Справа № 557/1291/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року смт Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Тишкун П.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділення поліції №5 Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області, про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підприємця

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 635645 від 22.07.2021 р., 22.07.2021 року о 18 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 громадянин ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство відносно своєї дитини гр. ОСОБА_3 , 2014 р.н., а саме психологічне насильство, що полягало у психологічному тиску на дитину, примушуванні до виконання певних дій всупереч бажання дитини, чим порушив ЗУ «Про запобігання та протидію домашнього насильства» від 07.12.2017 року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 та його захисник Дубчак Л.С. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином. Захисник Волощука М.А. подала до суду письмові пояснення у справі., відповідно до яких вважає, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.173-2 КУпАП слід закрити за відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення. Свою позицію обгрунтовує тим, що у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано, які саме дії ОСОБА_1 у розумінні ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» могли бути визнані психологічним насильством. Матеріали справи не містять жодних доказів про будь які конкретні дії чи вчинки ОСОБА_1 , які можна було кваліфікувати як домашнє насильство (психологічне) та які б містили склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП. Навпаки ОСОБА_1 любить доньку, піклується про її розвиток та стан здоров`я, цікавиться її вихованням. Проте, з матір`ю дитини у них неприязні стосунки і вона усіляко намагається завдати моральних страждань, як батьку дитини так і самій дитині, налаштовує її проти батька. Дитина ж проживає з матір`ю і піддається її впливу.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Основним для вирішення справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення складу правопорушення. Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч. 1 ст.173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

У відповідності дост.252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст.251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Перекладення такого обов`язку на суд чинним законодавством не передбачено.

Так, з письмових пояснень законного представника малолітньої потерпілої - ОСОБА_4 від 25.06.2021 року вбачається, що рішенням суду місце проживання малолітньої доньки визначено з нею. Бувший чоловік ОСОБА_1 відвідує їх спільну доньку, але щоразу вчиняє на неї психологічний тиск, примушує вживати лікувальні препарати, кричить, змушує перебувати поряд з ним. При цьому її та її батьків постійно звинувачує у неналежному виконанні батьківських обов`язків. В результаті такого тиску донька боїться батька, їй некомфортно від того, що він примушує її робити, вона запитує коли він піде (а.с.4-6).

З письмових пояснень ОСОБА_5 від 27.06.2021 року вбачається, що вона є бабусею малолітньої потерпілої ОСОБА_3 . Під час побачень з донькою ОСОБА_1 змушує її навчатись та вивчати французьку мову, дитина неохоче спілкується з батьком (а.с.13).

З письмових пояснень малолітньої ОСОБА_3 від 27.06.2021 року вбачається, що під час побачень батько дає їй ліки неприємного смаку, навчає французької мови, арифметики, що їй не подобається та вимагає, щоб вона його обіймала (а.с.14).

Статтею 1 Закону України від 7грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено поняття домашнього і психологічного насильства, а саме:

«3) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь

14) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи».

Зі змісту статті 173-2 КУпАП вбачається, що до адміністративної відповідальності можна притягнути особу лише за умисно вчинене правопорушення.

Умисним є правопорушення, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Проте, обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП є вчинення не будь-яких діянь зазначених у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а лише тих, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З системного аналізу діючого законодавства встановлено, що ознаками завдання шкоди психологічному здоров`ю потерпілого є звернення за психологічною допомогою, наявність скарг психосоматичного характеру, страхи, необумовлена тривожність, відчуття безпорадності, залякування, погрози виконання певних дій потерпілою під тиском кривдника, надмірне збудження, безсоння тощо.

Між тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №635645 від 22.07.2021 року, який було складено щодо ОСОБА_1 , не містять у собі беззаперечних та об`єктивних даних, які б дозволили зробити висновок про вчинення останнім домашнього насильства психологічного характеру, а саме про вчинення таких дій відносно малолітньої потерпілої ОСОБА_3 .

Зокрема у згаданому вище протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що: «громадянин ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство відносно своєї дитини гр. ОСОБА_3 ,2014 р.н., а саме психологічне насильство, що полягало у психологічному тиску на дитину, примушуванні до виконання певних дій всупереч бажання дитини».

Водночас, обставини домашнього насильства, описані у згаданому протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому не лише не конкретизовано дії, які свідчать про характер вчиненого психологічного насильства відносно малолітньої ОСОБА_3 , а й про можливість завдання чи завдання внаслідок цього шкоди її психічному здоров`ю.

Більш того, як вбачається з матеріалів справи, фактично єдиною підставою для складання вищевказаного протоколу стала заява ОСОБА_4 від 25.06.2021 року (а.с.3).

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП до протоколу долучено не було і до суду не надавалось.

Суд звертає увагу, що із пояснень пояснень неповнолітньої ОСОБА_7 , доданих до матеріалів справи, вбачається, що діями, які ніби то заподіяли шкоду її психічному здоров`ю, було те, що батько навчав її французької мови, інших наук (арифметики), давав їй ліки.

Суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч.ч 2 та 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Таким чином, піклування про здоров`я дитини, навчання її наукам, мовам є обов`язком батьків більш, ніж правом.

Навчання ж неповнолітньої ОСОБА_8 французької мови має особливе значення з огляду на наявність у неї громадянства Франції, що в дорослому віці дозволить їй обрати місцем проживання цю країну, і знання мови відіграватиме при цьому визначальне значення.

Нерозуміння малолітньою дитиною важливості цих моментів не робить їх насильством.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії» Європейський суд з прав людини зауважив, що «…при розглядісправи суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з викладеного ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки «поза розумним сумнівом» належними та допустимими доказами вина останнього не доведена, а обставини зазначені в протоколі - не підтверджені.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, встановлені обставини справи, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст.ст.173-2 ч.1, 245, 247 ч.1 п.1, 252, 280, 283 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду .

Суддя П.В.Тишкун