ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2021 року

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Сидорак Г.Б., секретаря судового засідання Ілик Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Підволочиську заяву захисника ОСОБА_1 адвоката Щербатюка О.Д. про відвід судді Підволочиського районного суду Тернопільської області Сташківа Н.Б. -

В С Т А Н О В И В:

21 жовтня 2021 року до Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшла заява захисника ОСОБА_1 адвоката Щербатюка О.Д. про відвід судді Підволочиського районного суду Тернопільської області Сташківа Н.Б. В обгрунтування заявленого відводу посилається на те, що на даний час в провадженні судді Підволочиського районного суду Тернопільської області Сташківа Н.Б. перебуває справа №604/794/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що суддя Сташків Н.Б. також здійснює розгляд кримінального провадження №0000084 про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України (справа №604/817/21), а саме пропозиції та наданні ОСОБА_1 службовій особі поліцейському СРПП ОСОБА_2 неправомірної вигоди в розмірі 3000,00 грн за не вчинення службовою особою дії з використання влади - складання адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Захисник вважає, що буде порушено право ОСОБА_1 очікувати від держави справедливий суд, оскільки суддя Сташків Н.Б. розглядає кримінальне провадження та справу про адміністративне правопорушення, котрі тісно пов`язані між собою доказами і висловивши позицію та дослідивши докази у одній справі, може перешкоджати в об`єктивній та незалежній оцінці досліджених доказів у іншій справі, що створює обгрунтовані сумніви учасників процесу в упередженості та об`єктивності головуючого під час вирішення та ухвалення законного рішення і породжує легітимні сумніви щодо його безсторонності при розгляді справи.

В судове засідання ОСОБА_1 та адвокат Щербатюк О.Д. не з`явилися.

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сташків Н.Б. для дачі особистих пояснень не з`явився.

Суд дослідивши матеріали заяви про відвід, приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 246 Кодексу України про адміністративніправопорушення встановлено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Чинний КУпАП не містить будь-яких норм щодо заявлення відводу судді, а також порядку розгляду цих заяв, однак діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді, а тому, при розгляді заяви про відвід в межах справи про адміністративне правопорушення, слід застосувати аналогію права, найбільш близької галузі права.

Згідно з статею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень статті 9 Конституції України та статті 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22 грудня1993 року міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, частиною національного законодавства України.

Згідно з Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» в спірних питаннях, або які не врегульовані національним законодавством, суди застосовують міжнародні договори, згоду на обов`язковість яких дана Верховною радою України, є частиною законодавства України.

Пунктом 4 Рішення Ради суддів від 8 червня 2017 року №34 зорієнтовано суди, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності та безсторонності судочинства, доцільно застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою з огляду на каральну мету стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року, рішення у справі «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 року), суд приходить до висновку, що заяву про відвід слід вирішувати за аналогією закону, а саме з урахуванням положень Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 75 КПК України, встановлені обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні. Так, пунктом 4 ст. 75 КГІК України визначено, що однією з таких обставин є: наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 80 КПК України, заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути мотивованим.

Стаття 48 Закону України«Про судоустрій і статус суддів» передбачає, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів (частина сьома статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За статтею 15 Кодексу Суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Положення зазначеної статті випливають з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Разом з тим, право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безсторонім судом закріплено у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначена Конвенція і протоколи 1, 2, 3, 4, 7, 11 ратифіковані Україною 17 липня 1997 року, чим і визнана її дія в національній системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до установленої практики Європейського Суду з прав людини існування безсторонності в контексті пункту 1 статті 6Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, яким слід врахувати особисті переконання та поведінку певного судді і встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Водночас, суд вважає, що будь-яких обставин, які викликають сумніви в майбутній упередженості судді Підволочиського районного суду Тернопільської області Сташківа Н.Б. під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, заява про відвід не містить, а фактично є передчасною, посилання на те, що буде порушено право ОСОБА_1 очікувати від держави справедливий суд, не може вважатися обставиною, яка викликає сумнів у упередженості судді чи може виключати участь у розгляді даної справи про адміністративне правопорушення.

Так, захисником заявника чи заявником не надано суду доказів того, що матеріали кримінального провадження №0000084 щодо ОСОБА_1 перебувають на розгляді у судді Сташківа Н.Б., що проведено підготовче судове засідання, розгляд справи розпочато та суддя надавав оцінку доказам у справі та висловлював свою позицію у згаданому кримінальному провадженні. Те, що справи пов`язані між собою, не може служити підставою для відводу судді.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява захисника ОСОБА_1 адвоката Щербатюка О.Д. про відвід судді Сташківа Н.Б. у розгляді справи №604/794/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є передчасною, оскільки суду не доведено, що є перешкоди для об`єктивної та незалежної оцінки доказів у справі про адміністративне правопорушення, а тому така задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 7, 283-285, 294 КУпАП, ст.ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви (вх. № 4040/21 від 21 жовтня 2021 року) захисника ОСОБА_1 адвоката Щербатюка О.Д. про відвід судді Підволочиського районного суду Тернопільської області Сташківа Назарія Богдановича у справі №604/794/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - відмовити.

Постанову про відмову в задоволенні заяви про відвід судді негайно відправити до Підволочиського районного суду Тернопільської області задля подальшого розгляду справи №604/794/21 про адміністративне правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Г.Б. Сидорак