Справа №577/3912/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Кравченко В. О.
Номер провадження 33/816/419/21 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 121 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 листопада 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Могиленець А. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 577/3912/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20.08.2021, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ,

установив:

В поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, звільнити від сплати судового збору, оскільки вказане правопорушення не скоював, а відеозапис не вбачає переобладнання та використання газового обладнання на автомобілі, тобто протокол та постанова ґрунтується на припущеннях, що не відповідає дійсним обставинам справи та суперечить вимогам чинного законодавства. Стверджує, що згідно протоколу вину не визнавав та зазначив, що пояснення буде надавати в судовому засіданні, так як поспішав до лікарні, де перебувала дружина у зв`язку з народженням дітей та яка потребувала його допомоги. З протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається, чи була йому вручена копія відеозапису разом з копією протоколу, не було роз`яснено його права, чим позбавлено можливості заявляти відповідні клопотання. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки розгляд справи відбувся 20.08.2021, але постанову про притягнення його до відповідальності він отримав лише 25.08.2021, про що мається відповідна відмітка в матеріалах справи.

Постановою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20.08.2021 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді позбавлення права керування т/з на строк 3 місяці. Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.

Згідно постанови, 14.08.2021 о 21:18 в м. Конотоп по вул. Успенсько-Троїцькій водій ОСОБА_3 на порушення п. 31.3 (а) ПДР керував т/з ВАЗ 21063, д. н. з. НОМЕР_1 , на якому встановлено газобалонне обладнання, що не зареєстроване в установленому законом порядку, вчинивши порушення протягом року, оскільки за постановою серії БАА № 89880 від 10.02.2021 вже притягувався до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом 3-х днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

З матеріалів справи вбачається, що копію постанови ОСОБА_3 отримав 25.08.2021, апеляційна скарга надійшла до районного суду 09.09.2021. Враховуючи зазначені обставини апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, оскільки він пропущений з поважних (об`єктивних) причин.

Вислухавши доводи ОСОБА_3 , який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1), а завданнями провадження є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1 і ч. 2 ст. 7 КУпАП).

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, гласність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 178066 від 14.08.2021, суддя суду першої інстанції визнав ОСОБА_3 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, пославшись при цьому на докази у справі: постанову у справі серії БАА № 898880 від 10.02.2021, згідно якої відносно ОСОБА_3 застосоване стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, а також відеозаписом події.

Будучи допитаним в апеляційному суді ОСОБА_3 пояснив, що після притягнення до адміністративної відповідальності 10.02.2021 він демонтував з т/з газовий балон і в подальшому їздив на бензині. Вважав, що таких заходів є достатньо для того, щоб дотримуватись вимог ПДР. Після останнього судового засіданні він повністю демонтував із свого т/з паливну систему ГБО, про що надав відеозапис.

Допитаний як свідок працівник поліції ОСОБА_5 , який склав протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 178066 від 14.08.2021, пояснив, що ОСОБА_5 повністю ГБО на своєму т/з не демонтував, що і стало підставою для складання протоколу. Чи був на т/з демонтований газовий балон і чи могло ГБО використовуватись (використовувалась 14.08.2021) водієм за призначенням при експлуатації т/з не перевіряв.

Адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 121 КУпАП, крім іншого, настає за повторне протягом року керування водієм т/з, що переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, а згідно п. 31.3 «а» ПДР забороняється експлуатація т/з згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху. При цьому необхідно зауважити, що диспозиція ст. 121 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Таким чином, законодавцем наголошено на тому, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення вказаних вище дій (п. 31.3 «а» ПДР і ч. 4 ст. 121 КУпАП), обов`язковою та необхідною умовою є встановлення порушення ОСОБА_3 конкретних вимог стандартів, правил і нормативів при експлуатації т/з, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП). При цьому відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків тощо, а згідно ч. 2 обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Разом з тим, ні працівником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, ні суддею суду першої інстанції при ухваленні постанови не вказані нормативно-правовий чи підзаконний нормативно-правовий акт, який встановлює певні стандарти, правила і нормативи, що стосуються безпеки дорожнього руху, вимоги якого порушив водій ОСОБА_3 при експлуатації т/з. При цьому посилання працівником поліції та суддею лише на п. 31.3 «а» ПДР не відображає в повному обсязі об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, так як указаний пункт правил дорожнього руху також не встановлює будь-які стандарти, правила і нормативи, що стосуються безпеки дорожнього руху, вимоги якого порушив водій ОСОБА_3 при експлуатації т/з, і ця норма також є бланкетною.

ЄСПЛ нагадує, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15.11.1996 у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

На національному рівні КСУ в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Необхідно зауважити, що порядок збору та процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених законом. При цьому слід враховувати, що у справі цей протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху на всій території України (ст. 254, 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Оцінюючи вказаний доказ з огляду на вимоги ст. 252 КУпАП, апеляційний суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення складений без дотримання вимог закону, а саме без посилання на конкретний нормативно-правовий чи підзаконний нормативно-правовий акт, який встановлює певні стандарти, правила і нормативи, що стосуються безпеки дорожнього руху, вимоги якого порушив водій ОСОБА_3 при експлуатації т/з.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення є недійсним (недопустимим доказом ч. 1 ст. 251 КУпАП), тому і усі інші похідні докази є недопустимими доказами (правова концепція «отруєного дерева» (або «ефект доміно»), яка знайшла своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ (справи «Гефген проти Німеччини» (Gafgen v. Germany), від 30.06.2008); «Яременко проти України» (Yaremenko v. Ukraine), від 30.04.2015), згідно якої визнання одного доказу недопустимим має наслідком невизнання доказами всіх фактичних даних, одержаних на його підставі («отруєне дерево дає отруйні плоди»), тобто матеріали, отримані в результаті використання недопустимого матеріалу, самі є недопустимими як докази).

КСУ зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України від 26.02.2019 № 1-р/2019).

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, за обставин, викладених як у протоколі, так і у постанові судді, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні даного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було. При цьому всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Що стосується інших доводів апеляційних скарг ОСОБА_3 , то вони є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Оскаржену постанову не можна вважати законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, тому вона підлягає скасуванню через неправильне застосування суддею суду першої інстанції норми матеріального права, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження постанови судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20.08.2021.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20.08.2021 відносно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням суддею суду першої інстанції норми матеріального права, а провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП закрити через відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов