КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа №756/9330/21
Апеляційне провадження
№33/824/4060/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 27 липня 2021 року стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою Оболонського районного суду міста Києва від 27 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454грн.

Постановою суду визнано доведеним, що 16 травня 2021 року о 20год. 20хв. по вул. Богатирській, 30 у м. Києві водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Seat Ibiza», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей розширені та не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 4 серпня 2021 року направив до Оболонського районного суду міста Києва апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та повернути сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що працівник поліції не надав ОСОБА_1 направлення на проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, у відсутність свідків склав протокол про порушення ОСОБА_1 ч. 1 ст. 130 КУпАП, чим порушив Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції та КУпАП.

Також ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції безпідставно відхилив результати проходження ним медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, у зв`язку із тим, що таке дослідження проведено неналежним закладом охорони здоров`я, оскільки йому не було надано направлення до відповідного закладу охорони здоров`я, тому він мав право пройти такий огляд у будь-якому закладі охорони здоров`я.

Крім того, ОСОБА_1 стверджує, що наявний у матеріалах справи відеозапис з

нагрудної камери патрульного поліцейського не відображає подій, які відбувалися при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому ОСОБА_1 неодноразово погоджувався на проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку, однак, йому не роз`яснювалися ні підстави, що слугували для проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння, ні його права та порядок направлення його на такий огляд, а відтак такий відеозапис не є належним доказом.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Ситенка О.Д., які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозапис досліджуваних подій, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд, у відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №219244 від 16 травня 2021 року, в цей день, о 20год. 20хв. по вул. Богатирській, 30 у м. Києві водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Seat Ibiza», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей розширені та не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 не надав письмових пояснень по суті порушення, однак підписав протокол про адміністративне правопорушення.

Дослідивши відеозапис, що міститься в матеріалах справи, суд встановив, що працівником поліції були дотримані всі вимоги закону щодо їх дій при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 і порушень з переглянутого відеозапису виявлено не було.

При цьому з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 пропонується проїхати з працівником поліції до медичного закладу для проходження огляду, а також роз`яснюються наслідки відмови від проходження медичного огляду та відповідальність,

яка передбачена ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що протокол про адміністративне правопорушення складено у відсутність свідків, не свідчать про недійсність такого протоколу, оскільки положеннями ст. 254 КУпАП не передбачено, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинен складатися у присутності двох свідків, а у ст. 256 КУпАП зазначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються свідки у разі їх наявності.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналіз вказаної норми свідчить, що огляд особи у присутності свідків здійснюється поліцейським у разі неможливості застосування технічного засобу відеозапису.

Враховуючи, що зміни у вищезазначену статтю були прийняті Законом України №1231-IX від 16.02.2021 і вказана норма є спеціальною, а Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, є підзаконним актом, прийнята до внесення змін у статтю 266 КУпАП і на даний час суперечить положенням Закону, застосуванню підлягають саме норми Закону.

Також безпідставними суд вважає доводи апеляційної скарги, що поліцейський зобов`язаний був видати ОСОБА_1 направлення для проходження огляду у медичному закладі.

Відповідно до пунктів 6-8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналіз вказаних норм свідчить, що поліцейським видається направлення для проходження огляду у разі згоди водія пройти огляд у відповідному закладі охорони здоров`я, куди водія зобов`язаний доставити поліцейський.

Вказані норми не зобов`язують поліцейського видати водієві, який відмовився прослідувати разом із поліцейським до закладу охорони здоров`я, направлення для проходження огляду на стан сп`яніння водієм самостійно. Не містить таких положень і вищезазначена Інструкція.

Твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 мав право пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння у будь-якому закладі охорони здоров`я є безпідставними, оскільки суд першої інстанції правильно зазначив, що згідно з наказом Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради від 27 травня 2019р. №563 «Про оптимізацію організації проведення медичних оглядів на стан сп`яніння в м. Києві» Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» визначена єдиним закладом охорони здоров`я, якому надається право в місті Києві на проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому інші заклади охорони здоров`я не мають законних підстав на проведення зазначених оглядів.

При цьому відсутність направлення не позбавляло можливості ОСОБА_1 звернутися самостійно до вказаного медичного закладу протягом двох годин після виявлення правопорушення.

Доводи апеляційної скарги, що працівники поліції не дотрималися повноти та безперервності відеозапису усіх обставин даної події, суд вважає безпідставними, так як відсутні підстави для висновку, що приєднаний до матеріалів справи відеозапис є не тільки фіксацією відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, а повним відеозаписом з початку виконання поліцейським службових обов`язків. Разом з цим, ні ОСОБА_1 , ні його захисником не заявлялося у суді першої інстанції клопотання про витребування повного запису подій.

Також не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_1 , що він погоджувався пройти огляд у встановленому законом порядку, оскільки з наявного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції поліцейського пройти огляд у медичному закладі у супроводі поліцейського, відповів категоричною відомою. При цьому, ОСОБА_1 не заявляв про будь-яку конфліктну ситуацію з працівниками поліції, не пояснював свою відмову неналежною поведінкою поліцейських або іншими причинами, які б надали підстави для висновку про правомірність дій ОСОБА_1 .

Згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №219244 від 16 травня 2021 року з достатньою повнотою досліджені судом на виконання вимог ст. 280 КУпАП, а тому висновок суду про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5. Правил

дорожнього руху є правильним, зміст постанови відповідає вимогам ст. 283, 284 КУпАП, в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, надана оцінка поясненням ОСОБА_1 , його доводам, та наявному відеозапису.

Враховуючи вищевикладене, порушень норм матеріального та процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи не встановлено, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

При поданні апеляційної скарги ОСОБА_1 був сплачений судовий збір у сумі 681грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Виходячи з того, що Законом України «Про судовий збір» не передбачена сплата судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності, сплачений ОСОБА_1 судовий збір підлягає поверненню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Оболонського районного суду міста Києва від 27 липня 2021 року стосовно ОСОБА_1 - без змін.

Повернути ОСОБА_1 помилково сплачений 4 серпня 2021р. на розрахунковий рахунок UA0026010, отримувач коштів ГУК у м.Києві/Соломян.р-н/22030101, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37993783, код банку отримувача 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101, згідно квитанції АТ «КБ «ПриватБанк»» № 0.0..1., судовий збір у сумі 681грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт