ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1648/21 Справа № 184/1187/21 Суддя у 1-й інстанції - Томаш В. І. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 454,00 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Сіліна О.М.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року водій ОСОБА_1 21 червня 2021 року о 03.05 год. по вул. Г.Тикви в м.Покров Дніпропетровської області керував автомобілем CHEVROLET CAPTIVA, д/н НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» під запис бодікамери №132. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, водій ОСОБА_1 21 червня 2021 року о 03.05 год. по вул. Г.Тикви в м.Покров Дніпропетровської області керував автомобілем CHEVROLET CAPTIVA, д/н НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на опору «Дерево». При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.12.1 ПДР України.

В матеріалах справи наявна апеляційна скарга ОСОБА_1 , в якій міститься його клопотання про поновлення пропущеного строку для оскарження постанови суду першої інстанції, в якому зазначено, що строк пропущено з поважної причини, оскільки копію оскаржуваної постанови отримав лише 07 жовтня 2021 року.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, приходить до висновку, що воно задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з наступного.

За вимогами ст. 294 КУпАП оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення передбачено протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Правила ст. 294 КУпАП слід розглядати як конкретні аспекти права на доступ до суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушується питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, однак суддя не вбачає наявності поважних причин пропуску строку з огляду на наступне.

Згідно штампу вхідної кореспонденції Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області апеляційна скарга ОСОБА_1 на вищевказану постанову подана 13 жовтня 2021 року, тобто після закінчення десятиденного строку на оскарження постанови суду, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи оскаржувану постанову Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області було винесено 06 вересня 2021 року за участю ОСОБА_1 , а тому у останнього були наявні об`єктивні можливості для оскарження постанови судді в межах строку на апеляційне оскарження.

Посилання ОСОБА_1 на те, що копію оскаржуваної постанови ним було отримано лише 07 жовтня 2021 року, не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки в останнього були відсутні перешкоди для звернення до суду для ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії судового рішення в межах строку на оскарження.

Крім того, під час апеляційного перегляду встановлено, що повний текст оскаржуваної постанови суду від 06 вересня 2021 року у відповідності до Закону України Про доступ до судових рішень 07 вересня 2021 року було внесено уповноваженою особою суду першої інстанції до Єдиного державного реєстру судових рішень та 08 вересня 2021 року було оприлюднено у відповідному реєстрі.

Відповідно до ст. 116 КПК України закон вимагає додержання процесуальних строків.

Зазначені положення є визначальними і в практиці Європейського Суду з прав людини, якою передбачено вимоги про юридичну визначеність судових рішень, складовою якої є обов`язковість судових рішень, які вступили в законну силу, і дотримання учасниками судового провадження процесуальних строків.

Лише наявність поважних причин, які повинна довести особа, яка заявила клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, у відповідності до ст. 117 КПК України є підставою для поновлення пропущеного строку.

Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, постанова ВСУ від 13 липня 2016 року по справі № 3-774гс16), так і судова практика Європейського суду з прав людини.

В той же час строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

З огляду на викладене ОСОБА_1 в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року не навів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження та таких причин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот