.

Порушення митних правил за ч.1 статті 483 МК України передбачає вчинення конкретною фізичною особою перелічених активних дій, спрямованих на приховування від митного контролю й не вимагає до суб`єкта цього правопорушення спеціальних вимог перебування на посаді керівника. До відповідальності притягується не суб`єкт господарювання в особі керівника, а особа, яка своїми діями вчинила передбачені протиправні дії.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (VastbergataxiAktiebolagandVulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що "…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень".

Аналогічну правову позицію визначив Постановою від 31.01.2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 760/10803/15-а (адміністративне провадження № К/9901/19074/18): один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Статтею 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений МК України та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів Митним кодексом чи іншими законами України, і за які МК України передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно зі ст. 487 Митного кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним,- відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, згідно зі ст. 489 МК України та ст. 280 КУпАП, при розгляді справи підлягають з`ясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують її відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів про вчинення ОСОБА_1 противоправних дій, пов`язаних із поданням митному органу документів, що місять неправдиві дані.

Відповідно до вимог ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Отже, суд першої інстанції, аналізуючи вищевикладені обставини, враховуючи наведені норми та керуючись конституційним принципом презумпції невинуватості, вказаним в ст. 62 Конституції України (тобто, вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом, який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів), правильно вважав, що вина особи у скоєні адміністративного правопорушення не доведена, а тому провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Щодо апеляційної скарги, то апеляційний суд зазначає, що нормами чинного КУпАП не визначений порядок вирішення питання про зміну або доповнення до апеляційної скарги, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає необхідним застосувати аналогію права, а саме ст.ст. 403 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 403 КПК України до початку апеляційного розгляду особа, яка подала апеляційну скаргу, має право змінити та/або доповнити її. У такому разі суд апеляційної інстанції за клопотанням осіб, які беруть участь в апеляційному розгляді, надає їм час, необхідний для вивчення зміненої апеляційної скарги і подання заперечень на неї.

Однак представником митного органу не було здійснено жодних дій для подачі доповненої апеляційної скарги до початку апеляційного розгляду.

Додатково апеляційний суд звертає увагу на те, що «примірник постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 18 березня 2021 року не було отримано», хоча об`єктом оскарження є постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2021 року.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2021 року.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік