Єдиний унікальний номер справи 333/4763/21
Номер провадження 3/333/1924/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 листопада 2021 року місто Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Стоматов Е.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 04 липня 2021 року серії ААБ від 267878, 04 липня 2021 року о 22 годині 16 хвилин, водій ОСОБА_1 , в місті Запоріжжя,вул.. Оріхівське шосе, буд. 1-В, керував транспортним засобом автомобілем ЗАЗ 1102, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роти, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та із застосуванням спеціалізованого технічного засобу Alcotest Drager 6820 та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Від керування транспортним засобом відсторонений.

У ході розгляду адміністративної справи захисник адвокат Сандак І.А.,пояснила, що ОСОБА_1 вину не визнає в повному обсязі та надала наступні пояснення. З вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 керував своїм автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. З матеріалів відеозапису вбачається, що патрульні, які зупинили авто ОСОБА_1 по- перше, не пояснили належним чином причини зупинки його транспортного засобу. Так з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 після зупинки авто підійшовши до патрульних та запитує, «Я что-то нарушил?» (мовою з відеозапису) і один із патрульних відповів - «Ні». По-друге, жодний з патрульних, які зупинили водія, не зазначив своє прізвище ім`я по-батькові та не повідомив своє звання. По-третє, патрульний, який наполягав на проведенні огляду на стан сп`яніння не повідомив ОСОБА_1 по яким ознакам він прийшов до висновку, що той перебуває у стані алкогольного сп`яніння, хоча особа спитала по яким ознакам патрульний зробив такий висновок. Та останнє, патрульний при відмові ОСОБА_1 від огляду на місці на виявлення ознак сп`яніння не запропонував останньому пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я. Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015р. № 1452/735, зареєстрована у Мін`юсті 11.11.2015р. № 1413/27858, надалі - Інструкція).

Так, згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування; лікарем закладу охорони здоров`я. Пункт 7 Інструкції передбачає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, відповідно до ст. 266 КУпАП

Означені норми Інструкції узгоджуються із пунктом 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008р. № 1103 (надалі Порядок).

Таким чином, вказана Інструкція та Порядок передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі і осіб, які керують т/з, і що встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

З відео-доказу адміністративного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 зазначив, що йому не пропонував поліцейський проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, після того як водій відмовився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки т/з, а також ОСОБА_1 зазначив на відео, що від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі він не відмовлявся.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 266 КУпАП слідує, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

ОСОБА_1 після складення адміністративного протоколу самостійно, у межах двох годин з моменту зупинки його т/з та складення адміністративного протоколу, поїхав до закладу охорони здоров`я, де пройшов медичний огляд на стан сп`яніння. Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що зніжують увагу та швидкість реакції, що складений о 00 год.30 хв., у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено.

Після цієї події ОСОБА_1 ще двічі у вересні зупиняли патрульні з вимогою пройти огляд на стан сп`яніння. За результатами таких оглядів складено висновки від 04.09.2021р. та від 12.09.2021р., які підтверджують, що ознак сп`яніння у особи не виявлено.

В матеріалах справи про адміністративне порушення відсутні будь-які докази щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування авто після описаної події та передачі цього автомобіля для керування іншій особі.

В даних умовах є незрозумілим з яких підстав був зупинений водій. В рапорті поліцейського не вказана жодна з причин, що зазначені в ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», якими передбачено вичерпний перелік підстав зупинки т/з, а тому з огляду на вказане не залишається сумнівів в суб`єктивності дій поліцейських, які використовуючи нікчемний привід завуалювали його під законний привід, зупинили водія і пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, що в сукупності підтверджує обставини його безпідставного зупинення поліцейськими.

З вищевикладеного вбачається, що поліцейськими порушені вимоги ст. 266 КУпАП, а також Інструкції та Порядку, що не може не свідчити про те, що в такому випадку протокол про адміністративне правопорушення є таким, що складений з істотними недоліками та ураховуючи означене і відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення у діях водія ОСОБА_1 .

Вислухавши думку особи, що притягається до адміністративної відповідальності та його захисника дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Так, п. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, проходження до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, так як передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання. Склад правопорушення в діях водія є закінченим вже з моменту його відмови від проходження обстеження.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі -Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Відповідно до п. 8 розділу ІІ Інструкції, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Пункт 6 розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі - Інструкція 2) передбачає, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, проходження до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, так як передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання. Склад правопорушення в діях водія є закінченим вже з моменту його відмови від проходження обстеження.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, відеозапису, з якого вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Також суду було надано висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 3504, складеного 05 липня 2021 року о 00 год. 30 хв. Відповідно до нього ОСОБА_1 04 липня 2021 року о 23 год. 50 хв. пройшов огляд на стан сп`яніння, ознак на стан сп`яніння виявлено не було.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Держава має організувати свою правову систему таким чином, щоб їх правоохоронні органи могли дотримуватись зобов`язань щодо уникнення порушень прав і свобод людини, принципу верховенства права, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини.

Таким чином, оскільки відомості зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 267878 від 04 липня 2021 року, містять розбіжності з обставинами вчинення адміністративного правопорушення, зафіксованими на відеозаписі подій, які відбувалися 04 липня 2021 року за участю водія ОСОБА_1 , протокол про адміністративне правопорушення не може бути предметом судового розгляду, оскільки викликає обґрунтовані сумніви, які, відповідно до положень ч.3 ст.62 Конституції України, тлумачаться на користь водія ОСОБА_1 ..

З наведених вище обставин та враховуючи правове значення протоколу про адміністративне правопорушення, який не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, а також є доказом в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, суд приходить до висновку, що зазначені в протоколі адміністративного правопорушення та в матеріалах справи докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є не достатніми, для визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не підтверджена наявними доказами безсумнівно, відтак суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130,ст. ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальність, її законним представником, захисником, потерпілим або його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя Е.Г.Стоматов