Провадження № 3/761/9237/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мєлєшак О.В., за участю секретаря Ковтунович М.В., прокурора Шкурпело Р., адвоката Кравчука Ю.Д., особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, що надійшли з Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.4 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 перебуваючи на посаді заступника Міністра інфраструктури України, будучи суб`єктом декларування, на порушення вимог п. 3, 6, 8 ч. 1 ст. 46 Закону подав завідомо недостовірні відомості про активи, які мають вартість, у декларації, після звільнення за 2020 рік, на загальну суму 631 245,75 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 172-6 КУпАП

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Кравчук Ю.Д. заперечував вину свого довірителя, уважав відсутнім склад адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим просив закрити провадження у справі за відсутностю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП.

Особа щодо якої складений протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією ОСОБА_1 підтримав позицію свого представника, при цьому зазначив, що вся наявна інформація стосовно криптовалюти вказана у декларації, документи щодо її придбання відсутні, а накопичувач для отримання доступу до криптовалюти наразі віднайти не може.

Прокурор уважав доведенною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного із корупцією, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП.

Суд, заслухавши особу відносно якої складено протокол, його представника, думку прокурора щодо наявності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

У розпорядженні КМУ від 15.11.2019 № 1066-р зазначено, що суб`єкта декларування призначено на посаду заступника Міністра інфраструктури України.

Відповідно до п.п. «а» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону, та є особою, яка згідно з приміткою до ст. 51-3 Закону займає відповідальне та особливо відповідальне становище.

Згідно з абз. 15 ч. 1 ст. 1, приміткою до ст. 513 Закону, приміткою до ст. 172-6 КУпАП він є суб`єктом декларування та суб`єктом правопорушення.

У ст. 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 №3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, затверджено Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та Форму декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Форма).

Згідно з п. 4 Форми суб`єкт декларування підтверджує ознайомлення із правилами заповнення декларації перед початком внесення інформації до розділів декларації та надає згоду на обробку персональних даних шляхом проставлення відповідної відмітки.

Пунктом 1 Правил заповнення форми декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування шляхом заповнення відповідної електронної форми у власному персональному електронному кабінеті суб`єкта декларування у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр).

Судом встановлено, що декларацію після звільнення за 2020 рік ОСОБА_1 подав 29.03.2021

Відповідно до ч. 1 ст. 513 Закону проводиться повна перевірка декларацій, яка полягає у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення і може здійснюватися у період здійснення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності.

Під час проведення повної перевірки декларації встановлено, що ОСОБА_1 вказав недостовірні відомості на суму 631 245,75 грн., саме: у розділі 6 «Цінне рухоме майно - транспортні засоби» декларації суб`єкт декларування зазначив недостовірні відомості про вартість та ідентифікаційний номер водного засобу Bombardier Speedster 200,2006 р.в., обравши позначку: «Не застосовується».

За наявними у Державному судновому реєстрі України про зареєстровані транспорті засоби відомостями, інформацією Державної служби морського та річкового транспорту України та договором купівлі-продажу від 18.08.2017 № 1808/2017/1, вартість вказаного водного засобу-30 895,00 грн, ідентифікаційний номер - СЕС18130А606.

Отже, встановлено, що недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму 30 895,00 грн.

Крім того, у розділі 10 «Нематеріальні активи» декларації суб`єкт декларування зазначив відомості про придбання 15.03.2015 криптовалюти Bitcoin, вартістю на дату набуття або за останньою грошовою оцінкою - 600 000,00 грн, проте не вказав їх кількість.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України (надалі - ЦКУ) у редакції від 04.03.2015, що діяла на дату придбання криптовалюти (15.03.2015), у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1 ст. 206 ЦКУ, тобто на суму понад 340 грн. Таким чином, у разі придбання біткоїнів за 600 000,00 грн, суб`єкт декларування зобов`язаний був укласти зазначений правочин у письмовій формі. Відповідно до ч. 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Відповідно до листа Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності від 13.08.2021 № 530/2-1-17/403 та п. 12 Науково-консультаційного повідомлення щодо питань криптовалюти (віртуальних) активів, відкритий і закритий ключі в парі зберігають кошти користувача в,безпеці. Публічний крипто-ключ, як підказує назва, бачать всі користувачі блокчейну. Приватний крипто-ключ працює як пароль, який не можна нікому розкривати. Оскільки пара ключів математично прив`язана до криптовалютної адреси - публічний ключ прив`язаний тільки до одного приватного ключа, який потрібен одержувачу для розшифрування повідомлення. Це означає, що власник приватного крипто-ключа - це єдиний учасник транзакції, який може розшифровувати і зашифровувати транзакцію. Відновити приватний крипто-ключ через публічний ключ або адресу неможливо, тому, якщо власник втрачає ключ, він втрачає доступ до своєї криптовалюти та не може володіти нею.

За повідомленням Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності, якщо відповідати на питання, чи виключає відсутність в особи інформації про відкриту частину (публічну адресу, публічний ключ) криптовалюти можливість розпоряджатися, користуватися та володіти криптовалютою, то слід розуміти, що особа, яка володіє приватним крипто- ключем має можливість у будь-який момент відновити публічний ключ. Тобто, умовне твердження особи про втрату публічного ключа (публічної адреси) криптовалюти не є перешкодою для її відновлення за умови, якщо ця особа є реальним, а не вдаваним власником (користувачем) приватного крипто-ключа. Відсутність у особи приватного ключа криптовалюти включає можливість володіння криптовалютою. При цьому, надання інформації про публічну адресу (публічний ключ) криптовалюти не створює загрози щодо розкриття інформації про приватний ключ криптовалюти.

З наведеного свідчить, що навіть за умови придбання віртуального активу за готівкові кошти через посередництво третьої особи (посередника), в будь-якому разі відбувається відображення трансакцій в розподіленому реєстрі на користь особи, що користується послугами посередника, зокрема створення гаманця, який містить публічну адресу криптовалюти, придбання криптовалюти тощо.

Отже, ненадання суб`єктом декларування інформації про публічну адресу задекларованої ним криптовалюти свідчить про відсутність належних доказів, що підтверджують факт набуття у власність на певну дату та наявності станом на кінець звітного періоду у суб`єкта декларування біткоїнів (Bitcoin), вартістю 600 000,00 грн.

Таким чином, встановлено, що недостовірні відомості, що відрізняються від достовірних, становлять 600 000,00 грн.

Крім того, у розділі 12 «Грошові активи» декларації суб`єкт декларування не вказав відомостей про свій грошовий актив у вигляді коштів, розміщений на банківському рахунку, який відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» (), у розмірі 201,41 грн, який відповідно до копій виписок по картках/рахунках від 14.07.2021, наданих суб`єктом декларування, був наявний у нього станом на 31.12.2020.

Недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму

201,41 гривні.

Крім того, у розділі 12 «Грошові активи» декларації суб`єкт декларування не вказав відомостей про свій грошовий актив у вигляді коштів, розміщений на банківському рахунку, який відкритий в АТ «Піреус Банк МКБ» (),у розмірі 4,12 грн, який відповідно до копій виписок по картках/рахунках від 13.07.2021, наданих суб`єктом декларування, був наявний у нього станом на 31.12.2020.

Недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму 4,12 гривні.

Крім того, у розділі 12 «Грошові активи» декларації суб`єкт декларування не вказав відомостей про свій грошовий актив у вигляді коштів, розміщений на банківському

рахунку, який відкритий в ПАТ «Акціонерний Банк «Південний» (), у розмірі 145,52 грн, який відповідно до копій виписок по картках/рахунках від 13.07.2021, наданих суб`єктом декларування, був наявний у нього станом на 31.12.2020.

Недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму 145,22 грн.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 свідомо зазначив недостовірні відомості у декларації на загальну суму 631 245,75 грн, що становить розмір від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 у порушення вимог п. 3, 6, 8 ч. 1 ст. 46 Закону подав завідомо недостовірні відомості про активи, які мають вартість, у декларації, після звільнення за 2020 рік, на загальну суму 631 245,75 грн, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 1726 КУпАП - подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Поважних причин, які б перешкоджали поданню декларації з достовірними відомостями, не встановлено.

У зв`язку із зазначеним, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч.4 ст. 172-6 КУпАП.

Обставин, які б пом`якшували або обтяжували відповідальність особи за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Враховуючи особу винного, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 необхідно визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу, передбаченого санкцією статті у мінімальному розмірі, що становить 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

З урахуванням вимог ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 40-1, ч.1 ст.172-6, 221, 279-280, 283-285 Кодексу України про Адміністративні правопорушення, Закону України «Про запобігання корупції»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови або внесення подання прокурором, не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення. У разі не сплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або місцем знаходження його майна.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 32 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суду м. Києва.

Суддя: