Справа № 487/6017/20
Провадження № 3/487/18/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2021 Заводський районного суду м. Миколаєва у складі судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Горохівського О.Є., адвоката Ярошевського Г.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого адресою: АДРЕСА_1

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення БД №295737 від 11.10.2020, 11.10.2020 о 04:00 годин в м. Миколаєві по вул. 5 Слобідська, 76 ОСОБА_1 керував транспортним засобом lexus ES 350 державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, млява мова, запах алкоголю з порожнини рота, від проходженян огляду на стан сп`яніння в установленному законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі в водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 130 КУпАП, враховуючи вчинення порушення двічі протягом року.

В судові засідання 04.12.2020, 24.12.2020, 04.01.2021 ОСОБА_1 не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, виклик направлявся на адресу зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, виклик на 04.01.2021 також передавався через адвоката Ярошевського Г.В., причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи - не подавав.

Законом визначено випадки, коли справа не може розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак розгляд справи, за якою ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, не належить до цих випадків.

Враховуючи скорочений строк, протягом якого на особу може бути накладене адміністративне стягнення та наведені положення закону, суд розглянув справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Так, КУпАП передбачає скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення; правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку; про перебування адміністративної справи на розгляді в суді ОСОБА_1 було відомо, виходячи з того, що його адвокат Ярошевський Г.В. ознайомлювався з матераілами справи та не заперечував, що самому ОСОБА_1 відомо про розгляд справи в суді, проте в засідання не з`являвся жодного разу, у зв`язку з чим суд розглядає дану справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних доказів.

В судовому засіданні адвокат Ярошевський Г.В. просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП, оскільки винуватість ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом, відсутні безумовні та беззаперечні докази на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, оскільки відсутні докази, що ОСОБА_1 взагалі керував транспортним засобом, свідки не могли бачити, що ОСОБА_1 керував автомобілем, відсутні докази, що протокол про адміністративне правопорушення складався у присутності свідків та ОСОБА_1 .

Дослідивши у судовому засіданні докази, суд приходить до наступного:

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП суду надано: протокол про адміністративне правопорушення БД 295737 від 11.10.2020, Акт огляду на стан сп`яніння, письмові пояснення свідків, відео з нагрудного нагрудної камери поліцейського.

Відповідно ч. 3 ст. 130 КУпАП, дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.06.2020 ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП у вигдяді шрафу у розмірі 20400 грн. та позбавлення права керування транспортним засобом на строк 3 роки та постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.08.2020 ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП у вигдяді шрафу у розмірі 20400 грн. та позбавлення права керування транспортним засобом на строк 3 роки.

Так, з наданого до суду відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, вбачається, що біля будинку знаходяться працівники поліції, двоє чоловіків, жінка та припаркований автомобіль, одному із чоловіків працівники поліції пояснюють, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та пропонують надати документи: посвідчення водія та технічний паспорт, але чоловік відмовляється пояснюючи, що він не керував та просить надати докази на підтвердження його керування. Під час спілкування чоловіка та працівників поліції з`ясовують, що це ОСОБА_1 та останній проти цього не заперечує. Будь-яких доказів щодо керування ОСОБА_1 автомобілем працівники поліції не надають, при цьому зазначають, що все зафіксовано та пропонують пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестора або в медичному закладі. ОСОБА_1 спочатку відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння. 04:05 годин ОСОБА_1 погоджується пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, проте працівник поліції пояснює, що вже запізно.

Акт огляду на стан сп`яніння, складений працівником УПП, в якому зазначені ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 , підписаний свідками ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , із зазначенням, що ОСОБА_1 відмовився від підпису щодо результатів огляду.

11.10.2020 о 04:20 годин складено протокол про адміністративне правопорушення БД №295737 , згідно якого 11.10.2020 о 04:00 годин в м. Миколаєві по вул. 5 Слобідська, 76 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Lexus ES 350 державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, млява мова, запах алкоголю з порожнини рота, від проходженян огляду на стан сп`яніння в установленному законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі в водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол підписаний свідками ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від підпису в протоколі.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_2 останній зазначив, що 11.10.2020 близько 04:00 годин в м. Миколаєві по вул. 5 Слобідська, 76 водій ОСОБА_1 , який керував Lexus державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: тремтіння кінцівок, млява мова, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, в його присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу алкотестора Драгер на місці зупинки, а також відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі в установленому законом порядку, на водія було складено протокол за ст.. 130 КУпАП від підпису якого водій відмовився в його присутності, автомобіль залишено на місці зупинки.

Аналогічні письмові пояснення надані і свідком ОСОБА_3 .

В судове засіданні вказані свідки викликались, але не з`явилися.

До письмових пояснень свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 щодо підтвердження ними факту керування ОСОБА_1 автомобілем, суд ставиться критично, оскільки, згідно надано відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, взагалі не зафіксовано, що працівники поліції складали протокол про адміністративне правопорушення у присутності ОСОБА_1 та свідків, що у присутності свідків ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі, відмовився підписати протокол про адміністративне правопорушення та Акт огляду на стан сп`яніння, що ОСОБА_1 було роз`яснений його права та обов`язки передбачені ст.. 63 Конституції та ст. 268 КУпАп, та, що вказані свідки бачили, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом.

Отже, письмові пояснення свідків не можуть безумовно свідчити про керування ОСОБА_1 автомобілем, та в свою чергу не можуть спростувати його доводи про те, що він не керував ним.

При цьому, посилання в протоколі, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Lexus ES 350 державний номер НОМЕР_1 11.10.2020 о 04:00 годин, не відповідає дійсності, оскільки з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що о 03:39 годин ОСОБА_1 знаходився біля автомобіля Lexus, який був припаркований біля будинку разом із працівниками поліції.

В судове засіданні також викликався працівник поліції ОСОБА_4 , який склав протокол про адміністративне правопорушення, але до суду останній не з`явився.

Оскільки суд надає перевагу доказам, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, стверджувати про те, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом та відмовився від медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку беззаперечних доказів немає.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч.2 ст. 52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine, заява N 7460/03, § 26) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Отже, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Вина особи повинна бути доведена поза розумним сумнівом.

Будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, повинен бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за вчинення адміністративного правопорушення за викладених у протоколі обставинах.

Виходячи з наведеного, у суду виникли обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 за обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в цій справі зроблено не було.

З огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С.М. Афоніна