Номер провадження 3/523/7224/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2021 р. м.Одеса

Суддя Суворовського районного суду міста Одеси Дяченко В.Г., розглянувши матеріали які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КпАП України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 039440 від 25.07.2021 року, ОСОБА_1 25.07.2021 року о 05 год. 25 хв. в м.Одеса, по вул. Заболотного, 2, керував транспортним засобом марки «Nissan Trail», номерний знак « НОМЕР_1 », з знаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, забарвлення обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився., чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

За керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду письмове пояснення в якому вказав про розгляд справи без його участі через карантинні заходи та що, вину у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнає. Зазначає, що під час зупинки працівниками поліції та оформлення протоколу поняті та свідки не залучались, пйого прохання щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичній установі було проігноровано. В стані алкогольного сп`яніння не перебував.

Дослідивши доказ, що наявний в матеріалах справи а саме відеозапис, на якому перші три хвилини наявний звук та відсутнє зображення учасників розмови, а з 4 хвилини запису взагалі відсутній звук, що не дає суду можливості перевірити обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, суд встановив відсутність у діях ОСОБА_1 події адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та кваліфікації визначеної працівником поліції відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Отже, наданий доказ відеозапис камер працівників поліції не є достатнім доказом на підтвердження інкримінованого правопорушення.

Прізвища свідків, які могли бути присутніми під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, відсутні в протоколі ДПР№039440, також відсутні їх письмові пояснення, що не дає можливість суду перевірити обставини викладені в зазначеному протоколі про адміністративне правопорушення.

Інших доказів правопорушення не надано.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є достатнім доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Аналіз положень ст. 266 КУпАП, «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду», затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 року № 1103 (в подальшому - Порядок 1103), «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року ( в подальшому - Інструкція 1452/735) та диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП дає підстави стверджувати про те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у виді відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння виникають після встановлення поліцейським факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції/вимоги про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у порядку та способами, що передбачені зазначеними вище нормативними документами, та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови, за доведеності інших обставин, які утворюють об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП, в редакції закону, який діяв станом на 16.01.2020 року, п.4 Порядку 1103 та п.6 розділу ІІ Інструкції 1452/735 огляд на стан сп`яніння, а відтак і відмова від проведення такого огляду із її подальшою фіксацією проводиться у присутності двох свідків.

Вищезазначене вказує на порушення процедури оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ст.130 КУпП, що визначається Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Крім того, аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину (адміністративного правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02),«Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, необхідно виходити з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Як зазначено в п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також положення ст.62 Конституції України про тлумачення сумнівів на користь особи, яка притягується до відповідальності, суддя вважає що, провадження в справі підлягає закриттю, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 24, 27, 40-1, 33, ст.130, 245, 251, 268, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити з підстав передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 10 - ти днів з дня винесення постанови.

Суддя