Справа №949/1029/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 року м. Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Отупор К.М., за участю адвоката Ковташа В.Д., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого фізичною особою-підприємцем, жителя АДРЕСА_1 ,

за статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Права та обов`язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 роз`яснені.

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №134735 від 30 липня 2021 року вбачається, що 29 липня 2021 року о 17:00 год., в м. Житомир по вул. Параджанова, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки "DAF FT XF 105.410, з номерним знаком НОМЕР_1 з напівпричепом з номерним знаком НОМЕР_2 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце події.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а також на розгляді справи в суді ОСОБА_1 пояснив, що водій маршрутного таксі марки "Рута-25", з номерним знаком НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , раптово, без подання сигналу правим світловим покажчиком повороту здійснив зупинку для висадки пасажирів. Переконавшись у відсутності транспортного засобу, який рухається у зустрічному напрямку, з метою уникнення зіткнення, він здійснив об`їзд перешкоди (маршрутного таксі) та зупинився. Після чого він оглянув тягач та напівпричеп і не виявив жодних пошкоджень. Водій маршрутного таксі ОСОБА_2 , не виходячи з нього, продовжував посадку та висадку пасажирів. Видимих пошкоджень на маршрутному таксі він не виявив та жодних претензій від водія маршрутного таксі до нього не надходило. Тому, він продовжив рух на своєму транспортному засобі. Наступного дня до нього зателефонували з поліції та повідомили про необхідність з`явитися для розгляду справи. Лише, після прибуття до УПП у Житомирській області, від працівників поліції він дізнався про дорожньо-транспортну пригоду, до даного часу він і не здогадувався, що є учасником ДТП.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Ковташ В.Д. в судовому засіданні пояснив, що аналізуючи диспозицію статті 122-4 КУпАП можна зробити висновок, що суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП можливе лише у випадку наявності всіх елементів складу адміністративного правопорушення.

Оскільки водій транспортного засобу марки "Рута-25", номерний знак НОМЕР_3 , завчасно не увімкнув лівий покажчик повороту перед зупинкою, то ОСОБА_1 не мав змоги передбачити його дії та вжити заходів для обрання безпечного інтервалу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Аналізуючи диспозицію статті 122-4 КУпАП, захисник Ковташ В.Д.зазначив, що можна зробити висновок, що суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП можливе лише у випадку наявності всіх елементів складу адміністративного правопорушення.

А тому виходячи з того, що ОСОБА_1 лише після прибуття до УПП у Житомирській області від працівників поліції дізнався про його причетність до дорожньо-транспортної пригоди, то в його діях відсутній прямий умисел. Тобто в його діях відсутній такий елемент адміністративного правопорушення як суб`єктивна сторона.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Ковташа В.Д., повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить такого висновку.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Згідно статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, серед іншого при розгляді справи про адміністративне правопорушення слід з`ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Склад правопорушення містить в собі: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно встановити наявність об`єктивної та суб`єктивної сторони даного правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно з пунктом 1.1 Правил дорожнього руху, вони, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктами 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Згідно пунктів 9.2а, 9.4. Правил дорожнього руху, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед початком руху і зупинкою. Подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Так, як водій транспортного засобу марки "Рута-25", номерний знак НОМЕР_3 , завчасно не увімкнув лівий покажчик повороту перед зупинкою, то ОСОБА_1 не мав змоги передбачити його дії та вжити заходів для обрання безпечного інтервалу.

Відповідно до підпункту а п.2.10 ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Статтею 122-4 КУпАП залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Аналізуючи диспозицію статті 122-4 КУпАП можна зробити висновок, що суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП можливе лише у випадку наявності всіх елементів складу адміністративного правопорушення.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 за №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Отже, згідно з вимогами ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного та виходячи з того, що ОСОБА_1 лише, після прибуття до УПП у Житомирській області, від працівників поліції, дізнався про його причетність до дорожньо-транспортної пригоди, то в його діях відсутній прямий умисел. Тобто в його діях відсутній такий елемент адміністративного правопорушення як суб`єктивна сторона.

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищезазначені обставини справи, суд вважає, що провадження у даній справі слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись пунктом 1 статтті 247, статтями 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження в справі щодо ОСОБА_1 за статтею 122-4 Кодексу України про адміністративне правопорушення, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, представником потерпілого до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення постанови. постанови.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду Отупор К.М.