ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1556/21 Справа № 202/5299/21 Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 вересня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КупАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у сумі 850 грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 454,00 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

прокурора Панібрата В.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 вересня 2021 року згідно витягу з протоколу першої сесії сьомого скликання Дніпропетровської обласної ради від 08 грудня 2020 року було обрано депутатом Дніпропетровської обласної ради та визнано повноваження ОСОБА_1 .

Відповідно до п.п. б п.1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" депутатів місцевих рад віднесено до суб`єктів, на яких поширюється дія вказаного закону.

Отже, ОСОБА_1 , будучи депутатом Дніпропетровської обласної ради, згідно з п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону є суб`єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень і правопорушень, пов`язаних з корупцією, та суб`єктом декларування відповідно до ст. 1 Закону.

Тобто ОСОБА_1 , будучи депутатом Дніпропетровської обласної ради, набув обов`язку електронного декларування з 01 січня 2021 року.

Відповідно до результатів пошуку у Єдиному державному реєстрі декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питань запобіганню корупції встановлено, що ОСОБА_1 подав щорічну декларацію за 2020 рік 29 квітня 2021 року о 13 годині 37 хвилин.

Таким чином ОСОБА_1 , будучи депутатом Дніпропетровської обласної ради, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" та рішення Національного агентства з питань запобігання корупції «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи відповідну технічну можливість, шляхом вчинення відповідних дій, спрямованих на подачу та заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобіганню корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, без поважних причин, несвоєчасно, тобто поза межами терміну подачі щорічної декларації за 2020 рік (до 01 квітня 2021 року), 29 квітня 2021 року о 13.37 год. подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2020 рік.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення містить відомості, які не відповідають фактичним обставинам справи, зокрема, дата вчинення правопорушення 20 серпня 2021 рік, що суперечить вимогам ст. 51-2 Закону України Про запобігання корупції та ч.ч. 4,6 Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України Про запобігання корупції та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, затверджених рішенням НАЗК №19 від 06 вересня 2016 року. Вказує, що всупереч зазначенню у протоколі про відсутність поважних причин пропуску строку подання декларації, в нього вони є, а саме в період часу з 24 березня 2021 року до 05 квітня 2021 року він хворів на COVID-19 та після перебував тривалий час у важкому стані. Звертає увагу, про відсутність у нього умислу на неподання чи несвоєчасне подання декларації.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційним переглядом встановлено, що в порушення зазначених вимог закону судом першої інстанції належним чином не були з`ясовані обставини справи та необгрунтовано встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Положеннями КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта, тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст. 254-256 КУпАП .

За змістом п.п. б п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України Про запобігання корупції (далі - Закон) суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що корупційним правопорушенням є діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону особи, зазначені у п. 1, підпунктах а і в п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно підпункту 1 п. 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Порядок) суб`єкти декларування подають декларації відповідно до ст. 45 Закону з додержанням вимог, зокрема, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У листі ВССУ від 22 травня 2017 року № 223-943/0/4-17 роз`яснено, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати, зокрема, об`єктивну сторону цього адміністративного правопорушення, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Також, на умисну форму вини і на наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення, звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06 жовтня 2010 року (справа №1-27/2010).

Аналізуючи наведені вище норми Закону та роз`яснення ВССУ, суд приходить до наступних висновків.

Як було встановлено судом, за результатами виборів та реєстрації ОСОБА_1 набув повноважень депутата Дніпропетровської обласної ради 7-ого скликання, що підтверджується протоколом пленарного засідання першої сесії сьомого скликання Дніпропетровської обласної ради.

Відповідно до наказу голови Дніпропетровської територіальної організації партії Європейська солідарність №2 від 04 лютого 2021 року ОСОБА_1 призначено на посаду заступника керівника Секретаріату Дніпропетровської ТОП з 04 лютого 2021 року.

Таким чином, ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та відповідно до вимог ст. 45 Закону зобов`язаний щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру декларацій ОСОБА_1 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік 29 квітня 2021 року о 13.37 год.

Відповідно до наданої суду довідки про послідовність дій користувача Єдиного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які вчинив ОСОБА_1 , вбачається, що вперше вхід до Реєстру декларацій ним було вчинено 28 квітня 2021 року.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як було встановлено судом ОСОБА_1 24 березня 2021 року було здано аналіз для виявлення методом ПЛР вірусу COVID-19 та 24 березня 2021 року у нього виявлено COVID-19, що підтверджується результатом аналізу №2744, виданим КП Дніпропетровський обласний центр значущих хвороб ДОР.

Та в період з 24 березня 2021 року по 28 квітня 2021 року ОСОБА_1 перебував на самоізоляції у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, що підтверджується довідкою керівника секретаріату Дніпропетровської ТОП Європейська солідарність від 12 жовтня 2021 року за вих.79.

У подальшому, 05 квітня 2021 року за результатом тесту для визначення методом ПЛР вірусу COVID-19 у ОСОБА_1 визначено негативний результат (результат аналізу №4467, виданий КП Дніпропетровський обласний центр значущих хвороб ДОР).

Окрім того, відповідно до пояснень ОСОБА_1 , він є учасником бойових дій, має 2 контузії, які призвели до хвороби центрально-нервової системи, а перенесена хвороба на COVID-19 погіршила його загальний стан здоров`я та ускладнила стан його центрально-нервової системи, у зв`язку з чим він у період з квітня по червень 2021 року звертався до лікарні. При цьому з дослідженого судом повідомлення №102/21 від 26 липня 2021 року видно, що з квітня 2020 року КП ДОМЦСЗХ ДОР не надає послуги зі стаціонарного лікування.

Наведені обставини, на думку апеляційного суду, безумовно свідчать про те, що причини несвоєчасного подання ОСОБА_1 щорічної декларації за 2020 рік були поважними та не залежали від його волі.

Згідно постанови Кабінету міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 з 19 грудня 2020 року до 01 жовтня 2021 року на території України установлений карантин, продовжено на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Висновки суду про те, що ОСОБА_1 мав можливість подати щорічну декларацію, починаючи з 01 січня 2021 року суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки Законом визначено кінцевий термін подачі щорічної декларації до 01 квітня 2021 року, а тому останній мав право на власний вибір визначити час подання ним декларації, в тому числі і до 31 березня 2021 року включно.

Окрім того, висновки суду щодо відсутності поважних причин несвоєчасного подання щорічної декларації ОСОБА_1 спростовуються результатом аналізу №2744, виданим КП Дніпропетровський обласний центр значущих хвороб ДОР, та довідкою керівника секретаріату Дніпропетровської ТОП Європейська солідарність від 12 жовтня 2021 року за вих.79, відповідно до яких у ОСОБА_1 24 березня 2021 року було виявлено COVID-19 та з цього часу по 28 квітня 2021 року він перебував на самоізоліції, місце роботи не відвідував.

При цьому, в матеріалах справи відсутні та уповноваженою особою під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження факту ознайомлення ОСОБА_1 з обмеженнями, встановленими Законом України Про запобігання корупції.

Відповідно до ст. 62 Конституції України винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на зазначене суд зауважує, що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту: зокрема обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62 Конституції України ).

Відповідно до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення) відзначається принцип правової визначеності, який означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Як наголошує Конституційний Суд України у п. 4.2 вказаного Рішення, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 КУпАП). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Також суд враховує вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, а також сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

У своєму рішенні Коробов проти України від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення поза розумним сумнівом. Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП регламентовано, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністі події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене вище приходжу висновку, що у даній справі не доведено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, поза розумним сумнівом, що в свою чергу є підставою для закриття провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - скасувати та на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот