Номер провадження: 33/813/1252/21
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

правопорушника ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 10 серпня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти розмірів, неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., а також стягнуто судовий збір в сумі 454 грн.

З матеріалів справи вбачається, що, керуючи транспортним засобом Mazda MX-5, державний номер НОМЕР_1 , 28 червня 2021 року о 07 год. 50 хв., у м. Одесі, по вул. Середньофонтанській, 12А, ОСОБА_1 стала учасником дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) та залишила місце пригоди, у зв`язку з чим по даній події проводилися розшукові заходи.

На підставі вищевказаного працівниками патрульної поліції 06 липня 2021 року було складено протокол серії ДПР№ 072704 про адміністративне правопорушення і направлено до суду для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП.

Відповідно до оскаржуваної постанови суду, ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 850 грн., а також стягнуто судовий збір в сумі 454 грн.

Відповідно до постанови суду, 28 червня 2021 року о 07 год. 50 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mazda MX-5, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Середньофонтанській 12А, перед початком руху не переконалась, що це буде безпечно та не створить небезпеки іншим учасникам руху, здійснила наїзд на припаркований автомобіль Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали пошкодження із матеріальними збитками.

На підставі вищевказаного працівниками патрульної поліції було складено протокол серії ДПР18 № 072704 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 14.09.2021 року подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити на підставі ст. 280 КУпАП.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити їй строк на оскарження вищевказаної постанови.

Вивчивши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, до суду першої інстанції правопорушник ОСОБА_1 з`явилась, надавала суду свідчення щодо обставин справи, однак матеріали справи не містять доказів того, що в судовому засіданні оголошувалась постанова суду. Крім того, копія оскаржуваної постанови суду учасникам справи не направлялась, а була отримана ОСОБА_1 20.08.2021 року, що підтверджується розпискою, яка мається в матеріалах справи (а.с.27).

З огляду на викладене, зазначені обставини свідчать про те, що строк на апеляційне оскарження був пропущений апелянтом з поважних причин, тому підлягає поновленню.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що апеляційний перегляд судового рішення гарантовано учасникам справи п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, статтею 6 Європейської Конвенції «Про права людини і основоположних свобод» та практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Що стосується суті апеляційної скарги, то апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.

До суду апеляційної інстанції 26.10.2021 року прибула ОСОБА_1 та пояснила, що приїхала у двір будинку АДРЕСА_2 , де начебто проживають її рідні, припаркувалась біля другої парадної, дійсно виходила з машини, а потім повільно поїхала в сторону вул. Середньофонтанської, та заперечувала проти скоєння нею ДТП.

В якості доводів поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що постанова є незаконною та необґрунтованою, винесеною з неправильним застосуванням норм КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Приписами статті 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і суб`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнавала та зазначила, що під час виїзду 28 червня 2021 року на інший автомобіль наїзд не здійснювала.

Разом з тим, приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що правопорушник ОСОБА_1 28 червня 2021 року о 07 год. 50 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем Mazda MX-5, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Середньофонтанській 12А, перед початком руху не переконалась, що це буде безпечно та не створить небезпеки іншим учасникам руху, здійснила наїзд на припаркований автомобіль Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали пошкодження із матеріальними збитками.

Так у відповідності до п. 10.1 та ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Таким чином, суд дійшов правильного висновку про те, що правопорушник ОСОБА_1 порушила п. 10.1 ПДР, чим скоїла правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП

Вина особи підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР №072704 від 06 липня 2021 року, схемою місця ДТП від 28 червня 2021 року, письмовими поясненнями учасників ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , рапортом від 28.06.2021 року та іншими матеріалами провадження.

Надавши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до положень ст.252 КУпАП, на переконання суду апеляційної інстанції місцевий суд прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 не надала мотивованих доказів до суду першої та апеляційної інстанцій на спростування обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про доведеність наявності у діях водія ОСОБА_1 порушень п.10.1 ПДР України та вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 10.1 ПДР України та наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому оскаржуване рішення, на переконання апеляційного суду є законним та обґрунтованим, в зв`язку з чим відсутні підстави для його скасування та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про це йде мова в поданій апеляційній скарзі.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня її вини та в межах санкції ст. 124 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Слід також зазначити, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 254, 268, 289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення їй строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м.Одеси від 10 серпня 2021 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м.Одеси від 10 серпня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 10 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 01.11.2021 року.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда