Справа 573/1600/21
Номер провадження 3/573/721/21
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 листопада 2021 року м. Білопілля

Суддя Білопільського районного суду Сумської області Черкашина М.С., розглянувши матеріали, які надійшли із відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, паспорт серії НОМЕР_1

за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

24 вересня 2021 року до Білопільського районного суду надійшов в протокол серії ААБ №177742 від 11 вересня 2021 року про адміністративне правопорушення, зі змісту якого вбачається, що 11 вересня 2021 року о 18:30 год. по вул. Глазуна в с. Ганнівка-Вирівська, гр. ОСОБА_1 керував мотоциклом без д.н.з. із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з порожнини роту, почервоніння очей, млява мова. Від проходження медичного огляду в установленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння ухилився шляхом відмови.

Своїми вищевказаними протиправними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР, адміністративна відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Крім того, зі змісту протоколу серії ААБ № 177743 вбачається, що 11 вересня 2021 року о 18:30 год. по вул. Глазуна в с. Ганнівка-Вирівська, гр. ОСОБА_1 керуючи мотоциклом без д.н.з. не виконав законної вимоги працівника поліції про зупинку транспортного засобу, яка була подана завчасно за допомогою проблискових маячків синього та червоних кольорів та звукового сигналу. Останній був зупинений шляхом переслідування на патрульному автомобілі в с. Г.Вирівська по вул. Глазуна, чим порушив п. 2.4 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП як невиконання водіями вимог про зупинку.

Постановою від 02 листопада 2021 року адміністративні матеріали №573/1600/21 (провадження №3/573/721/21), №573/1601/21 (провадження №3/573/722/21) відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, об`єднані в одне провадження на підставі ст. 36 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 викладені у протоколі обставини підтвердив, винним себе визнав.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

На підставі положень ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, ч. 1 статтею 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Згідно з вимогами п. 2.4 Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;

б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу;

в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортним засобом є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень також підтверджується дослідженими судом письмовими матеріалами справи, зокрема протоколами серії ААБ №177742 та ААБ №177743 від 11 вересня 2021 про адміністративне правопорушення за вчинення останнім адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, які за своїм змістом відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, а також долученим диском відеофіксації з грудної камери інспектора.

Згідно із довідкою відділення поліції № 4 (м. Суми) ОСОБА_1 не має посвідчення водія та не притягувався протягом року за ст. 130 КУпАП (а. с. 3).

Всі зазначені докази не викликають сумнівів у їх достовірності та допустимості.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Таким чином, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, знайшла своє підтвердження.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії; водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Таким чином, особа, яка вчинила правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, керуючи транспортним засобом, але не маючи посвідчення водія відповідної категорії, або вже позбавлений права керування транспортними засобами та нове посвідчення водія останньому не видавалося, не є водієм у розумінні ПДР та положень ст. 130 КУпАП, а тому підлягає адміністративному стягненню без позбавлення права керування транспортними засобами.

При визначенні виду та міри стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, на підставі ст. ст. 33, 36 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, який становить значну суспільну небезпеку в сфері безпеки дорожнього руху, ступінь вини та особу ОСОБА_1 приходжу до висновку, що стягнення у вигляді штрафу є таким, що буде сприяти запобіганню вчиненню останнім нових правопорушень без позбавлення права керування транспортними засобами зважаючи на те, що посвідчення водія відсутнє.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з особи, що притягується до адміністративної відповідальності необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 130, ст. 122-2, ст. ст. 33, 36, 40-1, 294 КУпАП, п.п. 1.10, 2.4, 2.5 ПДР, суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч.1 ст. 122-2 КУпАП, і застосувати до нього на підставі положень ст. 36 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу.

У разі несплати штрафу в установлений строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя