Провадження № 3/638/3742/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 листопада 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Котельнікової А.Р.,

захисників Олійника О.А., Носенка А.Ю.,

правопорушника ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

23 вересня 2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов матеріал про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом встановлено, що 13 вересня 2021 року о 04 год 50 хв у м. Харкові по вул. Сумській, 37, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mecedes-Benz E220D, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації руху. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатору Drager Alcotest 7510 та проїхати до медичного закладу КНП ХОР «ОНД» до лікаря-нарколога відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник Носенко Антон Юрійович надав суду заперечення на протокол, в яких провадження у справі просив закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, ця обставина підтверджена рішенням Іванківського районного суду Київської області від 01 жовтня 2021 року у справі №366/2580/21 та має преюдиційний характер, у зв`язку з чим доказуванню не підлягає. У стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не перебував, що підтверджується випискою №380 КНП ХОР «ОНД» від 13 вересня 2021 року. Зазначив, що поліцейським було порушено порядок застосування портативних відеореєстраторів, зокрема поліцейський примусово всупереч Інструкції №28/32999 вимикав звук відеозапису, а сам відеозапис не є безперервним, як того вимагає інструкція. Вважає відеозапис змонтованим та спотвореним, у зв`язку з чим є неналежним та недопустимим доказом. Також вважає рапорт поліцейського недопустимим доказом, оскільки той не містить жодного прохання, що суперечить Інструкції №650. Також зазначив незастосування до ОСОБА_1 заходів забезпечення адміністративних правопорушень у вигляді відсторонення від керування транспортним засобом, що свідчить про безпідставність та незаконність складення поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав, зазначив, що транспортним засобом не керував. Факт відмови від проходження огляду не заперечував.

Захисники Олійник О.А. та Носенко А.Ю. просили провадження у справі закрити з підстав, викладених у письмових запереченнях на протокол про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, знайшла своє підтвердження в суді та підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №189470 від 13 вересня 2021 року, яким зафіксовано факт порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13 вересня 2021 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації руху;

- поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 13 вересня 2021 року, відповідно до яких ОСОБА_1 13 вересня 2021 року керував автомобілем Mecedes-Benz E220D, державний номерний знак НОМЕР_1 , на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи медичному закладі в присутності останніх відмовився;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (конверт з назвою « НОМЕР_2 ОСОБА_4 »), з якого вбачається відмова ОСОБА_1 в присутності двох свідків від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі у лікаря-нарколога в КНП ХОР «ОНД».

Згідно підп. а) п. 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, який передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Особи, які порушують Правила дорожнього руху України, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 Правил дорожнього руху України).

Стаття ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

Вище перелічені докази у розумінні ст. 251 КУпАП України суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину у ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №189470 від 13 вересня 2021 року.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення суд оцінює критично як спосіб самозахисту, оскільки вважає, що винуватість останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується наведеними вище доказами, та розцінюється судом як намагання уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

Щодо доводів захисників про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, суд зазначає наступне.

В судовому засіданні, ОСОБА_1 підтвердив, що він дійсно приблизно за півгодини до приїзду поліцейських керував транспортним засобомMecedes-Benz E220D, державний номерний знак НОМЕР_1 , та, керуючи даним транспортним засобом, самостійно прибув за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 37. Проте на момент приїзду працівників поліції він не керував транспортним засобом та відмовився в присутності двох свідків від проходження огляду на стан сп`яніння. Тобто ані правопорушником, ані його захисниками не заперечувалося керування транспортним засобом та відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Разом з цим, суд враховує, що ОСОБА_1 06 жовтня 2010 року отримав посвідчення водія, перед цим склав іспит на знання вимог ПДР України, а тому, суд вбачає цей випадок, як свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Слід зазначити, що протокол складався внаслідок саме відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки поведінка водія давала підстави вважати, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Оскільки водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції, керуючись ч.1 ст. 130 КУпАП та п. 2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для залучення двох свідків та складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд критично ставиться до долученого захисником рішення Іванківського районного суду Київської області від 01 жовтня 2021 року у справі №366/2580/21 як доказу відсутності факту керування транспортним засобом, оскільки по-перше протокол складено, як зазначалось вище, за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а не за керування у стані алкогольного сп`яніння, а по-друге, суд у цій справі дійшов висновку не про відсутність факту керування ОСОБА_1 , а про те, що «органом (посадовою особою) не встановлено факту керування останнім транспортним засобом», що за своєю природою не є тотожним. Окрім того, суд наголошує, що предмет доказування, обсяг доказової бази, характер спірних правовідносин та порядок розгляду справи №366/2580/21 є відмінними від даної справи, у зв`язку з чим ухвалення у справі №366/2580/21 рішення не має наслідком встановлення безумовного факту відсутності складу правопорушення у даній справі.

Також судом враховано ту обставину, що зміст рішення суду від 01 жовтня 2021 року не спростовує пояснень ОСОБА_5 , наданих останнім у судовому засіданні 03 листопада 2021 року, а саме щодо керування останнім транспортним засобом.

Отже, твердження ОСОБА_5 та його захисників про те, що він не керував транспортним засобом є такими, що не відповідають дійсності та суд ставиться до них критично, оскільки факт керування транспортним засобом підтвердив ОСОБА_5 в судовому засіданні та підтверджується відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення та відомостями з рапорту командира взводу №2 роти№1 батальйону №4 УПП в Харкіаській області лейтенанта поліції Горбатенко В., а факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксований на відеозапису з нагрудних камер працівників поліції.

Доводи захисника про те, що наданий працівником поліції відеозапис переривається та на ньому частково відсутній звуковий супровід, суд до уваги не приймає, скільки жодних сумнівів у дійсності та достовірності зафіксованих на них обставин не встановлено.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про національну поліції» врегульовано застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та відповідно до положень статей 251, 252 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що той факт, що відеофіксація не велася безперервно, жодним чином не свідчить про неможливість прийняття відеозаписів у якості доказів, не спростовує встановлені обставини та не спростовує порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР.

Окрім того, суд враховує, що відеозапис відображає як візуальну, так і звукову складову запису під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Щодо невірного часу відмови від проходження огляду, відображеного на відеозапису, про що зазначено захисником у запереченнях, суд зазначає, що це не може бути підставою для відмови у прийнятті відеозаписів у якості доказів, оскільки дані відеозапису узгоджуються з іншими доказами у справі, а саме змістом протоколу, поясненнями свідків, та розцінюється судом як технічний недолік відеозапису, що не впливає на його доказове значення.

При цьому належить врахувати, що відеозапис працівників поліції не є єдиним доказом, завдяки якому зафіксовано адміністративне правопорушення. Визначальними є відомості протоколу про адміністративне правопорушення, який підписаний належним працівником поліції, свідками та пояснення свідків, що залучені у якості додатку до протоколу. На підставі відеозапису встановлюються додаткові відомості про адміністративне правопорушення.

На момент пропозиції працівників поліції щодо проходження відповідного огляду на місці або у медичному закладі у водія не було достатніх підстав відмовлятись від такої законної вимоги або ставити її під сумнів, а тому суд вважає доводи апелянта про відсутність підстав щодо медичного огляду безпідставними.

Оскільки поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції давала підстави вважати, що він має ознаки алкогольного сп`яніння і він відмовився від проходження огляду, працівники поліції, керуючись ч. 1 ст. 130 КупАП та п. 2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому доводи ОСОБА_1 та його захисників про те, що у працівників поліції не було підстав для складання протоколу, не можуть свідчити про порушення порядку складання проколу та фіксування наявних в ньому відомостей.

Суд не приймає до уваги долучену до справи копію Виписки №380 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» від 13 вересня 2021 року, оскільки предметом доказування у справі є саме відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння (порушення п. 2.5 ПДР України), а не керування останнім у стані сп`яніння (підп. «а» п. 2.9 ПДР України). Враховуючи, що Виписка №380 не стосується предмету доказування, тому відсутні підстави для її врахування при розгляді справи. Окрім того, судом враховано, що огляд проведено о 13:00 год 13 вересня 2021 року, тобто після спливу двох годин з моменту виявлення підстав для огляду, форма відображення результату огляду (Виписка замість Висновку) та порядок його проходження (відсутність поліцейського при огляді) не відповідають вимогам ст. 266 КУпАП, а тому є недопустимим доказом.

Доводи захисника про те, що Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не потрібно було складати та долучати до матеріалів справи, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог Інструкції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. (пункт 12, 8 Розділу ІІ).

Тобто поліцейський у даному випадку після виявлення у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації руху, був зобов`язаний направити особу на огляд про що скласти відповідне Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що у даному випадку і було зроблено.

Таким чином, відсутні підстави для неврахування Направлення від 13 вересня 2021 року як доказу винуватості ОСОБА_1 при вирішення цієї справи.

Доводи захисника про те, що пояснення свідків написані однаковим почерком не заслуговують на увагу, оскільки зміст пояснень узгоджується з іншими матеріалами справи, в них містяться особисті підписи свідків із зазначенням дати, прізвища, ініціалів та помітки «З моїх слів записано вірно, прочитано».

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд погоджується з доводами захисника про те, що до ОСОБА_1 слід було застосувати захід забезпечення адміністративних правопорушень у вигляді відсторонення від керування транспортним засобом, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Однак, незастосування даного превентивного заходу не впливає на наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягає у порушенні п. 2.5 ПДР України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При призначенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення згідно зі ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

На підставі вищевказаного, з урахуванням особи, ступеню вини, а також характеру вчиненого правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 40-1,ч. 1 ст. 130, 245, 251, 283, 284, 285, 289, 294 КУпАП, ст. ст. 4,9 Закону України "Про судовий збір", суд

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення в виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Повний текст постанови проголошено 05 листопада 2021 року о 10 год 00 хв.

Суддя І.П. Латка