Дата документу 01.11.2021 Справа № 554/6408/21
Провадження № 3/554/1645/2021
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 листопада 2021 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., за участю секретаря судового засідання Кіяшко К. В., прокурора Зінченка І. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , інші відомості щодо особи ініціатором складення протоколу не надані,

в с т а н о в и в :

Опис обставин, установлених під час розгляду справи

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 47-01/_133_/21 від 30 червня 2021 року (далі - Протокол), складеного головним спеціалістом відділу контролю за своєчасністю подання декларацій Управління проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції Цюкалом Р. В. вказано, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду слідчого третього відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Полтаві, відповідно до підпункту "д" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII (далі - Закон № 1700-VII), примітки до ст. 172-6 КУпАП, будучи суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону № 1700-VII, в порушення ч. 4 ст. 52 Закону № 1700-VII, не подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, після отримання доходу в розмірі 117614,05 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-6 КУпАП.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване особі адміністративне правопорушення

Дії ОСОБА_1 ініціатором складення протоколу кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, відповідно до якої неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані - тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ставлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення інкримінованого йому правопорушення

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи про адміністративне правопорушення без його участі, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, не визнав з тих підстав, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів, які б підтверджували наявність прямого або непрямого умислу в його діях, а також зазначив, що в його діях або бездіяльності відсутні посягання на громадський порядок, власність, права і свободи громадян та на встановлений порядок управління, а тому відсутні не лише ознаки корупції, а і взагалі події корупційного правопорушення. Просив суд закрити провадження в адміністративній справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Позиція прокурора

У судовому засіданні прокурор, даючи свій правовий висновок, зазначив, що справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Мотиви суду та оцінка наданих сторонами доказів

Заслухавши думку прокурора, з`ясувавши позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, викладену в письмових поясненнях суду, дослідивши матеріали, додані до Протоколу, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 ст. 172-6 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до примітки до ст. 172-6 КУпАП, зокрема, суб`єктами правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані є суб`єкти декларування, які є службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, а також суб`єкти декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, відповідно до статті 51-3 Закону України "Про запобігання корупції". Відповідальність за цією статтею за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відповідно до наказу в. о. директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, С. Савченко від 02 грудня 2019 року № 170-о (а. с. 17), ОСОБА_1 призначено на посаду слідчого третього слідчого відділу (відділу з розслідування військових злочинів) слідчого управління, з 03 грудня 2019 року.

Згідно з наказом директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, Д. Маньковського від 24 лютого 2021 року № 22-о (а. с. 18), припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 з посади слідчого третього слідчого відділу (відділу з розслідування військових злочинів) слідчого управління 01 березня 2021 року, у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок затвердження структури та змін до штатного розпису. Наказано: виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 7 календарних днів невикористаної частини щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 03 грудня 2020 року по 01 березня 2021 року, а також вихідну допомогу у розмірі двох середньомісячних заробітних плат; начальнику фінансово-економічного відділу - головному бухгалтеру Шубіній Л. М. провести повний розрахунок.

З наведеного слідує, що відповідно до наказу № 22-о від 24 лютого 2021 року, при звільненні ОСОБА_1 , належали до сплати: грошова компенсація за 7 календарних днів невикористаної частини щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 03 грудня 2020 року по 01 березня 2021 року, вихідна допомога у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

Згідно розрахункового листа за березень 2021 року (а. с. 21), ОСОБА_1 підприємством було всього нараховано: основний оклад у розмірі 1910,91 грн, компенсацію за відпустку - 13760,34 грн, за секретність - 95,55 грн, вислугу років ДС - 191,09 грн, за ранг - 9,09 грн, індексацію зарплати - 3,92 грн, вихідну допомогу - 101643,15 грн; утримано: податок з доходів у розмірі 21170,53 грн, військовий збір - 1764,21 грн, виплату зарплати - 94679,31 грн.

Разом із тим, суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до наказів № 170-о від 02 грудня 2019 року та № 22-о від 24 лютого 2021 року, ОСОБА_1 перебував на посаді, яка відповідно до підпункту "д" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII, примітки до ст. 172-6 КУпАП, відноситься до посад, на які поширюється дія Закону № 1700-VII, однак, 01 березня 2021 року був звільнений у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок затвердження структури та змін до штатного розпису.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону № 1700-VII, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Отже, в силу вимог ч. 2 ст. 45 Закону № 1700-VII, при припиненні діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 був зобов`язаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а також він зобов`язаний наступного року після припинення діяльності подати в установленому законом порядку декларацію за минулий рік.

Окремо, суд зазначає, що з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування вбачається, а також підтверджується випискою послідовності дій користувача Єдиного державного реєстру декларацій ОСОБА_1 (а. с. 23 - 28), що 01 березня 2021 року, останнім при звільненні було подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме за період з 01 січня по 01 березня 2021 року.

У розділі 11 "Доходи, у тому числі подарунки", ОСОБА_1 перед звільненням було задекларовано дохід, отриманий від ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, за період з 01 січня по 01 березня 2021 року у розмірі 211439 грн.

Відповідно до довідки про доходи, виданої ОСОБА_1 про те, що він працював у ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, та за період з 01 січня 2021 року по 01 березня 2021 року, отримав дохід, за винятком утримань, у розмірі 170207,98 грн, у тому числі за березень 2021 року - у розмірі 117614,05 грн (а. с. 20).

Так, відповідно до ч. 4 ст. 52 Закону України "Про запобігання корупції" (далі - Закон) у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку зобов`язаний повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021рік», прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня 2021 року становив 2021 грн. Таким чином, станом на 1 січня 2021 року 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб дорівнювало 113500 грн.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією» № 13 для своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи судам необхідно звертати увагу на роз`яснення в кожній справі таких питань, зокрема чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст.38 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення у графі «Дата виявлення правопорушення» вказано, що «початком обчислення строку виявлення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є момент, коли зібрано, проаналізовано фактичні дані та зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, тобто дата складання протоколу, а саме 30.06.2021».

З такими твердженнями ініціатора складення Протоколу суд не погоджується, вважає їх безпідставними і такими, що не ґрунтуються на нормах закону, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З даної норми вбачається, що строк накладення стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, має відраховуватися з дня його виявлення.

При цьому, дату складання протоколу неможливо вважати датою виявлення правопорушення, оскільки складання протоколу це остаточний, завершальний етап складання процесуального документу на підставі раніше виявлений фактів щодо встановлених порушень, які підпадають під встановлені заборони встановлені законодавством у сфері боротьби з корупцією.

Також слід звернути увагу на те, що чинним законодавством чітко не визначено, який момент потрібно розуміти під виявленням правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Зокрема, ЄСПЛ вищевказане висловлює у рішеннях «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 08 квітня 2010 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Зволікання, як з проведенням ефективної перевірки так і зі складенням протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, не може бути підставою для штучного подовження строків, визначених у ст. 38 КУпАП.

Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення. Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом непередбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Суд не погоджується з тим, що датою виявлення правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , є 30 червня 2021 року, оскільки в матеріалах справи наявне повідомлення Управління внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань № 10-10-01-10061 від 27.04.2021 року, адресоване Національному агентству з питань запобігання корупції щодо несвоєчасного подання суб`єктом декларування повідомлення про суттєві зміни в майновому стані ОСОБА_1 , як особою, слідчим, посада якого відноситься до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, яке Національне Національному агентству з питань запобігання корупції отримало 29 квітня 2021 року вх. ПК/1169/21 (а.с. 8).

Крім того, у подальшому Управлінням проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції на підставі ч. 1 ст. 13 Закону на адресу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, було направлено вимогу за вих. № 47-01/30405/21 від 06.05.2021 року щодо збирання доказів можливого адміністративного правопорушення.

На переконання суду, саме 29 квітня 2021 року і є датою виявлення адміністративного правопорушення, і саме з цієї дати органу, який складав протокол, вже було достеменно відомо про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, тому станом на 01 листопада 2021 року закінчився строк накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розумінні статті 38 КУпАП.

Таким чином, ураховуючи, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчився строк накладення адміністративного стягнення, відтак згідно з пунктом 7 частини 1 статті 247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю.

Оскільки суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 38, 247, 283, 284, 285, 287 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А. Г. Савченко