29.10.2021 Справа № 469/725/21
3/469/299/21
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2021 року смт.Березанка
Суддя Березанського районного суду Миколаївської області Тавлуй В.В., за участю секретаря судового засідання - Рогозевич С.О., особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Коробченка Д.М., розглянувши у судовому засіданні матеріали, що надійшли від Регіонального ландшафтного парку "Тилігульський" , про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,
У судове засіданні ОСОБА_1 надала суду письмові пояснення, у яких зазначила, що вона мала намір створити вейк-парк «Кобле-Во» на території села Коблево Миколаївського району Миколаївської області, у зв`язку з чим вона звернулась з відповідною заявою до Коблівської сільської ради для отримання дозволу на розміщення вказаного вейк-парку на земельній ділянці в межах населеного пункту села Коблево по вул.Набережній.
Рішенням Коблівської сільської ради №62 від 05.07.2021 року їй погоджено укладення угоди про відшкодування недоотриманих коштів (доходу) від використання земельної ділянки за фактичне землекористування із земель не наданих у користування площею 0,0050 га для комерційної діяльності під розміщення вейк-парку в межах населеного пункту села Коблево по вул.Набережній.

01.08.2021 року між нею та Коблівської сільською радою укладено відповідну угоду.

У подальшому були встановлені 4 металеві стійки.

Ніяких інших підготовчих чи будівельних робіт вона не здійснювала, у тому числі, робіт зі знімання ґрунтового покриву чи інших земляних робіт.

Жодних вказівок будь-кому знімати ґрунтовий покрив та проводити будь-які земляні роботи нею також не надавалося.

13.07.2021 року до неї підійшов працівник РЛП «Тилігульський» та повідомив її, що вона нібито проводе діяльність на території Регіонального парку, чим скоїла адміністративне правопорушення.

Після цього, без роз`яснення її прав та суті правопорушення, вказана особа надала її для підпису вже складений адміністративний протокол, який вона відмовилась підписувати.

Як її стало відомо пізніше, 26.07.2021 року відносно неї було складено інший протокол, що підтверджується також поясненнями доданими до справи ОСОБА_2 .

При цьому ОСОБА_1 звернула увагу на те, що 26.07.2021 року вона не була присутня під час складання вказаного протоколу.

Складений стосовно неї протокол про адміністративне правопорушення №00035 від 26.07.2021 року, на думку ОСОБА_1 , є таким, що складений з чисельними грубими порушеннями.

Так, ст.254 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, відносно неї вказаний протокол про адміністративне правопорушення було складено 13.07.2021 року, а у подальшому (внаслідок його неналежного оформлення згідно пояснень ОСОБА_2 ) 26.07.2021 року, тобто після сплину 13 діб;

Також, оскільки 26.07.2021 року вона не була присутня при складанні зазначеного протоколу, його копія їй не вручалась та не надсилалась, а відтак права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП їй не роз`яснені, що на думку ОСОБА_1 є грубим порушенням вимог закону.

Також ОСОБА_1 зазначила, що згідно зі ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Однак, у складеному стосовно неї протоколі про адміністративне правопорушення внесено зміни до дати складення протоколу шляхом затирання та виправлення року складення протоколу, що вказує на грубе порушення вимог законодавства під час складення протоколу та, на її думку, містить ознаки службового проступку.

Також незрозумілим є зазначення місця складення протоколу РЛП «Тілігульський», пересип лимана, 700 м. від автомобільної дороги Одеса-Миколаїв.

У зв`язку з цим, за відсутності посилання на чіткий населений пункт або географічну одиницю, не є зрозумілим місце складення протоколу, місце вчинення можливого правопорушення, оскільки відсутня прив`язка розташування вейк-парку до населеного пункту, автомобільної дороги та інших об`єктів.

Також, у порушення вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє:

- посилання на знаходження вейк-парку на території РЛП «Тилігульський»;

- посилання на час вчинення правопорушення;

- її підпис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наявний у протоколі про адміністративне правопорушення запис про те, що вона відмовилась від підпису не відповідає дійсності, оскільки 26.07.2021 року її не було на місці під час складення вказаного протоколу.

Вказаний факт, на думку ОСОБА_1 , свідчить про внесення посадовою особою до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей та вказує на наявність складу кримінального правопорушення.

Щодо суті адміністративного правопорушення ОСОБА_1 зазначила про те, що незрозумілим є її відношення до перелічених у протоколі порушень, зокрема посилання на зняття ґрунтового покриву на площі 1 га.

Також, у вказаному протоколі відсутні дані про те, яким чином та за допомогою яких засобів інспектор, який склав вказаний протокол, встановив площу зняття ґрунту, її місце знаходження, та встановив, що саме вона вчинила ці дії.

Крім того, у наданих до суду письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що відповідно до ст.7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 у своїх поясненнях стверджувала про те, що межі території РЛП «Тилігульський» не встановлені в натурі.

В обґрунтування своїх доводів зазначила, що рішенням Миколаївської обласної Ради народних депутатів №8 від 20.04.1995 року створено РЛП «Тилігульський» загальною площею 8 195, 4 га в розрізі сільських Рад народних депутатів.

На території Коблівської сільської ради площа парку РЛП «Тилігульський» установлена в розмірі 1430,1 га.

Проте, без встановлення меж в натурі - де саме знаходиться зазначена територія, сказати неможливо.

Про відсутність меж парку також повідомлено адвоката виконувачем обов`язки директора РЛП «Тилігульський» ОСОБА_2 .

Окрім того, в матеріалах справи наявна копія карти «Узгодження меж РЛП «Тилігульський» та території Коблівської сільської ради, на якій ручкою блакитного кольору нанесено позначення «Місце будівництва вейк-парку».

Таким чином, враховуючи, що межі парку не погоджені як з Коблівською сільською радою, а також не встановлені на законодавчому рівні, ОСОБА_1 вважає, що зазначена карта не може бути доказом у даній справі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у правопорушенні, передбаченому ст.91 КУпАП, заперечила, посилаючись на обставини, викладені у наданих нею суду письмових поясненнях.

Зазначила, що в межах с.Коблево з дозволу Коблівської сільської ради встановила металеві стійки. У зв`язку з цим, вважала, що діяла правомірно.

Ніяких інших робіт вона не здійснювала, у тому числі, робіт зі знімання ґрунтового покриву чи інших земляних робіт. Тому, вважає безпідставним звинувачення її у вчиненні особисто нею дій, зазначених у складеному стосовно неї протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, зазначила, що даний протокол складено без її присутності, і з грубими порушеннями законодавства.

Представник ОСОБА_1 адвокат Коробченко Д.М. заперечив факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення від 26.07.2021 року, посилаючись як на безпідставність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.91 КУпАП та відсутність відповідних доказів її причетності до вказаного правопорушення, так і на наявність чисельних грубих порушень, що мали місце при складані даного протоколу, зокрема на те, що протокол складений за відсутності ОСОБА_1 без роз`яснення її прав і обов`язків, передбачених статтею 268 КУпАП, без надання їй можливості надати відповідні пояснення.

При цьому, адвокат Коробченко Д. М. звертав увагу на те, що наявний у протоколі про адміністративне правопорушення запис про те, що ОСОБА_1 відмовилась від підпису протоколу не відповідає дійсності, оскільки 26.07.2021 року вона не була присутня під час складення вказаного протоколу, і її ніхто не пропонував це зробити.

Таким чином, вважає, що посадовою особою, яка склала даний протокол внесені завідомо неправдиві відомості до його змісту, що слід вважати кримінальними правопорушенням.

У зв`язку з даними порушеннями, вказаний протокол, на його думку, не є допустимим доказом факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП.

Також, обґрунтовуючи свої доводи у заперечення відсутності доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП, адвокат Коробченко Д. М. посилався на те, що межі території РЛП «Тилігульський» не встановлені в натурі, без чого не можливо встановити, що місце, де ОСОБА_1 з дозволу Коблівської сільської ради встановила металеві стійки знаходиться в межах території РЛП «Тилігульський».

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення адвоката Коробченка Д. М., пояснення свідків та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 2 статті 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

За частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За змістом ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно положень ст.256 КУпАП, якою встановлено вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, і встановлено у судовому засіданні, посадовою особою, що склала стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення вказані вимоги закону, передбачені ст.ст.254, 256 КУпАП, порушено.

Так, у наданому до суду протоколі про адміністративне правопорушення № 00035 від 26.07.2021 року складеному стосовно ОСОБА_1 за ст.91 КУпАП містяться візуально помітні підчистки та виправлення у даті складення протоколу.

Крім того, в порушення вимог ст.254 КУпАП щодо обов`язку складання протоколу про адміністративне правопорушення не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, даний протокол було складено 26.07.2021 року, хоча, як вбачається з письмових та безпосередніх пояснень ОСОБА_2 (а.с.7) підстави для складання такого протоколу були наявні 13.07.2021 року, коли стосовно ОСОБА_1 фактично було складено протокол про адміністративне правопорушення серії МП №00033 від 13.07.2021 року, який до суду не направлявся (а.с.7).

Також, в порушення вимог ст.254 КУпАП щодо обов`язку посадової особи, яка складає протокол про адміністративне правопорушення скласти його у двох примірниках, один із яких під розписку вручити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, матеріали адміністративної справи відповідної розписки ОСОБА_1 про отримання нею другого примірника протоколу про адміністративне правопорушення, не містять, як і не містять даних про направлення його на адресу ОСОБА_1 .

Крім того, згідно наявного у протоколі про адміністративне правопорушення від 26.07.2021 року запису ОСОБА_1 відмовилась від його підпису.

Разом з тим, доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 була присутня під час складання зазначеного протоколу суду, і відмовилася від його підпису суду не надано.

Так, заслуханий у судовому засідання свідок ОСОБА_3 , письмові пояснення якого містяться у матеріалах адміністративної справи (а.с.8), і який підписав протокол про адміністративне правопорушення, не підтвердив факту присутності під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 а відтак її відмови від підписання даного проколу.

Інший свідок, що зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, хоча викликався до суду за адресою, вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення, однак згідно Довідки Укрпошта ф.20 від 15.10.2021 року за вказаною адресою зазначений свідок відсутній (а.с.46).

Свідок ОСОБА_5 , від імені якого міститься підпис у протоколі про адміністративне правопорушення від 26.07.2021 року, до суду не з`явився, і будь які дані щодо його адреси чи засобів зв`язку у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні.

Таким чином, у суду відсутні об`єктивні дані вважати, що ОСОБА_1 була присутня під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, і відмовилася від його підпису.

Крім того, в порушення положень ст.256 КУпАП щодо необхідності зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення, разом з іншими відомостями, дату і місце його складення, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків, Протокол про адміністративне правопорушення №00035 від 26.07.2021 року складений стосовно ОСОБА_1 за ст.91 КУпАП, вказаним вимогам закону не відповідає.

Так, у протоколі зазначено місце його складення, а саме, РЛП «Тілігульський», пересип лимана, 700 м. від автомобільної дороги Одеса-Миколаїв.

Однак, відомості про місце вчинення адміністративного правопорушення, до того ж, з посиланням на те, що місце вчинення адміністративного правопорушення знаходиться в межах території РЛП «Тілігульський», у протоколі про адміністративне правопорушення взагалі відсутні, хоча у даній конкретній справі це має першочергове значення для правильної кваліфікації дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та визначення суті адміністративного правопорушення.

Не містить також зазначений протокол про адміністративне правопорушення і даних про час вчинення адміністративного правопорушення, хоча вказана обставина є не тільки обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, а ще має суттєве значення для вирішення питання про можливість накладення адміністративного стягнення на особу, винну у вчиненні адміністративного правопорушення, з огляду на положення ст.38 КУпАП «Строки накладення адміністративного стягнення».

Крім того, при описі суті адміністративного правопорушення відсутнє безпосереднє посилання на те, що зазначені у протоколі роботи здійснила саме ОСОБА_1 , а незазначення адреси свідка ОСОБА_4 , чи його номеру засобу зв`язку у протоколі про адміністративне правопорушення унеможливило виклик до суду вказаного свідка для дачі пояснень по суті справи.

Таким чином, з огляду на встановлені порушення вимог КУпАП та прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які були допущені при оформленні матеріалів адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 за ст.91 КУпАП, суд, оцінючи доводи ОСОБА_1 та її захисника адвоката Коробченка Д.М. щодо визнання Протоколу про адміністративне правопорушення №00035 від 26.07.2021 року за ст.91 КУпАП стосовно ОСОБА_1 недопустимим доказом виходить з наступного.

За своїм значенням Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, що фіксує закінчення встановлення обставин адміністративного правопорушення, і не належить до документів довільної форми, а встановлює обов`язковий перелік відомостей та атрибутів, які повинні в ньому міститися. Підставою для складання протоколу є достатні дані, які свідчать про наявність в діянні особи ознак правопорушення.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У позиції Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні по справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року, зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

За змістом ст.279 КУпАП суд розглядає справу лише в межах обвинувачення, сформульованого в протоколі про адміністративне правопорушення.

Вимоги до змісту протоколу містяться в ст.256 КУпАП, з чого слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, який повинен відповідати певним вимогам, зокрема, містити відомості про суть адміністративного правопорушення (ч.1 ст.256 КУпАП).

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає (ч.1 ст.254 КУпАП та ч.2 ст.251 КУпАП), та не може бути перекладено на суд.

Проте, як убачається зі змісту протоколу, складеного стосовно ОСОБА_1 , у його тексті допущені виправлення і підчистки у даті складення протоколу, і його складено поза межами строку, встановленого ст.254 КУпАП.

Крім того, в порушення вимог ст.254 КУпАП протокол не складався у двох примірниках, один з яких мав бути вручений ОСОБА_1 .

Також, в порушення вимог ст.254 КУпАП протокол взагалі не містить відомостей про місце вчинення адміністративного правопорушення, зокрема відомостей, що воно знаходиться в межах території РЛП «Тілігульський», а також відомостей про час вчинення адміністративного правопорушення, адреси свідка ОСОБА_4 , номерів його засобів зв`язку.

Крім того, в описі суті адміністративного правопорушення відсутнє безпосереднє посилання на те, що зазначені у протоколі роботи здійснила саме ОСОБА_1 , а зроблений у протоколі запис про те, що ОСОБА_1 відмовилась від підпису протоколу не відповідає дійсності, що встановлено при розгляді даної справи.

У зв`язку з цим, суд вважає, що посадовою особою, яка склала зазначений протокол, також було допущено порушення вимог ст.256 КУпАП в частині необхідності роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її прав і обов`язків передбачених статтею 268 цього Кодексу, внаслідок чого, були істотно порушені процесуальні права ОСОБА_1 , зокрема, право знайомитися з матеріалами справи, право давати пояснення, право подавати докази, право заявляти клопотання, право на правову допомогою, тощо.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини дії суб`єкта владних повноважень щодо втручання чи обмеження прав людини повинні бути обґрунтованими, законними, необхідними, а втручання - пропорційним. Дискреційність повноважень органу влади повинна бути зведена до мінімуму, а логіка рішень органу влади повинна бути чіткою і зрозумілою, як і можливі наслідки таких дій. Особа не повинна відповідати за помилки, вчинені органом держави.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Рисовський проти України" (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) суд визнав незаконне та непропорційне втручання у права заявника, гарантовані статтею 1 Першого протоколу Конвенції. Суд у цьому рішенні підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Принцип "належного урядування" покладає на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку.

Таким чином, оскільки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення уповноваженою на це особою були допущені грубі чисельні порушення вимог ст.ст.254, 256 КУпАП та прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складений стосовно ОСОБА_1 . Протокол про адміністративне правопорушення №00035 від 26.07.2021 року за ст.91 КУпАП, на думку суду,не можна вважати належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП.

За таких обставин, у зв`язку з визнанням Протоколу про адміністративне правопорушення №00035 від 26.07.2021 року недопустимим доказом внаслідок допущенних порушень вимог закону та прав ОСОБА_1 , враховуючи вимоги ст.279 КУпАП щодо можливості розгляду справи про адміністративне правопорушення лише в межах обвинувачення, сформульованого в протоколі про адміністративне правопорушення, позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року, щодо відсутності у суду права самостійно редагувати викладену в протоколі фабулу адміністративного правопорушення та права відшукувати докази на користь обвинувачення, суд дійшов висновку про неможливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.91 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення за ст.91 КУпАП.

Разом з тим, дійшовши такого висновку, суд вважає за необхідне надати також правову оцінку іншим доказам у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.91 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого звинувачено у вчинені адміністративного правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу адмінправопорушника, що є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вказані положення Конституції України поширюються на доведення винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

З цього випливає, що обов`язок доводити винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення покладається на відповідних посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст.62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обовязком.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення повинен вирішити в тому числі питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої, їх законних представників і адвоката.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією статті 91 КУпАП за якою притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , передбачено адміністративну відповідальність за здійснення в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон, а також територій, зарезервованих для наступного заповідання, забороненої господарської та іншої діяльності, порушення інших вимог режиму цих територій та об`єктів, самовільна зміна їх меж, невжиття заходів для попередження і ліквідації негативних наслідків аварій або іншого шкідливого впливу на території та об`єкти природно-заповідного фонду.

У судовому засіданні і у наданих суду письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначала, що ніяких інших підготовчих чи будівельних робіт вона не здійснювала, у тому числі, робіт з знімання ґрунтового покриву чи інших земляних робіт.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП, крім Протоколу про адміністративне правопорушення №00035 від 26.07.2021 року, надано пояснення свідка ОСОБА_2 (а.с.7) та пояснення свідка ОСОБА_3 (а.с.8), які вони також надали суду безпосередньо у судовому засіданні, фотоматеріали на 2-х аркушах (а.с.9, 10) та Викопіювання з плану землекористування радгоспу «Росія» (а.с.16).

При цьому, інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП, суду не надано.

Разом з тим, як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_3 (а.с.8) свідок не підтвердив обставин причетності ОСОБА_1 до здійснення підготовчих чи будівельних робіт в межах РЛП «Тилігульський», а також факту її присутності під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Пояснення свідка ОСОБА_2 , який є керівником службової особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_6 , відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а (адміністративне провадження №К/9901/21241/18),від 29.04.2020 рокуу справі № 161/5372/17, не можуть вважатись обєктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який проводив перевірку.

Надані суду фотоматеріали на 2-х аркушах (а.с.9,10) також не підтверджують обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП, оскільки на них ОСОБА_1 взагалі не зафіксована.

Таким чином, жодних належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у складеному стосовно неї протоколі про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять.

При прийнятті рішення у даній справі про адміністративне правопорушення суд також звертає увагу на те, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП, характеризується прямим умислом.

За змістом ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що вона здійснювала свою діяльність згідно Рішення Коблівської сільської ради №62 від 05.07.2021 року, яким їй погоджено укладення угоди про відшкодування недоотриманих коштів (доходу) від використання земельної ділянки за фактичне землекористування із земель не наданих у користування площею 0,0050 га для комерційної діяльності під розміщення вейк-парку в межах населеного пункту села Коблево по вул.Набережній. На підтвердження своїх пояснень ОСОБА_1 надано копію зазначеного рішення (а.с.29).

У зв`язку з цим, підтримуючи правову позицію ОСОБА_1 у даній справі, адвокат Коробченко Д. М., в обґрунтування безпідставності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.91 КУпАП посилався на те, що межі території РЛП «Тилігульський» не встановлені в натурі, без чого не можливо достовірно встановити, що місце, де ОСОБА_1 з дозволу Коблівської сільської ради встановила металеві стійки, знаходиться в межах території РЛП «Тилігульський».

На підтвердження своїх доводів у цій частині заперечень адвокат Коробченко Д.М. посилався на письмову відповідь директора РЛП «Тилігульський» ОСОБА_2 від 20.08.2021 року на його адвокатський запит, який він долучив до матеріалів адміністративної справи, зі змісту якого вбачається відсутність встановлених меж парку (а.с.27).

Оцінюючи зазначені доводи захисника Василенко Ю.С. суд звертає увагу на наступні положення законодавства та обставини справи.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства.

До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно інформації, наведеної у Відповіді директора РЛП «Тилігульський» ОСОБА_2 від 20.08.2021 року адвокату Коробченко Д.М. на його адвокатський запит від 16.08.2021 року, у 2019-2020 р.р. на замовлення Управління екології та природних ресурсів Миколаївської облдержадміністрації розроблено та погоджено Проект зміни меж РЛП «Тилігульський», який планується винести на чергову сесію Миколаївської обласної ради на затвердження. Підставою для його розроблення було суттєве збільшення площі території парку через зміни в адміністративно-територіальному поділі областей, відсутність затвердженого Проекту землеустрою з організації та встановлення меж РЛП «Тилігульський», у зв`язку з чим останні не були внесені до Національної кадастрової системи. Зазначені матеріали нашій установі не передавалися. (а.с.27).

Таким чином, оскільки з матеріалів справи вбачається, що межі території РЛП «Тилігульський» на час розгляду зазначеної справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» не встановлені в натурі на місцевості, і не визначені відповідним, затвердженим у встановленому порядку, проектом створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду, на думку суду, обґрунтовані підстави для категоричного висновку, що ОСОБА_1 здійснювала свою діяльність саме в межах території РЛП «Тилігульський», і до того ж, усвідомлювала цю обставину, відсутні.

У зв`язку з цим, у суду також відсутні обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 в ході своєї діяльності усвідомлювала протиправний характер своїх дії, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, як це передбачено положеннями ст.10 КУпАП.

Відтак, наявність у діях ОСОБА_1 умислу є невстановленою.

Разом з тим, згідно диспозиції ст.91 КУпАП вина у формі умислу є обов`язковою складовою суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого зазначеною статтею КУпАП.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає недоведеною наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП, у зв`язку з чим, провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 252, 280, 283, п.1 ст. 284 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд Миколаївської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Повний текст постанови виготовлено 29 жовтня 2021 року.

Суддя: