Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/1765/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2021 року

Суддя Сарненського районного суду Рівненської області - ВЕДЯНІНА Т.О. розглянувши матеріали, які надійшли від УПП в Рівненській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності,

права, передбачені ст.268 КУпАП та зміст ст.63 Конституції України роз`яснено,

за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 05 червня 2021 року цього ж числа о 06 год. 02 хв. ОСОБА_2 по вул. Варшавській м.Сарни Рівненської області, керував транспортним засобом автомобілем марки «TOYOTA LAND CRUISER 200» р.н.з. НОМЕР_1 в з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alkotest 0241» та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні вказаного вище правопорушення не визнав, пояснив, що транспортним засобом за вказаних вище обставин не керував, працівники поліції авто, на якому він рухався в якості пасажира, не зупиняли, а підійшли на автозаправній станції.

Згідно із фабулою ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказаною нормою наступає при керуванні транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само при відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огладу на стан сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім цього, відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Із протоколу про адміністративне правопорушення від 05 червня 2021 року вбачається, що ОСОБА_2 інкриміновано керування транспортним засобом з ознаками сп`яніння.

Однак, відповідно до письмових пояснень, наявних у цьому протоколі про адміністративне правопорушення останній, як і в судовому засіданні, заперечував свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Із наданого суду акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 05 червеня 2021 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05 червня 2021 року, а також письмових пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 встановлено, що ОСОБА_2 дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України зобов`язують пройти огляд на стан сп`яніння саме водія транспортного засобу, тобто, особу, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії (п.1.10 Правил).

ОСОБА_2 заперечував факт його керування транспортним засобом та факт зупинки під час цього транспортного засобу - автомобіля марки «TOYOTA LAND CRUISER 200» р.н.з. НОМЕР_1 , працівниками поліції.

Із переглянутого судом відеозапису, наданого до матеріалів справи, встановлено, що вказаний запис містить частину відео, на якому зафіксовано фат в`їзду автомобіля, по типу марки «TOYOTA LAND CRUISER 200» (номерний знак та модель авто на відео не ідентифікуються) та його зупинка на місці для паркування.

Таким чином, зупинка транспортного засобу працівниками поліції дійсно не здійснювалась.

Фіксації того, хто саме перебуває за кермом автомобіля відео не містить.

Крім цього, відповідно до наявного в матеріалах рапорту поліцейського Ражика Т. останній доповідає, що за отриманим працівниками поліції орієнтуванням, вони підійшли на автозаправній станції до водія автомобіля марки «TOYOTA LAND CRUISER 200» р.н.з. НОМЕР_1 , який перебував з ознаками алкогольного сп`яніння.

Вказаний доказ доводить, що зупинка транспортного засобу під час керування працівниками поліції не здійснювалась, яким саме чином було встановлено факт керування автомобілем автомобіля марки «TOYOTA LAND CRUISER 200» р.н.з. НОМЕР_1 саме особою, що притягується до адміністративної відповідальності із матеріалів справи не вбачається (особи, які повідомили про факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом із ознаками сп`яніння не опитані).

Також, під час перегляду наявного в матеріалах справи відеозапису, який складається із окремих частин, встановлено, що під час спілкування ОСОБА_2 із працівниками поліції, що мало місце на території АЗС «ОККО», до них підходив інший чоловік, який надавав посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіля марки «TOYOTA LAND CRUISER 200». Вказана особа працівниками поліції з приводу можливого керування транспортним засобом ОСОБА_2 не допитана. Обставини, за яких, в такому випадку, було передано останнім керування транспортним засобом особі, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, працівникми поліції не з`ясовувались.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Під час перегляду відеоматеріалів оптичного диску встановлено, що на диску міститься нарізка з місця зупинки автомобіля, яка складається з кількох відео файлів, зокрема на диску містяться частини відеозапису, на яких ОСОБА_2 погоджується проходити огляд на стан сп`яніння на території автозаправної станції, в подальшому така ж пропозиція щодо проходження огляду на стан сп`яніння від працівників поліції зафіксована вже у медичному закладі.

Відповідно до п.5. «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1026 від 18 грудня 2018 року - включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Всупереч зазначеним вимогам, з дослідженого судом відеозапису встановлено, що відеозапис не вівся безперервно.

Отже, оскільки наданими суду доказами не доведено факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає не доведеною винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.283, 284, ч.1 ст.130 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 ) до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя