ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

у справі про адміністративне правопорушення

08 листопада 2021 р. . м. Марганець

Суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області Янжула О.С., секретар Котова Н.С., за участі особи, відносно якої складено матеріал ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Відділення №1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ФОП « ОСОБА_2 », зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відділенням №1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області направлено до Марганецького міського суду Дніпропетровської області адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 878614, 30 серпня 2021 року о 16-00 год. на цвинтарі, розташованому поряд з провулком Нікопольським в м. Марганець, ОСОБА_1 , на грунті виниклих неприязних відносин, висловлювався нецензурною лайкою в адресу громадянина ОСОБА_3 , дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 173 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

При наданні пояснень у судовому засіданні, ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснила, що він займається підприємницькою діяльністю, а саме, здійснює ритуальні послуги. До нього звернувся клієнт ОСОБА_4 , який займався похованням свого родича. Він зателефонував ОСОБА_5 та узгодив з ним місце поховання. ОСОБА_4 прибувши на цвинтар, зустрівся з ОСОБА_6 , який почав вимагати в нього додаткові кошти, для того, щоб яма була викопана у зручному для нього місці. ОСОБА_7 зателефонував йому та попросив приїхати. Приїхавши на місце, між ним та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, оскільки схожі ситуації виникали неодноразово, а саме клієнти скаржились йому, що ОСОБА_6 вимагає додаткові гроші на захоронення. Нецензурною лайкою він не висловлювався, руками нікого не бив. ОСОБА_6 через деякий час виступив на місцевому телебаченні, та закликав жителів міста Марганець не користуватися послугами ФОП ОСОБА_8 . Вважає, що дана конфліктна ситуація була штучно створена, для того, щоб перешкоджати йому займатися господарською діяльністю. Відео звернення ОСОБА_6 до жителів міста, надав для огляду у судовому засіданні. Просив справу відносно нього закрити.

Потерпілий ОСОБА_9 в судові засідання систематично не з`являвся, про слухання справи повідомлений належним чином.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що є працівником ВП №1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області. В нього на розгляді перебувала заява ОСОБА_9 про нанесення йому тілесних ушкоджень громадянином ОСОБА_2 . За результатами перевірки був допитаний потерпілий ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та двоє свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_7 . За результатами перевірки факт нанесення тілесних ушкоджень не знайшов свого підтвердження, ним складено адміністративний протокол по ст 173 КУпАП та направлено до суду. Свідка ОСОБА_11 для дачі пояснень він до поліції не викликав, його привів сам ОСОБА_6 . Зазначив у судовому засіданні, що інших доказів по справі не зібрано, всі докази наявні в матеріалах справи.

Вивчивши всі наявні докази, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка, оглянувши відеоматеріал, наданий ОСОБА_1 у судовому засіданні, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення, в якості доказу вини ОСОБА_1 додано письмові пояснення ОСОБА_9 , відповідно до яких він зазначив, що ОСОБА_1 взяв його правою рукою за шию та почав давити, та далі вдарив на відмаш йому лівою рукою у бік його щоки, також додав, що ОСОБА_2 погрожував йому фізичною розправою. Також додано пояснення свідка ОСОБА_12 , згідно яких він повідомив, що перебував на Максимівському цвинтарі, через декілька могил від нього, він бачив, що два чоловіки розмовляли на підвищених тонах, похилий чоловік кричав та схопив за шию молодшого хлопця, висловлювався в його адресу нецензурною лайкою, потім начебто махнув долонею біля обличчя, вказані пояснення не є достатнім доказом для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, так як дані пояснення не містять посилань на те, що саме ОСОБА_1 вчиняв незаконні дії, пояснення ОСОБА_9 також не можуть розцінюватись судом як незацікавлені, оскільки він перебуває з ОСОБА_13 в неприязних відносинах, в конфлікті, що виник на грунті зайняття господарською діяльністю. В судове засідання, для допиту їх в якості потерпілого та свідка, вказані особи не з`явилися.

Також до протоколу про адміністративне правопорушення, в якості доказу вини ОСОБА_1 додано письмові пояснення ОСОБА_4 , які в свою чергу, спростовують а не доказують вину ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_4 вказує, що ОСОБА_2 нікого в обличчя не бив, за шию не хапав та біля обличчя руками не махав.

Посадовою особою, якою було складено протокол про адміністративне правопорушення, суду ніяких інших доказів, які б підтверджували провину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП надано не було, в судовому засіданні підтвердив, що це всі наявні докази, які були ним зібрані, зазначив, що додаткових матеріалів чи доказів немає, у зв`язку з чим суд не має можливості встановити наявність даної події.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 3 ст.62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свободі протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши відеоматеріал, наданий ОСОБА_1 та враховуючи вище проведений аналіз доказів, беручи до уваги той факт, що потерпілий та свідок ОСОБА_12 в судові засідання систематично не з`являлися, враховуючи пояснення ОСОБА_1 , суд вважає доводи останнього на свій захист обґрунтованими, а його звинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, які наведені в протоколі про адміністративне правопорушення такими, що не знайшли свого підтвердження в суді.

Відповідно до п. 1ст. 247 КпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суд вважає необхідним провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляцій-ним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: О. С. Янжула