Справа № 524/8413/21
Провадження 3/524/2858/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2021 року, суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Обревко Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків суду невідомий,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

21.08.2021 року інспектором взводу 1 роти 3 БПП в м.Кременчук УПП в Полтавській області відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення (серія ДПР18 № 195369), в якому зазначено, що 21.08.2021 року о 04 годині 05 хвилин в м.Кременчук, вул.. І.Сердюка 32/29, водій ОСОБА_1 керував ТЗ ВАЗ21121 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності свідків, камера ВІ-01125, НОМЕР_2 , чим порушив п. 2.9.а. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

До суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надав пояснення в яких винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення заперечив, пояснивши, що у вказаний час та місці транспортним засобом не керував. На момент, коли під`їхали працівники поліції, він не знаходився за кермом автомобіля, а транспортний засіб був не заведений та перебував в нерухомому стані. Отриманий в результаті проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» результат не оспорює, оскільки вживав алкогольні напої напередодні ввечері, однак, факт керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння заперечив.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення.

Так, диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає три окремих склади адміністративного правопорушення, в тому числі і такий склад як керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.2.9«а» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Як видно із переглянутих в судовому засіданні відеозаписів, зроблених з нагрудних камер відеоспостереження працівників поліції, на момент, коли вони підійшли до ОСОБА_1 , він не перебував в салоні транспортного засобу, автомобіль знаходився в нерухомому стані.

Надалі, як вбачається із відеозаписів, після перевірки документів, поліцейські одразу запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, при цьому, виявлення в останнього наявності ознак відповідного стану не здійснювалась. Крім того, на відео зафіксовано процедуру продування ОСОБА_1 газоаналізатору «Драгер», при цьому свідки працівниками патрульної поліції не залучались, натомість в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу Драгер в присутності свідків. Також на відео не зафіксовано отриманий результат, а лише озвучений працівниками патрульної поліції. Після цього проводилось подальше оформлення відносно нього відповідного протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Будь-яких файлів на диску, які б підтверджували факт керування, який ОСОБА_1 категорично заперечує, і спростовували б таке його твердження немає, так само як і не містять матеріали справи доказів керування останнім зазначеним автомобілем до пропозиції працівниками поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння чи його зупинки, а протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не є безумовним та беззаперечним доказом доведення такого факту.

Свідки на місці події не залучались.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи, які керували транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 1.10 ПДР водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Суд бере до уваги, що хоча законодавчо поняття керування транспортним засобом і не закріплено, однак під керуванням /управлінням транспортним засобом розуміється вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічними можливостями транспортного засобу.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАПвключає умисні дії, спрямовані на керування транспортними засобами особами, з ознаками та в стані алкогольного сп`яніння, що нерозривно пов`язано з встановленням самого факту керування.

В свою чергу, Пленум Верховного Суду України у абз. 3 п. 27 Постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Така правова позиція узгоджується з визначенням у п.1.10 ПДР України поняття механічний транспортний засіб - як транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Окрім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 року Верховний Суд зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 21.08.2021 року, о 04 год. 05 хв., транспортним засобом ВАЗ21121 д.н.з. НОМЕР_1 , не керував, а тому необхідності в проходженні ним огляду на стан алкогольного сп`яніння не було, в зв`язку з чим наявний в матеріалах справи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківка тесту «Драгер» слугувати доказом вини ОСОБА_1 не можуть, а тому судом до уваги не беруться.

Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь.

Відповідно до висновків, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" від 14.02.2008року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом"; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.

Отже, враховуючи вищевикладене та з огляду на положення КУпАП України щодо доказування, об`єктивні докази, які б достеменно та "поза розумним сумнівом" свідчили про вчинене ОСОБА_1 порушення п.2.9а ПДР України, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В своєму рішенні від 29 червня 2010 року №17-рп/2010 Конституційний Суд Українизазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

За таких обставин, беручи до уваги, надані до протоколу матеріали, вважаю, що суд, керуючись ст.62 Конституції України, має всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушень передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та тлумачить на його користь.

Статтею 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження по справі на підставі ст. 247 п. 1 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м.Кременчука протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Ліна ОБРЕВКО