Номер провадження: 33/813/1169/21
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Тищенко М.В.,

осіб, які з`явились до судового засідання:

- ОСОБА_1 ,

-захисника ОСОБА_2 адвоката Паркаєва С.В.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Паркаєва Сергія Вікторовича на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що настановить 17 000 грн. на користь держави України, та позбавлено його права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн. на користь держави України.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Паркаєв С.В. подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2021 року та закрити провадження у справі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що районний суд не вчинив жодних дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин справи, не з`ясував, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази їх підтвердження. Апелянт вказує, що в матеріалах справи не міститься жодної інформації щодо повторності вчинення правопорушення та щодо наявності у ОСОБА_1 посвідчення на право керування транспортними засобами, а навпаки є докази, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи відповідного на те права, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності. На думку апелянта, справа підлягає поверненню до Приморського ВП ГУ НП в Одеській області для доопрацювання. Також апелянт посилається на те, що на відеозаписі чітко видно те, що ОСОБА_1 проходив тест на алкогольне сп`яніння до тих пір, поки тест не показав бажаний результат для співпрацівників поліції, між тим, у матеріалах справи відсутні роздруківки з показаннями використаного приладу, які не надали бажаний для поліції результат, відсутня інформація про сертифікат відповідності та калібрування використаного пристрою, відсутні будь-які свідчення про кваліфікацію особи, яка проводила аналіз, та інше. За таких обставин апелянт наголошує, що показники приладу Drager за результатами проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не можуть вважатися правильними, а отже і не можуть бути використані судом при вирішені питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а їх використання судом першої інстанції напряму порушує вимоги ст. 62 Конституції України, у зв`язку з тим, що надані докази вини ОСОБА_1 неналежні і визивають відповідні сумніви.

Також, апелянт вказує, що ні поліція, ні суд не надали належної можливості ОСОБА_1 скористатися гарантованим йому правом на правову допомогу, використали при встановлені вини неналежні, недопустимі докази, порушили встановлену процедуру розгляду таких справ.

За таких обставин апелянт оскаржує постанову районного суду.

Дослідивши уважно матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з`явились до судового засідання, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з підстав, зазначених у цій постанові.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 077138 від 24.07.2021 року, водій ОСОБА_1 24 липня 2021 року о 06 год. 26 хв. в м. Одеса по вул. Генуєзька, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився за допомогою пристрою Drager Alcotest 7510, проба позитивна 0,51 проміле, що зафіксовано на нагрудний відео реєстратор 1411, 001858. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, з даного протоколу вбачається, що у ОСОБА_1 документи не вилучались та тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами не видавався, ОСОБА_1 ознайомлений з даним протоколом, оскільки поставив свій підпис в ньому, також останній зазначив в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», що в вечорі випив пляшку пива, нікуди не збирався їхати, подзвонив друг та попросив допомоги (а. с. 2).

Згідно п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ст. 130 ч. 1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Як передбачають положення ст. 266 КУпАП, в редакції чинній на час вчинення правопорушення, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

До матеріалів справи додано роздруківку тесту №62, з якого встановлено, що 24 липня 2021 року о 06 год. 26 хв. у м. Одесі, пл. 10 Квітня, 1, проведено тестування ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою засобу вимірювальної техніки Drager, прилад ARLM-0390, принтер ARMA-0154, результат тесту склав 0,51 проміле (а. с. 3).

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, такий огляд ОСОБА_1 проведений за допомогою засобу вимірювальної техніки Drager, у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, результат огляду склав 0.51 проміле. При цьому ОСОБА_1 з результатами огляду згоден, про що останній власноручно розписався. Свідки огляду не залучались, оскільки подія фіксувалась на камеру 1411 (а. с. 4).

До матеріалів справи також додано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого теж вбачається, що 24.07.2021 року о 06 год. 30 хв. у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя (а. с. 5).

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 077138 додано диск з відеозаписом з бодікамери 1411, з якого вбачаються обставини, що повністю узгоджуються з іншими доказами по справі.

Також, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 протягом року не притягувався за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що вбачається з довідки від 28.07.2021 року, наданої ст. інспектором ОД ВАП УПП в Одеській області згідно інформаційного порталу Національної поліції (а. с. 1).

Оскаржуючи постанову районного суду, апелянт посилається на те, що показники приладу Drager не можуть вважатися правильними, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 проходив тест на алкогольне сп`яніння до тих пір, поки тест не показав бажаний результат для співробітника поліції, однак у матеріалах справи відсутні інші роздруківки тесту, відсутня інформація про сертифікат відповідності та калібрування використаного пристрою, відсутні свідчення про кваліфікацію особи, яка проводила тест. Однак, ці доводи не можуть бути прийняті апеляційним судом як доводи, що спростовують встановлені в оскаржуваній постанові обставини, що стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з наступним.

Так, з відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського 1411 вбачається, що співробітником поліції надано ОСОБА_1 мундштук для його розпакування та роз`яснено останньому порядок відбору проби повітря засобом вимірювальної техніки Drager для проведення тестування, проте ОСОБА_1 , декілька разів продуваючи в мундштук засобу вимірювальної техніки Drager, не забезпечував необхідного об`єму видихаємого ним повітря для проведення аналізу алкотестером, у зв`язку з чим прилад Drager вказував на помилку при відборі проби, тобто тестування ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за цих спроб проведено не було, і лише після успішного продування ОСОБА_1 в мундштук засобу вимірювальної техніки Drager, даний алкотестер провів аналіз та показав результат тестування, що виявився позитивним 0.51 проміле. Також, як вбачається з інструкції до вказаного приладу, що наявна у вільному доступі в мережі Інтернет, лише за наявності результату тестування приладом Drager, цей результат можна роздрукувати на відповідному принтері Drager.

Крім того, відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 (далі Інструкція від 07.11.2015 року № 1395), яка в розділі ІІ встановлює вимоги до оформлення протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються, зокрема акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння, інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення. Тобто, з аналізу вказаних положень вбачається, що Інструкція від 07.11.2015 року № 1395 встановлює, що матеріали справи про адміністративне правопорушення повинні містити документи та матеріали, які містять інформацію безпосередньо про правопорушення. Проте, Інструкція від 07.11.2015 року № 1395 не вимагає безумовного долучення до протоколу про адміністративне правопорушення сертифікату відповідності та доказів про калібрування приладу Drager, даних про кваліфікацію особи, яка проводила тестування.

Між тим, з роздруківки тесту №62, виконаного на приладі Drager, вбачається дата останнього градуювання алкотестеру, а саме: 06.08.2020 року. При цьому, передбачений наказом Міністерство економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року № 1747 міжповірочний інтервал законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категорією: Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, становить 1 рік. Тобто, матеріалами справи підтверджено, що під час огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння працівниками поліції використано належний засіб вимірювальної техніки.

Отже, роздруківка тесту №62 щодо ОСОБА_1 , виконаного на приладі Drager, сумнівів щодо належності та допустимості доказу стосовно перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння у апеляційного суду не викликає.

Слід зазначити, що згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного стосовно ОСОБА_1 , останній погодився з результатом тесту на стан сп`яніння.

Крім того, у разі не згоди з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, що був проведений поліцейськими з допомогою газоаналізатора на місці зупинки, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не був позбавлений можливості пройти такий огляд самостійно в медичному закладі для спростування показів алкотестеру. Однак, таких доказів апелянтом до суду надано не було.

Отже, апеляційний суд констатує, що такі доводи апелянта є неспроможними.

Стосовно посилань апелянта, що судом першої інстанції порушено процедуру розгляду відповідних справ, використано при встановлені вини неналежні докази, а справа підлягала поверненню до Приморського ВП ГУ НП в Одеській області для доопрацювання, то апеляційний суд зауважує, що під час апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції вимог КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 251, 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

У зв`язку з чим, апеляційний суд наголошує, що всі докази, покладені районним судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , визнаються апеляційним судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Також, при апеляційному перегляді оскаржуваної постанови районного суду не встановлено підстав для повернення справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 до Приморського ВП ГУ НП в Одеській області для доопрацювання.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції та судом першої інстанції не надано ОСОБА_1 належної можливості скористатися його правом на правову допомогу, оскільки згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 077138 від 24.07.2021 року ОСОБА_1 працівниками поліції роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Так, з поміж іншого положення ст. 268 КУпАП передбачають право мати захисника за вибором особи. Даний протокол підписаний ОСОБА_1 , між тим зауваження особи стосовно позбавлення його співробітниками поліції права на правову допомогу вказаний протокол та матеріали справи не містять. Також, як убачається з оскаржуваної постанови суду, ОСОБА_1 приймав участь в судовому засіданні суду першої інстанції особисто. При цьому, матеріли справи не містять даних, що ОСОБА_1 під час розгляду його справи в районному суді був позбавлений можливості користатись юридичною допомогою адвоката або іншого фахівця у галузі права.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не перевірено наявність у правопорушника спеціального права на керування транспортними засобами.

Під час апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції здійснено запит до компетентних органів і згідно відповіді Головного сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області (філія ГСЦ МВС) від 16.09.2021 року № 31/15-4364 в Єдиному державному реєстрі МВС відсутня інформація щодо видачі посвідчення водія на право керування транспортними засобами на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 54-57).

Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Тобто, постановляючи оскаржувану постанову в частині позбавлення особи, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, права керування транспортними засобами строк на один рік, судом не було перевірено, чи має така особа взагалі право керування транспортними засобами і чи видавалося їй відповідне посвідчення водія.

Не врахувавши, що ОСОБА_1 взагалі не мав і не має водійських прав, районний суд безпідставно застосував в якості міри адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 - позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік. Тому в частині передчасного позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Разом з тим апеляційний суд погоджується з висновком районного суду щодо наявності підстав для застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного штрафу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 17 000 грн. Таким чином, доводи апеляційної скарги правильність даного висновку районного суду не спростовують.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу з захисника ОСОБА_1 адвоката Паркаєва Сергія Вікторовича задовольнити частково.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2021 року змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частин постанови суду посилання на необхідність позбавлення ОСОБА_1 права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік, та викласти резолютивну частину постанови Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2021 року в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення наступним чином:

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе