Справа № 134/1477/21
Провадження № 33/801/830/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Лабай О. В.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., за участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Зянько Н. Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 26 серпня 2021 року серії ААБ № 084641, складеного по вул. Пушкіна у с. Городківка Тульчинського району Вінницької області, увечері 26 серпня 2021 року о 22.05 годині у с. Городківка по вул. Пушкіна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, мотоциклом «Spark» без номерних знаків з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходжен-ня огляду на стан сп`яніння водій відмовився на місці зупинки, допустивши таким чином порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного право-порушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 у дохід держави 454,00 гривні судового збору.

Не погоджуючись з такою постановою судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку, посилаючись на незаконність, необґрунтованість постанови суду, ухвалення її з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить дану постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 вважає, що поліцейськими допущене порушення порядку проведення огляду на стан сп`янін-ня, а також оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Так у протоколі відсутні його пояснення як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чи відомості про відмову надання ним пояснень, а також не вказано про долучення до матеріалів справи відеозапису зупинки його поліцейськими, який не містить будь-якої доказової інформації щодо вчинення правопорушення, свідоцтва стосовно технічного приладу, яким поліцейські мали намір здійснити його огляд на стан сп`яніння. Крім того скаржник підкреслює незалучення поліцейськими двох свідків під час фіксування події шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне право-порушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжу-ють відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. Згідно з пунктом другим частини восьмої цієї статті за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 як особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, його захисника адвоката Зянько Н. Г., дослідив-ши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідаль-ність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотич-ного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відпо-відно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншо-го сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлен-ня стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впли-вом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, обєктивна сторона цього правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка пе-ребуває в стані такого спяніння, а так само і ухилення осіб від проходження відпо-відно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Відповідно до пункту другого розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповно-важеного підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони пе-ребувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Згідно з пунктом третім розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порож-нини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння паль-ців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відпо-відає обстановці. Огляд на стан спяніння проводиться поліцейськими на місці зупин-ки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоровя ( пункт шостий розділу І Інструкції ).

З матеріалів справи, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 084641, складеного по вул. Пушкіна у с. Городківка Тульчинського райо-ну Вінницької області, 26 серпня 2021 року о 22.05 годині у с. Городківка по вул. Пушкіна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, мотоциклом «Spark» без номерних знаків з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився на місці зупинки, чим допустив порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху. До протоколу про адміністративне правопору-шення додані: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціаль-них технічних засобів, з якого слідує, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: за-пах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, почервоніння обличчя, у якому особистим підписом ОСОБА_1 засвідчена його відмова від проходження огляду; направлення від 26 серпня 2021 року на огляд до Крижопільської ОЛІЛ водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, де також вказано про відмову ОСОБА_1 від проходження відповідного огляду. Також до матеріалів справи доданий відеозапис з фіксуванням хронології події 26 серпня 2021 року та, зокрема, відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністра-тивного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, суд першої інстанції дійшов висновку, що його вина цілком доведена матеріалами справи. Факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння зафіксований відповідними належними доказами, які узгоджуються між собою та є підтвердженням наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, яке вирази-лося у його відмові як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

За викладених фактичних обставин справи з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній постанові від 05 жовтня 2021 року, слід погодитися, вони є вірними, об`єктивними, справедливими.

Апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги щодо порушення поліцейськими порядку проведення огляду на стан сп`яніння, а також оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема, щодо заповнення протоколу про адміністративне правопорушення, як і доводи щодо необхідності за-лучення свідків для фіксування відмови водія від проходження огляду, адже такі є наслідком хибного тлумачення норм матеріального права.

Відповідно до частини другої статті 266 КУпАП огляд водія на стан алкогол-ьного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з ви-користанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб полі-цейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Зі змісту даної норми закону убачається обов`язок поліцейського застосовувати технічні засоби відеозапису під час фіксування огляду водія на стан сп`яніння та передумови для необхідності залучення свідків. Тобто у разі відмови водія від проходження огляду у випадку проведення відеозапису наступне залучення свідків є недоцільним, зважаючи, що вони не були присутніми у момент висловлення відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння. У цій адміністративній справа вказана норма закону дотримана, поліцейським виконаний його обов`язок із застосування технічного засобу відеозапису.

Аргументи апеляційної скарги щодо неналежності як доказу відеозапису через не зазначення про відеофіксацію події у протоколі про адміністративне правопору-шення, серії та номеру відеокамери - не заслуговують на увагу. Не зазначення у про-токолі про адміністративне правопорушення факту використання технічного засобу також не може слугувати єдиною беззаперечною підставою для скасування оскаржу-ваної постанови суду першої інстанції, оскільки ані статтею 256 КУпАП, де визна-чений зміст протоколу про адміністративне правопорушення, ані Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, за-твердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 20158 року № 1376, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941, не передбачено обов`язкового зазначення у протоколі про адміністра-тивне правопорушення фіксування подій технічними засобами.

Убачається доцільним зауважити, що з відеозапису із нагрудної камери полі-цейського безумовно слідує категорична відмова ОСОБА_1 у будь-якому вигляді пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та ствердна його відповідь про складен-ня протоколу за наслідком відмови від проходження огляду, без жодних зауважень щодо дій поліцейських. Відповідні зауваження зі сторони ОСОБА_1 не викладені ним при підписанні протоколу про адміністративне правопорушення, що, знову ж таки, свідчить про відсутність у нього зауважень щодо дій поліцейських.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 256 КУпАП особа, яка притя-гується до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і заува-ження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. При складанні протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

При складанні 26 серпня 2021 року протоколу серії ААБ № 084641 у ОСОБА_1 була можливість викласти у ньому власні пояснення, однак ним у відповідній графі протоколу проставлений лише його підпис, що цілком спростовує доводи скаржника з даного приводу, викладені в апеляційній скарзі.

Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене у статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права.

Вимога пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і осново-положних свобод щодо обґрунтування судових рішень не може розумітися як обов`я-зок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Міра, до якої суд має вико-нати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від ха-рактеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лю-того 2010 року; Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року ). Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодав-ства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наяв-ності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови у прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заяв-ником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Наведені в апеляційній скарзі аргументи в цілому та об`єктивно не свідчать про порушення судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи стосовно ОСОБА_2 норм матеріального чи процесуального права, не спростовують правильний висновок судді суду першої інстанції, оскільки вина скаржника у вчиненні адміністра-тивного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, пов-ністю доведена матеріалами справи. З урахуванням наведеного посилання в апеля-ційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі апеляційний суд вважає необґрунтованими та не знаходить законних підстав для їх задоволення. Апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що розгляд адміністративної справи відносно ОСОБА_1 здійснений судом першої інстанції ґрунтовно, об`єктивно, справедливо, неупе-реджено, у послідовний спосіб, із застосуванням виключно правового підґрунтя про-цедури, визначеної КУпАП.

Відтак, на підставі вищевикладеного, апеляційний суд не знаходить законних підстав для скасування правильної, об`єктивної постанови судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2021 року про притягнення до адмі-ністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП.

Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задово-лення.

Постанову судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. О. Денишенко