Справа № 428/9856/21
Провадження №3/428/2285/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Бойко Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) про притягнення до адміністративної відповідальності за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ленінським РВ УМВС України в Луганській області 11.07.2006, РНОКПП не надано, місце роботи: Луганська обласна державна адміністрація, начальник відділу інформаційно-комп`ютерного забезпечення апарату, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

01 жовтня 2021 року комісією Головного управління СБУ в Донецькій та Луганській областях зафіксовано факт триваючого порушення законодавства про державну таємницю начальником відділу інформаційно-комп`ютерного забезпечення апарату ЛОДА Зубцовим О.В.

З протоколу № 78/3/26-11779 від 11.10.2021 року вбачається, що розпорядженням ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 05.07.2018 року № 131д/ДСК ОСОБА_1 надано допуск до державної таємниці за формою 2, у зв`язку з чим він взяв на себе зобов`язання громадянина України виконувати вимоги режиму секретності та додержуватися інших вимог законодавства про державну таємницю, відповідно до ст. 28 Закону України «Про державну таємницю» та п. 116 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 18.12.2013 №939 (далі Порядок №939).

Відповідно до вимог ст. 37 Закону, п. 444 Порядку № 939 та функціональних обов`язків на ОСОБА_1 покладено обов`язки по контролю з забезпечення захисту та режиму секретності під час обробки інформації в автоматизованих системах апарату ЛОДА.

Так, в ході огляду автоматизованої системи класу «1» ЛОДА (жорсткий диск Toshiba DT01ACA050 з серійним номером № Z5P4TJ3AS, знаходиться в приміщенні № 41 адміністративної будівлі ЛОДА), в якій створюються, обробляються та зберігаються документи з грифом секретності «Таємно» та «Цілком таємно», встановлено факт підключення до зазначеної системи 2 мобільних пристроїв, а саме: смартфону Samsung galaxy S5 та смартфону Xiaomi Redmi 4A, які мають вихід до мережі Інтернет та належать невстановленим особам, що є порушенням пунктів 443, 444, 445 Порядку № 939 та створило загрозу витоку і розголошення секретної інформації стороннім особам.

Також, в ході огляду автоматизованої системи класу «1» ЛОДА (DEKSTOP-43NDV64 жорсткий диск Toshiba DT01ACA100 з серійним номером № 97Р005DNS, знаходиться в приміщенні № 6 адміністративної будівлі ЛОДА), в якій створюються, обробляються та зберігаються документи з грифом секретності «Таємно» та «Цілком таємно», встановлено факт підключення до зазначеної системи 26 USB-носіїв, які не зареєстровані в журналі № 105 від 07.02.2019 реєстрації машинних носіїв секретної інформації за формою згідно з додатком 46 до Порядку № 939, що є порушенням пунктів 443, 444, 445 Порядку № 939 та створило загрозу витоку і розголошення секретної інформації стороннім особам.

Вказане порушення виникло в результаті неналежного виконання службових обов`язків та порушення ОСОБА_1 ст. 28 Закону Україну «Про державну таємницю», пунктів 116, 443, 444 та 445 Порядку № 939.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, однак до суду для надання пояснень не з`явився. Надав суду письмову заяву, в якій провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП визнав повністю, зобов`язався у подальшому не порушувати вимоги законодавства у сфері охорони державної таємниці та просив розглянути справу без його участі.

Ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали провадження, суд відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною 17.07.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про державну таємницю в частині невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

В судовому засіданні встановлено, що наказом керівника апарату ЛОДА ЛОВЦА від 08 грудня 2020 року № 29 ОСОБА_1 , начальника відділу інформаційно-комп`ютерного забезпечення призначено відповідальним за захист інформації та адміністратором безпеки в автоматизованих системах апарату.

У зв`язку з допуском до державної таємниці ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання громадянина України виконувати вимоги режиму секретності та додержуватися інших вимог законодавства про державну таємницю, відповідно до ст. 23, 29 Закону України «Про державну таємницю».

Відповідно до пункту 2 розділу 3 Посадової інструкції начальника відділу інформаційно-комп`ютерного забезпечення апарату обласної державної адміністрації, посадовими обов`язками начальника відділу інформаційно-комп`ютерного забезпечення апарату обласної державної адміністрації передбачено, що він забезпечує в межах компетенції збереження у відділі інформації з обмеженим доступом відповідно до законодавства. Вказана інструкція підписана особисто ОСОБА_1 .

З огляду на зазначене встановлено, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження у суді, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 78/3/26-11779 від 11.10.2021 року, складеним у присутності ОСОБА_1 ; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; актом огляду від 04.10.2021 в приміщенні № 41 Луганської обласної державної адміністрації, розташованої за адресою м. Сєвєродонецьк, пр. Центральний, 59; актом огляду від 05.10.2021 в приміщенні № 6, розташованому за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Центральний, 59; копією зобов`язання громадянина України ОСОБА_1 у зв`язку з допуском до державної таємниці від 21.05.2018 року; копією журналу № 105 обліку машинних носіїв інформації.

Дані докази у розумінні ст. 251 КУпАП, суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП знайшла своє повне підтвердження в суді, і його дії кваліфіковані правильно, оскільки він в результаті неналежного виконання службових обов`язків не вжив заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та не забезпечив контроль за охороною державної таємниці.

При призначенні виду адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а саме, що ОСОБА_1 працює, не є інвалідом, згідно даних в протоколі про адміністративне правопорушення раніше до адміністративної відповідальності не притягувався.

В якості обставин, що згідно зі ст. 34 КУпАП, пом`якшують відповідальність, суд визнає повне визнання своєї провини та щире розкаяння.

Обставин, що згідно зі ст. 35 КУпАП, обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу та майновий стан правопорушника, наявності обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність, а також - характеру та суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити мінімальне стягнення у виді штрафу в дохід держави, передбаченого санкцією п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 9, 33, 40-1, 212-2, 221, 276, 277, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп. (Отримувач ГУК у Луг.обл./МТГ м.Сєвєр/21081100; код отримувача (ЄДРПОУ): 37991110; Казначейство України (ЕАП); номер рахунку (IBAN): UА0012499; код класифікації доходів бюджету: 21081100).

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UА0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106 (суд.збір) у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд Луганської області.

Суддя Н. В. Бойко