Провадження № 3/161/5501/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2021 року м. Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Пушкарчук В.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

24.09.2021 року о 16:30 год., в м. Луцьку по вул. Конякіна, 10 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення п.п. 2.3. Б, 13.1 ПДР, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль SAAВ, д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Надалі, 24.09.2021 року в м. Луцьку по вул. Конякіна, 10, ОСОБА_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, в порушення п. 2.10 «а» ПДР України, залишив місце ДТП до приїзду працівників поліції.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованих правопорушеннях визнав частково. Суду пояснив, що не усвідомлював вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки не відчув зіткнення з іншим транспортним засобом, а відтак і не усвідомлював той факт, що залишив місце ДТП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Диспозицією ст. 122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.

При цьому, непрямий умисел повністю збігається з прямим умислом за такою ознакою інтелектуального моменту, як усвідомлення. Однак інша ознака передбачення суспільно небезпечних наслідків значно відрізняється від подібної ознаки прямого умислу. Відповідно до закону при прямому умислі винний передбачає наслідки як можливий або неминучий результат свого суспільно небезпечного діяння, а при непрямому умислі він передбачає лише можливість настання таких наслідків.

Законодавче визначення прямого і непрямого умислу містить три ознаки, які характеризують психічне ставлення особи до вчиненого нею діяння і його наслідків: усвідомлення особою суспільної небезпеки свого діяння; передбачення його суспільно небезпечних наслідків; бажання настання таких наслідків або свідоме припущення їх настання.

Однак, як встановлено в ході розгляду справи, у діях ОСОБА_1 , які мали місце 24.09.2021 року о 16:30 год., в м. Луцьку по вул. Конякіна, 10 під час його керування автомобілем Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 ,, та які виразилися у залишенні місця ДТП до приїзду працівників поліції, був відсутній умисел у будь-якій із його форм, оскільки виходячи із характеру ушкоджень, які є вкрай незначними, останній в жодній мірі не усвідомлював, що вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

За наведених обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП. Разом з тим, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративого правопорушення за ст. 124 КУпАП, повністю підтверджується наступними доказами, дослідженими судом, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №123566 від 27.09.2021 року, схемою місця ДТП, яка сталася 24.09.2021 року о 16:30 год., в м. Луцьку по вул. Конякіна, 10, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 27.09.2021 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 24.09.2021 року, 27.09.2021 року, рапортом від 24.09.2021 року, фотознімками.

Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

При накладенні стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не вбачаються.

Враховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в скоєнні нових адміністративних правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір з ОСОБА_1 слід також стягнути судовий збір у сумі 454 грн.

На підставі ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, керуючись ст.ст. 36, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками ст. 122-4 КУпАП в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді шрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук