П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2021 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Зарева Н.І., за участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника - Зеленяк О.П.,

потерпілого - ОСОБА_2 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, запроваджену Ужгородським районним управлінням поліції ГУНП в Закарпатській області Національної поліції України відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 09.08.2021 серії ВАБ № 433957, гр. ОСОБА_1 з червня 2013 року неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання свого неповнолітнього сина гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого не цікавиться його життям, освітою.

Двадцять другого вересня 2021 року від ОСОБА_1 надійшли заперечення до протоколу про адміністративне правопорушення, в яких останній вказає на відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, з огляду на те, що 05 серпня 2021 року ОСОБА_2 виповнилося 18 років, а тому не вбачається підстав для складання протоколу. Окрім цього, додає, що протокол не містить викладу суті адміністративного правопорушення, у ньому не конкретизовано час та місце вчинення правопорушення, відсутнє посилання на нормативно-правовий акт, який безпосередньо встановлює для батьків обов`язки щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, не вказано які саме норми законодавства порушені ОСОБА_1 . При цьому стверджує, що ОСОБА_3 категорично не бажає спілкуватися з батьком, а неодноразове складання відносно ОСОБА_1 протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 184 КУпАП, обумовлені тим, що його діти ОСОБА_4 та ОСОБА_2 намагаються позбавити його частки у спільному з дітьми майні. У зв`язку з вищенаведеним, просив закрити провадження у справі за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснив, що проживає окремо від дітей, оскільки рішенням суду про розірвання шлюбу місцем їх проживання було визначено з матір`ю. Протягом трьох років, а саме з 2014 по 2017 рік, працював і проживав у м. Львів. Кожного разу, коли прїжджав до м. Ужгород, зустрічався з дітьми, разом гуляли, робили уроки. Періодично, з нагоди свят чи днів народження робив дітям подарунки. До досягнення ними повноліття справно сплачував аліменти, на підтвердження чого подав довідку АТ "Українська залізниця" про утримання аліментів від 04.10.2021 № 508. Зазначив, що оскільки син - ОСОБА_2 продовжує навчатися, хоче й надалі надавати йому кошти на навчання шляхом перерахування особисто сину на банківську картку, однак останній не бажає з ним спілкуватися, а без його згоди він не має такої можливості. Додав, що має у спільній з дітьми

власності квартиру, однак, позбавлений можливості нею користуватися через відсутність порозуміння з дітьми, які вимагають від нього поступитися своєю часткою у праві власності на їх користь. На разі, проживає в орендованій квартирі разом із непрацездатним батьком, який потребує постійного догляду. Просив провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підтримав свого підзахисного та подані ним письмові заперечення, зазначив, що в діях останнього відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, у зв`язку з чим просив провадження у справі закрити.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 (син ОСОБА_1 ) повідомив, що батько після розлучення не вітав його з днем народження, не цікавився його здоров`ям, не прийшов на операцію, яка проводилася йому в 2013 року, не реагував на те, що його матір зловживала алкоголем, нікуди з ним не ходив.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 (донька ОСОБА_1 ) повідомила, що батько не цікавився їхнім з братом життям, здоров`ям, не давав гроші на лікування у 2013 році брату, не відвідував його.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 повідомив, що з 2012 року діти на постійній основі проживали з ним та його дружиною, яка є рідною сестрою колишньої дружини ОСОБА_1 і тіткою ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Протягом вказаного часу ОСОБА_1 не цікавився дітьми, їхнім здоров`ям, не займався їх вихованням, не відвідував школу, в якій вони навчалися, не створив їм умови для проживання. З серпня 2021 рок, після того як ОСОБА_2 виповнилось 18 років, ОСОБА_1 не сплачує аліменти, однак, враховуючи, що ОСОБА_2 продовжує навчатися, вони мають намір звертатися в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 алімантів у примусовому порядку.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази, суддя прийшов до наступних висновків.

Згідно з ст. 245 КУпАП, завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає вухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Проте, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, які саме обов`язки, визначені СК України, не виконував ОСОБА_1 по відношенню до свого сина, та в чому це проявилось.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Правильність та точність складення протоколу про адміністративне правопорушення впливає на набуття ним доказової сили, однак, виходячи з приписів ст. 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Слід заначити, що суддя не вправі виходити за межі адміністративного правопорушення, яке зазначене у протоколі про адміністративне правопорушення, не вправі самостійно змінювати викладену в ньому фабулу, яка, по суті, становить формулювання обвинувачення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Всупереч вимогам ст. 251 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП не підтверджений жодними іншими фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа, яка склада протокол, встановила наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Покази потерпілого та свідків, дані в судовому засіданні, носять чисто суб`єктивний характер, по суті свідчать про наявність непорозумінь між батьком та дітьми, підгрунтям яких є питання матеріального характеру, жодним чином не містять відомостей чи фактичних даних, які б у співставленні з іншими доказами, вказували на ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітнього сина ОСОБА_2 .

За таких умов, доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП є сумнівною, що є неприйнятним, оскільки суперечить практиці Європейського суду з прав людини. Вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Окрім того, слід зазначити, що в Україні діє принцип презумпції невинуватості особи, закріплений в статті 62 Конституції України, відповідно до якого вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, слід констатувати, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітнього сина ОСОБА_2 не доведена належними та допустимими доказами, а відтак суддя прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

За таких обставин, провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 184, 247, 283-285, 287-291 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Н.І. Зарева