КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження № 33/824/3949/2021 Доповідач Заришняк Г.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 року Суддя Київського апеляційного суду Заришняк Г.М. при секретарі Діденку А.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Шерстюк Олени Григорівни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2021 року, якою було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2021 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Накладено на громадянина України ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп. на користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп.

Як зазначено в постанові судді, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 521260 від 04 грудня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 04 грудня 2020 року о 12 год. 30 хв., будучи водієм та здійснюючи надання приватних послуг з перевезення пасажирів по маршруту № 526 в м. Києві автобусом "Богдан", державний номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: вул. Тростянецька, 3, в м.Києві, перевозив пасажирів у більшій кількості, ніж передбачено технічною характеристикою такого транспортного засобу, як наслідок своїми діями не забезпечив протиепідеміологічних заходів у такому транспортному засобі, внаслідок чого порушив вимоги ст. 20 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Постанову Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, Постанову Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та етапів послаблення протиепідемічних заходів" та вчинив правопорушення, передбачене ст. 443 КпАП України.

Не погоджуючись з такою постановою суду, Шерстюк О.Г. , діюча в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2021 року відносно ОСОБА_1 та ухвалити нову постанову про закриття провадження у справі за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу правопорушення.

Крім того, просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись при цьому на те, що розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 , який не був повідомлений про день та час розгляду даної справи, про наявність оскаржуваної постанови апелянт дізнався лише 29 липня 2021 року, повний текст оскаржуваної постанови апелянт отримав лише 30 липня 2021 року. Посилаючись на те, що вказані обставини зумовили причину пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, просила поновити такий строк.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що заявлене апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне заслуговують на увагу і підтверджуються матеріалами справи, а тому вважаю причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м.Києва від 25 лютого 2021 року поважними, а клопотання таким, що підлягає задоволенню.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта підтримала подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Вивчивши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Між тим, виконання вимог даної процесуальної норми судом першої інстанції не дотримано.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З матеріалів даної справи слідує, що 04 грудня 2020 року працівниками патрульної поліції м. Києва у відношенні ОСОБА_1 , який здійснював регулярні перевезення пасажирів по регулярному автобусному маршруту №526 транспортним засобом «Богдан» А 092, д.н.з. НОМЕР_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГР № 521260 від 04 грудня 2020 за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. У даному протоколі було зазначено, що ОСОБА_1 було порушено підпункт 9 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів №641 від 22.07.2020 року.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні ст. 44-3 КУпАП та накладаючи на нього стягнення за вказаною статтею, суд першої інстанції виходив з доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, яка підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах цієї справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР № 521260 від 04 грудня 2020 р., фотознімками та рапортом працівника патрульної поліції.

Суд апеляційної інстанції з таким висновком погодитись не може, виходячи з наступного.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР № 521260 від 04 грудня 2020 ОСОБА_1 04 грудня 2020 року о 12 год. 30 хв., будучи водієм та здійснюючи надання приватних послуг з перевезення пасажирів по маршруту № 526 в м.Києві автобусом "Богдан", державний номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: вул. Тростянецька, 3, перевозив пасажирів у більшій кількості, ніж передбачено технічною характеристикою такого транспортного засобу, як наслідок своїми діями не забезпечив протиепідеміологічних заходів у такому транспортному засобі, внаслідок чого порушив вимоги пп.9 п.10 ПостановиКабінету Міністрів України "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, Постанову Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 443 КпАП України.

Суд першої інстанції визнав доведеним факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, за вказаних у протоколі обставин, та в межах санкції вказаної статті визначив розмір покарання.

Частиною 1 ст. 44-3 КпАП України, передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно із положеннями ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 22.07.2020, в редакції на час вчинення адміністративного правопорушення, карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року №641 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- CoV-2» (в редакції від 04.12.2020 року), на усій території України з 01 серпня 2020 року по 31 грудня 2020 року встановлено карантин.

Відповідно до п.п. 9, п. 10 постанови КМУ від 22.07.2020 №641 (в редакції від 04.12.2020 року), на території України на період дії карантину забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає (ч. 1 ст. 254 КУпАП та ч. 2 ст. 251 КУпАП), та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно долученого до апеляційної скарги тимчасового реєстраційного талону серії НОМЕР_2 на транспортний засіб «Богдан А-09201 Автобус -Д», кількість сидячих місць - 23, з місцем водія - 21, кількість стоячих місць - за наявності.

Поряд з цим, в протоколі про адміністративне правопорушення від 04 грудня 2020 року не вказана загальна кількість місць для сидіння пасажирів, яка передбачена реєстраційними документами та технічними характеристиками на транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , не приведена фактична кількість пасажирів, які перевозилися ОСОБА_1 , не зазначені свідки, відсутній запис нагрудної камери поліцейського, тощо.

Наявний у справі рапорт старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Гуренка В. (а.с.9) також не містить вказаної інформації.

За таких обставин, висновки суду про те, що ОСОБА_1 здійснювалося перевезення пасажирів у кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, є недоведеними належними та переконливими доказами.

З огляду на викладене, протокол про адміністративне правопорушення серії ГР №521260 від 04 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Також слід зазначити, що згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) для кримінального провадження поширюється Європейським судом з прав людини й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративного правопорушення (справа «Лучанінова проти України», рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до ст. 6 Конвенції.

Крім того, у матеріалах відсутні докази на доведення винуватості ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, «поза розумним» сумнівом (Рішення Європейського суду з прав людини «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року).

Наявні у матеріалах провадження фото також не є належним доказом у розумінні ст. 251 КУпАП, та висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених у постанові від 15 листопада 2018 року по справі №524/5536/17, оскільки з них не можна встановити відомостей щодо інформації про дату та час фіксування вказаних у протоколі обставин, не зрозуміло коли, ким, яким технічним засобом зроблені фото, а якість їх виконання унеможливлює дійти будь-яких висновків щодо зафіксованих обставин.

Та обставина, що на фото зображено пасажирів, які стоять в салоні транспортного засобу, не є переконливим доказом того, що ОСОБА_1 здійснювалося перевезення пасажирів у кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, оскільки на вказаних фотографіях не зображено всього салону автомобіля на підтвердження того факту, що всі сидячі місця були зайняті пасажирами.

Інші докази, які підтверджували би доведеність винності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП в матеріалах даної справи відсутні.

Суд першої інстанції наведені порушення не перевірив, фактичні обставини не з`ясував в повному обсязі, обґрунтовуючи своє рішення, формально послався на докази без належного їх дослідження та оцінки у розумінні ст.ст. 251, 252 КУпАП, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, є обґрунтованими, в зв`язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження на підставі ст. 247 КУпАП - закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Шерстюк Олени Григорівни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2021 року, якою було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП, - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлагає.

Суддя : Заришняк Г.М.