Справа № 215/5277/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року м. Кривий Ріг

Суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Демиденко Ю.Ю., розглянувши матеріали які надійшли від ППП в місті Кривому Розі Департаменту ПП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КпАП України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №290574 від 31.07.2021, водій ОСОБА_1 31.07.2021 о 00-55 год. біля е/о 197 по вул. Черкасова в м. Кривому Розі Дніпропетровської області керував автомобілем Фольксваген Туарег н/з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом зробленим на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotest 6820, результат 1,88‰, з яким він не згоден. Від проходження медичного огляду на підтвердження стану сп`яніння в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а, 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник правопорушника адвокат Мельник Л.Г. в судове засідання не з`явилась, надала письмове клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення через те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.

Стаття 130 КУпАП має два незалежні один від одного склади адміністративного правопорушення:

1) відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі порушення п.2.9а ПДР України, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі порушення п.2.5 ПДР України, а саме відмови водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ці два склади взаємовиключають один одного та не можуть існувати разом.

Тобто, якщо результатом алкотесту встановлено стан алкогольного сп`яніння (незалежно від того чи згодна особа з його результатами) то це є порушенням п.2.9а ПДР України, а якщо особа взагалі відмовляється від проходження огляду для встановлення стану сп`яніння, то це порушення п.2.5 ПДР України.

Після встановлення стану сп`яніння особи за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, у разі не згоди з його результатами, прохолодження огляду у закладі охорони здоров`я для спростування результату алкотесту є правом особи, а не обов`язком і в цьому випадку відмова особи від можливості скористатись своїм правом не є порушенням п.2.5 ПДР України.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що термін «кримінальне правопорушення», що міститься у ст.2 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має автономне значення і охоплює суворі за своїми наслідками види адміністративних стягнень, до яких належать адміністративний арешт та значні адміністративні штрафи, які фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції, а справи щодо їх застосування в силу суворості таких санкцій за суттю є кримінальними (пункти 82, 83 Рішення у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 8 червня 1976 року, пункт 55 Рішення у справі «Гурепка проти України» від 6 вересня 2005 року, пункт 38 Рішення у справі «Менаріні проти Італії» від 27 вересня 2011 року).

Так, відсутність визначеності яка дія ставляться особі у провину, робить неможливим визнання особи винною внаслідок порушення її права на захист тому, що особа, відносно якої складають протокол, повинна чітко розуміти у чому її звинувачують.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №290574 від 31.07.2021 такої визначеності не містить, оскільки не зрозуміло за наявності саме якого із двох складів адміністративного правопорушення передбачених ст.130 КУпАП ОСОБА_1 притягають до адміністративної відповідальності.

Водночас, під час розгляду даної категорії справ, суддя не наділений правом змінювати суть правопорушення, що викладена в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки це призведе до зміни його змісту.

Також, суддя не може вважати належними та допустимими доказами письмові пояснення свідків, оскільки вони написані не самими свідками, як це зазначено в бланку, а працівником поліції, що не відповідає їх змісту.

Відповідно до ст.266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом,річковим або маломірним судном, можливість керування цим транспортним засобом річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Матеріали адміністративної справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів, та його дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності належних доказів вини ОСОБА_1 , суддя приходить до висновку щодо недоведеності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст.245, 247, п.1, 280 КУпАП України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня ухвалення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який ухвалив постанову

СУДДЯ: