Справа № 402/887/20
Провадження № 3/517/5/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2021 року смт. Захарівка

Суддя Фрунзівського районного суду Одеської області Тростенюк В.А., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника: адвоката Твердохліб В.Ю.,розглянувши матеріали, які надійшли від Ульяновського районного суду Кіровоградської області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер невідомий, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2020 року до Фрунзівського районного суду Одеської області за підсудністю з Ульяновського районного суду Кіровоградської області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 012228 від 10 жовтня 2020 року встановлено, що 10 жовтня 2020 року біля 17 год. 40 хв. гр. ОСОБА_1 , на автодорозі Київ-Одеса П-05 247 км. 279 м. керуючи автомобілем «DAF FTS 95.430», номерний знак НОМЕР_1 , який буксирував причіп контейнеровоз KROME SOC27, номерний знак НОМЕР_2 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості, безпечний інтервал та дистанцію, перед початком перестроювання в праву смугу ряду, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai Tucson», номерний знак НОМЕР_3 , вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1, 12.1, 13.1 ПДР України.

ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав. Суду пояснював, що він Правил дорожнього руху не порушував і відповідно в матеріалах справи відсутні докази його вини у вчиненні вказаного правопорушення, просив суд провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Адвокат Твердохліб В.Ю. стверджував, що на замовлення ОСОБА_1 судовим експертом ЦЕКК Міністерства юстиції України Чернявським А.І. 05.01.2021 року було складено висновок № 11210200 автотехнічного експертного дослідження обставин зіткнення автомобілів DAF FTS 95.430 р/н НОМЕР_1 і Hyundai Tucson р/н НОМЕР_3 з висновку якого вбачається, що ОСОБА_1 не є винуватим у вчиненні вказаної ДТП. Вважав за необхідне провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

В вину ОСОБА_1 ставиться порушення ст. 124 КУпАП, а саме порушення ним, як учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, а саме п. 10.1, 12.1, 13.1 ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Стаття 124 КУпАП є бланкетною та відсилає до іншого нормативно-правового акта, а саме до Постанови КМ України № 1306 від 10.10.2001 «Про Правила дорожнього руху», згідно з п. 10.1 яких, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно ч. 1 ст. 9 КпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21.07.2011 року по справі «Коробов проти України»).

Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В підтвердження вини ОСОБА_1 суду надано, протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 012228 від 10 жовтня 2020 року, схемою місця ДТП, яка сталася 10.10.2020 року о 17 год. 40 хв. на а/д Київ-Одеса 247 кв. +279 м., поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 10.10.2020 року, рапортом Благовіщенського ВП Гайворонського В ГУНП в Кіровоградській області від 10.10.2020 року та фотознімками (а.с. 1-2, 4-6, 8-16).

На замовлення ОСОБА_1 судовим експертом ЦЕКК Міністерства юстиції України Чернявським А.І. 05.01.2021 року було складено висновок № 11210200 автотехнічного експертного дослідження обставин зіткнення автомобілів DAF FTS 95.430 р/н НОМЕР_1 і Hyundai Tucson р/н НОМЕР_3 .

За наслідками розгляду даного дослідження судовий експерт дійшов висновку про те, що в рамках заданої версії розвитку обставин події дії водія автомобіля Hyundai Tucson р/н НОМЕР_3 , перед зміною напрямку руху регламентувалися вимогами п. 10.1 ПДР України, відповідно до яких їй слід було переконатися, що це буде безпечним для інших учасників, зокрема, виявивши автомобіль DAF FTS 95.430 р/н НОМЕР_1 , який знаходився в правій смузі, на яку вона здійснювала виїзд, їй слід було в рамках вимог п. 10.2 ПДР України відмовитися від виконання маневру.

Будь-яких чинників технічного характеру, які перешкоджали б водієві автомобіля Hyundai Tucson р/н НОМЕР_3 виконати свої належні дії, запобігши тим самим настанню події, що розглядається, з наданих на дослідження матеріалів справи не вбачається.

В рамках заданої версії розвитку обставин події з технічної точки зору її наступ не залежав від односторонніх, адекватних, регламентованих вимогами ПДР дій водія автомобіля DAF FTS 95.430 р/н НОМЕР_1 . Отже, питання про його належні дії і наявність або відсутність у нього технічної можливості запобігти зіткненню позбавлені технічного сенсу.

Дії водія автомобіля Hyundai Tucson р/н НОМЕР_3 всупереч вимогам п. 10.1 та 10.2 ПДР України з технічної точки зору були необхідними і достатніми умовами настання розглянутої події, а, отже, є технічною причинною його настання.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

За змістом ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно, суд приходить до висновку, що перед судом не доведено недотримання ОСОБА_1 п. 10.1, 12.1, 13.1 ПДР України.

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Беручи до уваги викладене, за відсутності в матеріалах справи необхідних вихідних даних, які мали б бути визначені та закріплені органом, який здійснював складення протоколу про адміністративне правопорушення, відсутності інших доказів, які б поза розумним сумнівом доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, суд приходить до висновку про недоведеність перед судом вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення.

Відсутність одного елементу складу адміністративного правопорушення, свідчить про відсутність складу правопорушення.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд вважає, що справу слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 124, 256, 247, 251, 252, 279, 283-284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: