Справа № 954/907/21
Номер провадження 3/954/495/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року суддя Нововоронцовського районного суду Херсонської області Каневський В. О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Нововоронцовського районного суду Херсонської області від СПД №1 ВП №1 Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №510959 від 15.10.2021 року та додані матеріали стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, не визнала, просила провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, не доведена з огляду на таке.

Так, за протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №510959 від 15.10.2021 року, 15.10.2021 року приблизно о 15 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , будучи власницею магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », являючись суб`єктом господарювання, здійснювала торгівлю одягом, чим порушила п. 4 пп. 35 Постанови КМУ від 09.12.2020 року №1236. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Частиною 1 ст. 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція вказаної норми є бланкетною, тобто такою, яка відсилає до інших законодавчих чи нормативних актів. При викладенні суті правопорушення обов`язково повинно бути зазначено, які саме норми законодавства України були порушені.

Так, протокол про адміністративне правопорушення містить посилання на порушення п. 4 пп. 35 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236. У той же час така норма відсутня у вказаній постанові.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Матеріали справи не містять жодного доказу щодо факту здійснення ОСОБА_1 торгівлі одягом в магазині та доказів, що вона є суб`єктом вказаного правопорушення. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним та беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, у тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України є аналогічною правовим позиціям Європейського суду з прав людини.

Так, у своєму рішенні від 10.02.1995 року у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», Європейський суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. У рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України», Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Зазначені принципи можуть бути застосовані до ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, за якою санкція передбачає накладення штрафу в розмірі від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Отже, ураховуючи тяжкість можливого покарання, притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП носить кримінально-правовий зміст у розумінні Європейського суду з прав людини, тому при розгляді справи про адміністративне правопорушення слід керуватися принципом презумпції невинуватості.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (Постанова ВС/КАС від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а). За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, є недоведеним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже провадження у справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю.

Керуючись ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В. О. Каневський