Номер провадження 3/523/6498/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2021 р.

Суворовський районний суд м. Одеси в складі головуючого судді Шкорупеєва Д.А. розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого ТОВ «ДІЇР», за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 089943 від 10 серпня 2010 року, який надійшов з Управління патрульної поліції в Одеській області, 28.06.2021 року о 01 годині 25 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Chery», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки за допомогою приладу «Alcotest APCD № 0492», показники якого склали 0,89 проміле. Від пропозиції проходження додаткового медичного огляду на стан сп`яніння відмовився. ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена у частині 1 статті 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав та пояснив суду, що він був зупинений співробітниками поліції на вул. Хуторська,99, на місці зупинки не було освітлення. Співробітники перевірили документи та запропонували пройти тест на алкоголь, він погодився. Показники тесту склали 0,89 проміле, він пояснив, що нічого не вживав. Поліцейські до проходження тесту одразу склали протокол та акт. Після чого, пояснили, що у разі незгоди з результатами тесту, він має можливість проїхати до медичного закладу для огляду на стан сп`яніння. При цьому свідки для засвідчення проходження тесту не залучались.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, який діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким посилена відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння і за відповідні дії передбачена кримінальна відповідальність.

У силу ч. 2 ст. 8 КУпАП закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

ОСОБА_1 викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, заперечував вказавши, що у стані алкогольного сп`яніння не перебував, від проходження огляду на стан такого сп`яніння не відмовлявся, однак працівниками патрульної поліції пропонувалось залишити автомобіль на місці зупинки та проїхати на медичний огляд.

Працівник поліції, який склав протокол, без направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 не ознайомлював, на огляд до лікарні не доставляв. Жодних свідків на місці зупинки транспортного засобу він не бачив.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, а саме: дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18 № 086575 від 28.06.2021, довідки алкотестеру, акту на стан сп`яніння, роблю висновок про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

У відповідності до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають оглядові на стан алкогольного сп`яніння. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного сп`яніння, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з п. 1.7 Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно з вимогами статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак, вивченням справи про адміністративне правопорушення, встановлено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не були виконані вказані вище вимоги.

Як убачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 086575 від 28.06.2021 року складений про відмову водія ОСОБА_1 пройти. відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, направлення до лікарні видано не було.

Разом з цим, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості стосовно того, що ОСОБА_1 пропонувалось саме на місці зупинки транспортного засобу, з використанням спеціальних технічних засобів, провести огляд інспектором поліції із застосуванням технічних засобів, про що б він відмовився, внаслідок чого йому запропоновано пройти огляд у лікаря в найближчому закладі охорони здоров`я. Тобто в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені дії водія щодо ухилення від проходження огляду, що лише в такому випадку інспектор поліції мав право скласти протокол про адміністративне правопорушення.

За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Крім того, під час складання протоколу та добровільного проходження тексту на алкоголь на місці, свідки залучені не були.

Однак, у відповідності до п. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941, із змінами, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також внесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено, а пунктом 8 розділу ІІ даної Інструкції встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, з долученого до справи іншого примірника протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 086575, складеного щодо ОСОБА_1 , убачається, що графа протоколу «свідки чи потерплі» не заповнена (а.с. 2).

Крім того, під час зупинки автомобіля, перевірки документів, та добровільного проходження алкотесту на місці, відеозапис не здійснювався.

Також відповідно до статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З долученого до справи оптичного диску із відеозаписом до протоколу ДПР18 № 086575 з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що на ньому розміщено 2 файли, які було досліджено та дійсно не встановлено залучення свідків поді правопорушення. З огляду на це, суд позбавлений можливості встановити процесуальну послідовність складання протоколу, а також встановити факт присутності двох свідків під час складання 28.06.2021 року протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Розглянувши дану справу, суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості постанови судді районного суду, оскільки вона постановлена з недотриманням вимог діючого КУпАП, за результатами неповного дослідження доказів, та без врахування положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997 року; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 року).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучені до нього докази, допитавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідка, апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення судді районного суду слід було керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, але вимоги КУпАП та практики ЄС при розгляді справи в районному суді не були виконані, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи.

Відповідно до протоколу ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності як особу, яка керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушила п.2.9а Правил дорожнього руху України.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння встановлений положеннями ст. 266 КУпАП, а також затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та регламентується положеннями «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Зокрема, пунктами 2,6,12 Розділу І «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція) та п.п.1-6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі Порядок) передбачено, що огляду на стан наркотичного сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 Розділу I цієї Інструкції.

Пунктами 8, 9 Інструкції та пунктами 7, 8 Порядку регламентовано, що з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Пунктом 4 Розділу І Інструкції регламентовано, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів щодо існування факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

Разом з тим, в суду не має раціонального пояснення, чому не має відеозапису з бодікамери поліцейського відразу, як було зупинено транспортний засіб, зафіксовано перевірку документів та результат тесту, та чому на відеозаписі відсутні свідки, які мали бути поруч та спостерігати за проведенням тесту та складання протоколу. Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучені пояснення свідків.

Одночасно, за результатами огляду відеозапису, який долучений до протоколу в присутності ОСОБА_1 , судом встановлено, що вказаний відеозапис не спростовує його показання щодо відсутності на місці події свідків, а також відносно того, що після проведення тесту, він не погодився з його результатами та наполягав на проведені повторного огляду на стан сп`яніння. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 дійсно не відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Drager», який показав результат 0,89 проміле, але після його незгоди з результатами тесту на місці зупинки та відсутності свідків на місці події, є неспростованими.

За наведених обставин, дослідженні судом докази, не спростовують версію ОСОБА_1 відносно того, що за результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння, він не погодився з його результатами та наполягав на проведенні повторного огляду, а також відносно того, що при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими не були залучені свідки.

Доводи ОСОБА_1 відносно того, що калібровка приладу «Drager Alkotest 0492» проходила 09.10.2020 року, а застосування даного приладу відбулось 28.06.2021 року, тобто з порушенням 6-ти місячного строку, а тому результати тесту є недопустимим доказом, апеляційним судом встановлено таке.

Згідно п.6 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі ? спеціальні технічні засоби).

Проте, при проведенні працівниками поліції огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та складання за його результатами протоколу про адміністративне правопорушення, не були виконані наведені вимоги.

Так, згідно положень статті 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 №1314-VII, якою визначено основні терміни, що вживаються у даному Законі, зокрема:

- калібрування ? це сукупність операцій, за допомогою яких за заданих умов на першому етапі встановлюється співвідношення між значеннями величини, що забезпечуються еталонами з притаманними їм невизначеностями вимірювань, та відповідними показами з пов`язаними з ними невизначеностями вимірювань, а на другому етапі ця інформація використовується для встановлення співвідношення для отримання результату вимірювання з показу (п.10 ч.1 ст.1);

- повірка засобів вимірювальної техніки ? це сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам (п.18 ч.1 ст.1).

Відповідно до Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу «Drager» Alcotest 0492» інтервал технічного обслуговування приладу становить 6 (шість) місяців.

Про необхідність кожні 6 (шість) місяців проводити калібрування газоаналізатора «Drager» Alcotest 0492» йдеться також і у відповіді Українського медичного центру сертифікації на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 18.01.2018 Вих.№45.

Як вбачається з матеріалів справи, огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився працівниками поліції з використанням спеціального технічного засобу «Drager» прилад Alcotest 0492», і згідно роздруківки даного приладу (тест №2219 від 09.10.2020 року) за результатами проведеного огляду ОСОБА_1 стан сп`яніння (а.с. 4), останнє калібрування вказаного технічного засобу проводилось 09.10.2020 року, що вказує на недопустимість даного доказу, оскільки з часу останнього калібрування приладу, за допомогою якою працівниками поліції проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння водія, пройшло понад 6 (шість) місяців, що виключало можливість використання працівниками полії вказаного спеціального технічного засобу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, і як наслідок порушення ним п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, суд констатує, що вимоги ч.ч.1,7 ст. 266 КУпАП працівниками поліції виконані не були, оскільки зміст протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 свідчить про те, що працівниками поліції не було забезпечено водію можливість пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я, на чому останній наполягав, що не було спростовано за результатами апеляційного розгляду, встановлені судом обставини беззаперечно свідчать про недотримання працівниками поліції наведених вимог закону.

Будь-які інші докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в матеріалах справи відсутні.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

У той же час, статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

Вказані обставини позбавляють суд можливості підтвердити або спростувати обставини зазначені в протоколі серії ДПР18 № 086575 від 28.06.2021 року, а також доводи ОСОБА_1 , викладені в запереченнях.

Будь-які інші докази, на підставі яких у суду була б можливість встановити дійсні обставини справи, зокрема показання свідків, матеріали справи не містять.

В силу того, що протокол про адміністративне правопорушення позбавлений доказової сили, якщо він не підтверджений іншими доказами, які долучені до нього, суд позбавлений можливості встановити вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України, а його вина не може ґрунтуватись на припущеннях, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 221, ч. 1. ст. 247, ст.ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси.

Суддя (підпис) Д.А. Шкорупеєв

Згідно з оригіналом

Суддя

Постанова набрала законної сили__________________________

Строк пред`явлення до виконання на 3 (три) місяці.

Суддя