Дата документу Справа № 311/937/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №311/937/21 Головуючий в 1 інст. Сидоренко Ю.В.
Провадження №33/807/625/21 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
Категорія ч. 1 ст. 173-4 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , її адвоката Попова В.Г., представника потерпілої Фоменко А.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Попова В.Г. на постанову Василівського районного суду Запорізької області від 15 червня 2021 року, якою провадження відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м.Василівка Запорізької області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з оскаржуваною постановою, 1 грудня 2020 року, 09 грудня 2020 року, 18 лютого 2021 року ОСОБА_1 , перебуваючи в приміщенні КЗ «Малобілозерська ЗОШ І-ІІ ступенів №2» за адресою: с.Мала Білозерка віл.Солодка буд.1, під час уроку історії допускала систематичні некоректні висловлювання стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим принижувала її честь та гідність та вчиняла психологічне насилля над неповнолітньою, та своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-4 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Попов В.Г. вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що моментом виявлення особи у розумінні положень ч.2 ст. 254 КУпАП, у даному випадку є саме 19.02.2021, проте протокол був складений 10.03.2021р., отже вказаний протокол № 029771 від 10.03.2021 року є недопустимим доказом у справі. Крім того, у протоколі відсутні свідки події. Сторона захисту звертає увагу, що в процесі розгляду справи в суді першої інстанції, факт проведення уроку історії (чи будь якого іншого уроку за участі вчителя ОСОБА_1 та учениці ОСОБА_2 01.12.2020 та 09.12.2020 не підтвердився взагалі, що підтверджується копію записами класного журналу, у ці дні ОСОБА_1 уроки не проводились, що свідчить про те що до протоколу внесені завідомо неправдиві відомості. Щодо події яка відбулася 18.02.2021 (виклик швидкої), слід зазначити, що 1 урок Історії України проходив згідно розкладу з 8-00 до 8-45. На уроці були присутні вчитель ОСОБА_1 та учениця ОСОБА_2 . Після закінчення уроку ОСОБА_2 пішла з класу у нормальному стані здоров`я і з цього часу вони між собою не спілкувались. При цьому слід зазначити, що швидку до школи викликали о 10-00 - вже після другого уроку за часом. Пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які перебувають у неприязних стосунках з вчителем ОСОБА_1 не можливо взяти до уваги, оскільки вони під присягою надали суду неправдиві відомості про факт булінгу, який відбувся 01.12.20 та 09.12.2020, що також ставить під сумнів достовірність доказів. Посилаючись на положення ч.2 ст. 38 КУпАП, апелянта вказує, що граничний строк притягнення до адміністративної відповідальності встановлювався: до 01.03.2021р. за правопорушенням від 01.12.2020р., до 09.03.2021р. за правопорушенням від 09.12.2020р., до 18.05.2021р. за правопорушенням від 18.02.2021р. Враховуючи що протокол про адміністративне правопорушення був складений 10.03.2021. то станом на момент його складення за правопорушеннями від 01.12.20 та 09.12.2020 граничний термін накладення стягнення закінчився, ще до його складення. По правопорушенню від 18.02.2021 термін закінчився 18.05.2021р., отже на час розгляду справи строк накладення адміністративного стягнення у цій справі сплив за всім обсягом обвинувачення. Просить постанову суду скасувати, і провадження у справі закрити на підставі ч. 7 ст. 247 КУпАП без встановлення винуватості ОСОБА_1 .

Враховуючи обізнаність ОСОБА_5 про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, що підтверджується присутністю її адвоката, яка зазначила про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_5 , суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_5 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , думку адвоката Попова В.Г., які підтримали апеляційну скаргу, позицію адвоката Фоменко А.С., яка заперечувала проти апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Обґрунтованість висновків суду щодо закінчення на момент розгляду справи відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-4 КУпАП строків, передбачених ст.38 КУпАП, та закриття провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП в апеляційній скарзі не оспорюється.

Що ж стосується доводів апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, та недоведеність суду в її діях вказаного правопорушення, то вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи.

Так відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону в повній мірі дотримався, повно встановив обставини по справі по наявних в матеріалах справи доказах, яким надана належна оцінка, та прийняв вірне рішення про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 173-4 КУпАП та закрив провадження у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, з огляду на наступне.

Так, ч.1 ст.173-4 КУпАП передбачає адміністративне правопорушення, яке полягає у булінгу (цькуванні), тобто діянні учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п.3-1 ч.1 ст.1 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017 №2145-VIII булінг (цькування) діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була задіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Протиправні дії ОСОБА_1 полягають в тому, що остання 1 грудня 2020 року, 09 грудня 2020 року, 18 лютого 2021 року перебуваючи в приміщенні КЗ «Малобілозерська ЗОШ І-ІІ ступенів №2» за адресою: с.Мала Білозерка віл.Солодка буд.1, під час уроку історії допускала систематичні некоректні висловлювання стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим принижувала її честь та гідність та вчиняла психологічне насилля над неповнолітньою, та своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-4 КУпАП.

Як вбачається із матеріалів справи, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення від 10.03.2021 року серії ВАБ № 029771 та визнаних судом доведеними, підтверджується:- показаннями наданими у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_2 , законного представника потерпілої ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , протоколом прийняття заяви ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 19.02.2021 року (а.с.3), письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 19.02.2021 року (а.с.3), письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 19.02.2021 року (а.с.5), протоколом прийняття заяви ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 19.02.2021 року (а.с.3), письмовими поясненнями ОСОБА_7 від 19.02.2021 року (а.с.9), письмовими поясненнями ОСОБА_8 від 19.02.2021 року (а.с.10), довідкою-бесіди інспектора з ЮП СП Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області Рябчук І. (а.с.12), письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 10.03.2021 року (а.с 13), письмовими поясненнями ОСОБА_9 від 10.03.2021 року (а.с.14), письмовими поясненнями ОСОБА_10 від 10.03.2021 року (а.с.15), копією журналу звернень (а.с.16-17), зверненням ОСОБА_5 від 01.12.2021 (а.с.18-19), зверненням ОСОБА_5 від 09.12.2020 року (а.с.20), зверненням ОСОБА_5 від 18.02.2021 року (а.с.21-22), випискою з медичної картки ОСОБА_2 (а.с.23,25), заявою ОСОБА_5 від 19.02.2021 року (а.с.24), протоколом № 3 засідання педагогічної ради вчителів КЗ «Малобілозерської ЗОШ № 2» (а.с.26-27), протоколом № 2 засідання комісії з розгляду випадків булінгу у КЗ «Малобілозерської ЗОШ № 2» (а.с.75).

Суд першої інстанції при дослідженні наведених доказів, надав їм належну та мотивовану оцінку в їх сукупності та прийшов до обгрунтованого висновку, про те що факт булінгу з боку вчителя ОСОБА_1 щодо учениці ОСОБА_2 мав місце, що також встановлено засіданням комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) у КЗ «Малобілозерської ЗОШ № 2» МСР ВР ЗО від 5 березня 2021 р., і ОСОБА_1 дійсно вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-4 КУпАП, яке полягало в психологічному насильстві, стосовно малолітньої особи ОСОБА_2 , що заподіяло шкоду психічному та фізичному здоров`ю потерпілої.

З вказаним висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги про те, що протокол є недопустимим доказом та складений поза межами положень ч.2 ст. 254 КУпАП слід відхилити у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до положень ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені, ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП про що робиться відмітка у протоколі.

З аналізу вказаних положень та протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що протокол відповідає зазначеним вимогам, в ньому вказана дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол (із зазначенням прізвища та ініціалів); відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , місце вчинення КЗ «Малобілозерська ЗОШ І-ІІ ступенів №2» за адресою: с.Мала Білозерка віл.Солодка буд.1,час вчинення, суть адміністративного правопорушення а саме те, що ОСОБА_1 допускала систематичні некоректні висловлювання стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим принижувала її честь та гідність та вчиняла психологічне насилля над неповнолітньою,здійснена правова кваліфікація таких протиправних дій за ч.1 ст. 173-4 КУпАП, протокол підписаний особою, яка його склала, і ОСОБА_1 , в ньому зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 положень ст.ст.55,56,59,63 Конституції України, ст.268 КУпАП та зазначено про долучення її пояснень окремо.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися.

При цьому посилання захисника на те, що протокол складено з порушенням передбаченого ч. 2 ст. 254 КУпАП 24-х годинного строку від моменту виявлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, до моменту його складення хоч і заслуговує на увагу апеляційного суду, але не є настільки істотним порушенням, яке може бути підставою для скасування постанови, і само по собі не спростовує наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, враховуючи наявність в матеріалах справи значної кількості доказів на підтвердження доведеності вини ОСОБА_1 .

Доводи, що в протоколі відсутні свідки події не приймаються до увагу, оскільки це не порушує вимоги ст. ст. 254, 256 КУпАП, натомість сукупність досліджених доказів доводить провину ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП

Твердження апелянта щодо відсутності факту системних протиправних дій ОСОБА_1 щодо цькування потерпілої, спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами адміністративного правопорушення, дослідженими доказами, які було долучено до протоколу та надано сторонами провадження в ході судового розгляду.

Так, систематичність даного правопорушення підтверджується матеріалами справи, зокрема неодноразовими зверненнями матері неповнолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_5 із заявами до директора школи (а.с. 18, 20, 21-22), засіданням педагогічної ради вчителів школи від 24.02.2021 р., за участі вчителя ОСОБА_1 , на якому вчителю ОСОБА_1 винесено догану через дискримінування та приниження учнів школи (а.с. 26-27), копією витягу з наказу від 07.12.2020 р. № 97 про створення комісії щодо об`єктивного вивчення стану викладання предмету історії відповідно до звернень батьків (а.с. 60), протоколом № 2 засідання комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) у КЗ «Малобілозерської ЗОШ № 2» МСР ВР ЗО від 5 березня 2021 р. (а.с. 73), свідченнями як безпосередньо допитаних у суді першої інстанції свідків, так і письмових поясненнях ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (а.с.14,15).

Отже, на переконання апеляційного суду слід визнати вірними висновки суду першої інстанції, про те що ОСОБА_1 допускала систематичні некоректні висловлювання стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 слід визнати вірними.

Повідомлені законним представником ОСОБА_2 - Сібільовою І.А., вчителями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 обставини щодо стану малолітньої ОСОБА_2 , її засмученість, хвилювання, що мало місце після спілкування із ОСОБА_1 та дій останньої по відношенню до дитини, що потягло і звернення до медичної сестри та виклик швидкої допомоги, за наявності хвороби серця у малолітньої, фактично підтверджують заподіяння шкоди психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_2 .

Доводи стосовно того, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під присягою надали суду неправдиві відомості про факт булінгу апеляційний суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності, оскільки вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами у їх сукупності, а свідки надавали пояснення в суді, будучи попередженими про відповідальність за завідомо неправдиві свідчення, а тому будь-які підстави ставити під сумнів їх свідчення у суду апеляційної інстанції відсутні.

Посилання ініціатора скарги на те, що визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення з одночасним закриттям провадження за строками є взамовиключеними рішеннями і прийняття судом такого рішення свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки згідно ст.284 КУпАП наявність або відсутність вини в діях особи встановлюється під час прийняття рішення про накладення адміністративного стягнення, а не під час закриття справи за закінченням строків накладення стягнення, апеляційний суд відхиляє як такі, що суперечать закону.

Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку встановлення виності особи у вчиненні адміністративного правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні такого правопорушення провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.274 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення (правова позиція Верховного Суду в постановах від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16 та від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18).

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що встановивши у ч.2 ст. 283 КУпАП вимоги до змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення, законодавець не зробив будь-яких виключень щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, із чого необхідно зробити висновок про те, що виконання вимог ч.2 ст. 283 КУпАП є обов`язковим і для цього виду постанов.

Із урахуванням наведеного та враховуючи відповідні положення ЦПК України, ГПК України та КАС України щодо обов`язковості висновків суду у справі про адміністративне правопорушення при розгляді цивільного чи адміністративного позову в частині висновків про те, чи мали місце певні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони певною особою, виходячи із принципів верховенства права та однієї із засад судочинства, передбаченої п.2 ч.1 ст.129 Конституції України, якою є забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про те, що встановлення вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.

Отже, аналіз положень ст.38 та п.7 ч.1 ст.247 КУпАП дає підстави стверджувати те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, передбачених п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була би відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана обставина не є реабілітуючою особу підставою.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, що указує на необхідність визнання вини.

Отже, під час апеляційного перегляду в межах апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Попова В.Г. не встановлено фактичних та правових підстав, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки матеріали справи не містять будь-яких об`єктивних відомостей, а апелянтами їх не надано для обґрунтування своїх доводів. Поряд з цим, порушень норм КУпАП під час складання протоколу або в суді, які обумовлюють скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Між тим, Конвенція про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р.) проголошує, що жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист законом від такого втручання або посягання (стаття 16).

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402-IIІ, кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, та відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження у справі було закрито у зв`язку зі спливом процесуальних строків, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП, а тому їх посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Попова В.Г. залишити без задоволення.

Постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 15 червня 2021 року, якою провадження відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник