КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/4974/2021 Головуючий суддя у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Ігнатченко Н.В., перевірившиматеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником Гармашем Михайлом Юрійовичем, на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 23 жовтня 2021 року засобами поштового зв`язку захисник ОСОБА_1 - адвокат Гармаш М.Ю.звернувся з апеляційною скаргою.

Дослідивши матеріали справи таперевіривши апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що вона не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала, разом з доданими до неї матеріалами з огляду на наступне.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (Рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

Частиною 2 ст. 294 КУпАП визначено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Перелік осіб, зазначених у ч. 2 ст. 294 КУпАП, є вичерпним.

Відповідно до ч. 2 ст. 271 КУпАП повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписами сторін.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження своїх повноважень захисник ОСОБА_1 - адвокат Гармаш М.Ю. додав до апеляційної скарги копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9732/10 від 18 лютого 2021 року та ордер серії АІ № 11645681, виданий АО «Брати Федорови» 23 жовтня 2021 року на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 , у тому числі в Київському апеляційному суді (а.с. 45, 46).

Разом з тим, у порушення вимог ч. 2 ст. 271 КУпАП адвокат Гармаш М.Ю. до апеляційної скарги не додав засвідчений підписами сторін витяг з договору про надання правової допомоги, який обов`язково додається до ордера. У матеріалах справи такий витяг з договору також відсутній.

За таких обставин апеляційна скарга, яка подана і підписана адвокатом Гармашем М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 , подана особою без підтвердження повноважень на оскарження постанови суду першої інстанції у справі про адміністративне правопорушення.

Вказані обставини є процесуальною перешкодою для подальшого розгляду справи та унеможливлюють прийняття вказаної апеляційної скарги до провадження апеляційного суду.

З наведених вище підстав апеляційна скарга на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року разом з доданими до неї матеріалами підлягає поверненню особі, яка її подала.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Одночасно суд роз`яснює, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із такою скаргою до суду в порядку, визначеному КУпАП, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 271, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Гармашем Михайлом Юрійовичем, на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Ігнатченко