Кропивницький апеляційний суд
Справа № 33/4809/356/21 Головуючий у суді І інстанції: Нерода Л.М.
Категорія: ч. 2 ст. 154 КУпАП Доповідач в суді ІІ - інстанції: Бондарчук Р.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2021 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду Бондарчук Р.А.,

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1

представника особи, яка притягається до відповідальності - адвоката

потерпілої Семеренко В.С.,

представника потерпілої Ковальова А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеконференці, в залі суду в м. Кропивницькийапеляційну скаргу адвоката Ковальова А.І., який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_2 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2021 року, якою відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з професійно-технічною освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні 2 неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.154 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В С Т А Н О В И В:

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2021 року відносно ОСОБА_1 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.154 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №048616 від 31.08.2021 року, ОСОБА_1 31.08.2021 року о 21 год.10 хв., вигулював собаку в дворі будинку АДРЕСА_3 без намордника та поводка, внаслідок чого собака вкусила ОСОБА_2 завдавши шкоду фізичному здоров`ю потерпілої, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч. 2 ст. 154 КУпАП.

В апеляційній скарзіскаргу адвокат Ковальов А.І., який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_2 просить скасувати постанову районного суду та постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП та призначити покарання у виді штрафу, з конфіскацією тварини.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що факт заподіяння шкоди ОСОБА_2 повністю підтверджується її поясненнями та медичною документацією.

Зокрема, з медичної картки амбулаторного хворої вбачається, що 31.08.2021 ОСОБА_2 звернула до Олександрійської ЦРЛ, де їй встановлений діагноз «вкушена рана лівої гомілки».

Того ж дня їй було призначене відповідне лікування та видано направлення на проведення щеплення.

Також, в апеляційній скарзіскаргу просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в апеляції, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався, та допустив однобічність та неповноту судового розгляду справи, про що свідчить наступне.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Цією ж нормою закону передбачено, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності її дія або бездіяльність повинна бути протиправною, тобто порушувати встановлений законом порядок.

Згідно положень ст. 124 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснив, що дійсно має собаку по кличці «Тітка».

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 надав QR код електронного профілю тварини, з якого зображено фото собаки по кличці «Тітка», ID тварини НОМЕР_1 .

Пояснив, що 31.08.2021 року близько 21.00 год. дійсно вигулював собаку по кличці «Тітка». Спочатку він вигулював собаку на повідку, а потім зняв повадок для того, щоб вона поганяла котів та зайшла в під`їзд.

Після цього, він з дружиною пішов в магазин, а коли повернувся біля дверей квартири стояла ОСОБА_2 , яка розмовляла з сином, при цьому остання пояснила, що її вкусила собака та показала пошкодження на нозі.

Вважає, що вкусити його собака не могла і потерпіла його оговорює.

На питання суду чи намагався ОСОБА_1 , якимось чином мирно залагодити їхній конфлікт, ОСОБА_1 пояснив, що пропонували ОСОБА_2 гроші в якості компенсації проте відмовилася. В той же час в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 відмовився компенсувати заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 5000 грн.

На питання суду: чи він знайомий з ОСОБА_2 .? та чи є у ОСОБА_2 будь-яка зацікавленість оговорювати його? ОСОБА_1 повідомив, що з нею не знайомий та будь-якої зацікавленості оговорювати його ОСОБА_2 не має.

Доповнив, що влітку вже якась жінка скаржилася, що її вкусила союака, можливо це була потерпіла. Він незнайомій жінці пояснив, що тварина перебувала в наморднику та вона не могла нанести шкоди здоров`ю.

В той же час ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції повідомив, що собака по кличці «Тітка» вакцинована та ОСОБА_2 не потребує привичок.

Разом з тим, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 повідомив, що всі матеріали справи складені відносно ОСОБА_1 , хоча він на справді ОСОБА_1 .

В суді апеляційної інстанції потерпілої ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, пояснила, що 31.08.2021 року близько 21.00 год.хвилин вона йшла додому. В дворі будинку АДРЕСА_3 її вкусила рижа собака.

Через деякий час підійшовши до домоволодіння ОСОБА_1 , відкрила двері дитина та повідомила, що у них є дві собаки, батьків в дома не має та ця рижа собака всіх кусає, у тому числі і його. Вона впізнала цю собаку за гавкотом та зовнішнім виглядом.

Після повідомлення ОСОБА_1 та дружині про укус та демонстрації ушкодження - останні відповіли: «І що з цього?» не прийнявши будь-яких заходів до залагодження інциденту. Згодом під час спілкування з дружиною ОСОБА_1 , остання зазначила, щоб вона не просила у них грошей, у тому числі на лікування.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 154 КУпАП (в редакції, яка діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення), відповідальність несе особа, яка здійснювала вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в не відведених для цього місцях, що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю людей.

Згідно вимог ст. 154 КУпАП та Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21 лютого 2006 року, саме особа, яка утримує домашню тварину та здійснює вигул домашньої тварини, зобов`язана забезпечити наявність намордника, повідка, що необхідні для здійснення вигулу домашньої тварини поза місцем її постійного утримання, а також зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною.

Положеннями ст.ст.1, 9, 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» встановлено, що собаки відносяться до домашніх тварин; правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування. Відповідно до положень ст. 7 цього закону Умови тримання тварин повинні відповідати їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям . Умови утримання тварин повинні задовольняти їх природні потреби в їжі, воді, сні, рухах, контактах з собі подібними, у природній активності та ніші потреби. Статтею 9 Закону встановлені особливості утримання домашніх тварин, за якими особи, які утримують домашніх тварин мають право з`являтися з ними поза місцями їх постійного утримання (супроводжувати їх). В свою чергу особа, що супроводжує тварину зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною.

Системний аналіз положень стст. 7 та 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» № 3447 від 21.07.06 р. дає підстави вважати, що однією зі складових поняття утримання тварин, є забезпечення їх природних потреб у рухах, контактах з собі подібними, у природній активності, тобто вигул собак у спеціально відведених місцях, та у будь-якому разі за умови забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Особа, яка її утримує, зобов`язана забезпечити наявність намордника, повідка, що необхідні для здійснення вигулу домашньої тварини поза місцем її постійного утримання.

У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №34771V закріплено обов`язок судів застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. з протоколами до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до Закону України «Про Ратифікацію Європейської конвенції про захист домашніх тварин», яка набрала чинності для України з першого дня місяця, що настає після закінчення шестимісячного строку з дати передачі на зберігання її ратифікаційної грамоти, а саме з 01.11.2013 р. застосуванню підлягає також Європейська конвенція про захист домашніх тварин. Згідно до Загальних положень Конвенції про захист домашніх тварин та наведеної термінології (ст. 1) - під домашньою твариною мається на увазі будь-яка тварина, яку утримує чи збирається утримувати людина, зокрема у своїй оселі для власного задоволення й товариства. Тлумачення поняття «Утримувач» «Утримання» чітко наведене у ст. 4 Конвенції про захист домашніх тварин - за яким це будь-яка особа, яка утримує домашню тварину або яка дала згоду доглядати за нею.

При цьому, винність ОСОБА_1 у вчиненні в правопорушення підтверджується доказами, які суд дослідив під час розгляду адміністративної справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАБ №048616 від 31.08.2021 року, яким підтверджується, що саме 31.08.2021 року о 21 годині 10 хвилин в дворі будинку №26 по пр. Соборний мало місце правопорушення, яке ставиться в вину ОСОБА_1 (а.с. 1);

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 зазначені безпосередньо в протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно до яких він вигулював собаку біля під`їзду, не бійцівської породи, а тому не придав значенню, щоб надіти намордник, собака не агресивна (а.с. 1);

- протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, відповідно до якого ОСОБА_2 просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 з приводу того, що даний громадянин вигулював собаку без намордника, вона проходи повз будинок та собака вибігла та вкусила її за ногу, внаслідок чого ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження (а.с. 2);

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 наявними в матеріалах справи викладені на окремому аркуші, відповідно до яких 31.08.2021 року близько 2.00 год. хвилин в дворі будинку АДРЕСА_3 він вигулював собаку без намордника. Собака не бійцівської породи, не агресивна, ніякої загрози нікому не представляла скарг не надходило. Те, що когось могла вкусити собака він не згодний, оскільки свідків не було (а.с. 3);

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 наявними в матеріалах справи викладені на окремому аркуші, відповідно до яких 31.08.2021 року близько 21 год. 10 хв. у дворі будинку АДРЕСА_3 , біля під їзду вибігла собака та вкусила її за ногу, власник тварини ОСОБА_5 заперечував, що це була його собака та він додав, щоб вона не ходила в дворі біля його будинку, випадки укусу тварини повторюють неодноразово. Власник тварини поводив себе нахабно, неадекватно та намагався її зробити винною у даній ситуації (а.с.4).

- копією медичної картки амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 21);

- копією медичного направлення на ім`я ОСОБА_2 від 31.08.2021, в якому міститься діагноз вкушена рана лівої гомілки та ОСОБА_2 направлена до кабінету щеплень (а.с. 21 );

- чеками про покупку лікарських препаратів (а.с. 25);

- фотографією місця укусу лівої гомілки (а.с. 26).

Оцінюючи досліджені під час розгляду справи докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП доведена повністю.

На думку апеляційного суду, всі наведені докази є належними, допустимими, взаємопов`язаними між собою і достатніми для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП за обставин.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 31.08.2021 року о 21 год. 10 хв. вигулював собаку в дворі загального користування будинку АДРЕСА_3 без намордника та поводка, внаслідок чого собака вкусила ОСОБА_2 завдавши шкоду фізичному здоров`ю потерпілої, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч. 2 ст. 154 КУпАП.

В той же час не можуть бути враховані доводи ОСОБА_1 стосовно того, що його собака не могла нікого вкусити, оскільки вказані доводи спростовуються як показаннями правопорушника відповідно до яких він 31.08.2021 року близько 21.00 годині вигулював собаку в дворі багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 та залишив її без нагляду, показаннями потерпілої відповідно до яких її 31.08.2021 року близько 21 годині 00 в дворі будинку АДРЕСА_3 покусала собака, та наданою потерпілою медичною документацією, з якої вбачається, що 31.08.2021 року ОСОБА_2 встановлено діагноз лікарем вкушена рана лівої гомілки та направлено на щеплення.

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що його собака вакцинована та не потребує ОСОБА_2 щеплення, не можуть бути враховані, оскільки лікування ОСОБА_2 в тому числі і призначення щеплення здійснює лікар закладу охорони здоров`я.

Також, не можуть біти враховані доводи ОСОБА_1 стосовно залишення рішення суду першої інстанції в силі з приводу неправильного зазначення представниками поліції його прізвища, оскільки вказане є технічною помилкою та ОСОБА_1 повинен був вказати про це працівникам поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення.

В той же час, виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ стандарти і вимоги, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширюються і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, залишення рішення суду першої інстанції в силі лише з цієї підстави позбавить реалізацію права потерпілої сторони на відшкодування завданої шкоди.

Разом з цим, апеляційний суд не погоджується з апеляційними доводами представника потерпілого про кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 154 КУпАП, оскільки по перше протоколом про адміністративне правопорушення вказане правопорушення ОСОБА_1 не ставиться, а по-друге стаття 154 із змінами, внесеними згідно із Законом № 55/97-ВР від 07.02.97; в редакції Закону № 1684-IX від 15.07.2021 - вводиться в дію з 08.11.2021.

При накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення під час складання адміністративних матеріалів так і в суді апеляційної інстанції не визнав.

Також, під час розгляду справи суд апеляційної інстанції не знайшов обставин, що пом`якшують та обставин, які обтяжують відповідальність.

Разом з тим суд бере до уваги показання, ОСОБА_2 яка пояснила, що такий випадок стався вже вдруге протягом року та з її слів дитина ОСОБА_1 пояснила, що собака по кличці «Тітка» кусає всіх в тому числі і її.

Врахувавши вказані обставини прихожу до висновку про призначення адміністративного стягнення, в межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 154 КУпАП, у виді штрафу з конфіскацією тварини.

Отже, за наведених обставин, апеляційна скарга адвокату Ковальову А.І., який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова районного суду скасуванню з винесенням нової постанови, та накласти стягнення у виді штрафу у розмірі з конфіскацією собаки невстановленої породи «метис», по кличці «Тітка», ID тварини НОМЕР_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Ковальову А.І., який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2021 року.

Апеляційну скаргу адвоката Ковальова А.І., який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2021 року, якою відносно ОСОБА_1 , закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.154 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, - скасувати.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 85 гривень, з конфіскацією тварини.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 454 грн.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Р.А. Бондарчук