Справа № 156/794/21 Провадження №33/802/734/21 Головуючий у 1 інстанції:Малюшевська І. Є.
Категорія:ч.1 ст. 173-2 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П.П., з участю секретаря судових засідань Грицишин О.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 24 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн судового збору.

Так, останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 23 вересня 2021 року близько 21:00 вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме вдарив її у голову та здійснював моральний тиск на неї, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вказує, що жодного умислу на вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного характеру стосовно колишньої дружини ОСОБА_3 не переслідував, також у його діях відсутній мотив, мета та вина, оскільки кваліфікує їх як самозахист у виді необхідної оборони. Зазначає про неодноразові звернення зі скаргами до ОСОБА_4 (матері ОСОБА_3 ) на поведінку колишньої дружини.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, суд доходить наступного висновку.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, побудовані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

З такими погоджується й суд апеляційної інстанції.

Так, відповідальність за змістом ст.173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Так, з матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 підтверджується матеріалами провадження. Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 036571 від 23.09.2021, рапортом старшого дільничного офіцераВП ПД №1(смт. Іваничі) Володимир-Волинського РУП ГУНП у Волинській області, заявою та письмовими поясненнями ОСОБА_3 підтверджується факт того, що за вказаних обставин місця та часу ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру щодо своєї колишньої дружини, а саме вдарив її у голову та вчиняв психологічний тиск.

З матеріалів вбачається, згідно рапорту через службу ВПД №1 надійшло телефонне повідомлення від чергового лікаря Іваничівської ЦРЛ про те, що на приймальне відділення 23.09.2021 о 22:00 год. звернулась ОСОБА_3 з тілесним ушкодженням у вигляді забою м`яких тканин обличчя, зі слів останньої тілесні ушкодження спричинив її чоловік.

Дані обставини поряд з поясненнями потерпілої, які та дала під час складення протоколу, вказують на те, що ОСОБА_1 , дійсно своїми діями призвів до вчинення домашнього насильства, внаслідок чого завдано шкоди фізичному та психологічному здоров`ю потерпілої.

Більш того, в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтвердив, що у зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення день та час в нього з ОСОБА_3 дійсно відбувся конфлікт.

Також слід зазначити про розбіжності в поясненнях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема в поясненнях від 23.09.2021 вказує, що при конфлікті попросив вийти свою колишню дружину ОСОБА_3 зі своєї кімнати, від неї прозвучала відмова, тому взяв її за руку і вивів зі своєї кімнати. Однак в апеляційній скарзі зазначає, що конфлікт відбувся у дитячій кімнаті, з якої він вивів її за руку в коридор, де і почався конфлікт безпосередньо з ним.

Ці розбіжності наряду з неузгодженістю його версії щодо обставин розвитку конфліктної ситуації вказують на намагання винного уникнути адміністративної відповідальності за вчинене, а тому суд не бере до уваги наведені ОСОБА_1 доводи щодо своєї невинуватості.

Твердження апелянта про здійснення самозахисту від дій колишньої дружини не ґрунтуються на матеріалах справи. Доказів на підтвердження цих обставин особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не надала ні в місцевому, ні в апеляційному суді.

Не підтвердились в ході апеляційного розгляду посилання апелянта про неповноту судового розгляду місцевим судом, оскільки у судовому засіданні суд дослідивши усі наявні докази, надав належну оцінку отриманим поясненням та доказам у справі, та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним домашнього насильства стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_3 , тобто наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На велике переконання апеляційного суду, відсутні підстави для закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, як про це зазначає в апеляційній скарзі ОСОБА_1 ..

Також слід зазначити, що суд першої інстанції врахував ступінь та характер правопорушення, дані про особу правопорушника та прийшов до вірного висновку про застосування мінімального розміру стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.294, 295 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 24 вересня 2021 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського

апеляційного суду П.П. Борсук