ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/9995/20 Головуючий суддя І інстанції Садовський К.С.
Апеляційне провадження № 33/818/259/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Коротуна В.І. на постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 08 вересня 2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Постановою встановлено, що 16.06.2020 року о 23.20 год., в м. Харкові, на вул. Героїв Праці, в районі будинку № 2-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у присутності двох свідків із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора Drager Alcotest 7510 ARLM 0295. Результат тесту - 1,82%), з результатами якого водій був згоден.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник Коротун В.І. просить судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свої апеляційну вимогу захисник обґрунтовує тим, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «Drager», який не входить до Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого Наказом МВС України №33 від 01.03.2010 року, а тому огляд було проведено незаконно, а сукупність доказів, отриманих за його допомогою, є недопустимими.

Зазначає, що відсутні документи, що підтверджують належний стан технічного засобу, зокрема не долучено сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Крім того, захисник вказує на те, що поліцейським не було оформлено направлення на огляд до закладу охорони здоров`я, зміст викладених у протоколі обставин адміністративного правопорушення не узгоджується с сукупністю інших обставин по справі, а також працівниками поліції, при затриманні ОСОБА_1 та складанні протоколу, було порушено право останнього на захист.

В судові засідання, які призначались судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Коротун В.І. не з`явилися.

Захисник Коротун В.І., який є автором апеляційної скарги, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки зі зворотнім повідомленням, яку він особисто отримав 22.06.2021 року, про що свідчить його власноручний підпис (а.с.39).

Крім того, судом апеляційної інстанції направлялася судова повістка на адресу ОСОБА_1 (а.с.34), яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення та договорі про надання правової допомоги (а.с.1, 16), але ця повістка повернулася до апеляційного у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.45, 46, 47).

Суд також враховує, що відомості справи не містять інших даних про місце мешкання чи реєстрації ОСОБА_1 , ніж ті, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №284945 від 16.06.2020 року (а.с.1). Цих відомостей також не зазначено і самим апелянтом - адвокатом Коротун В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 .

При цьому суд апеляційної інстанції керується практикою ЄСПЛ, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", в якому наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому, належить врахувати, що саме захисник Коротун В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Київського районного суду м.Харкова від 08.09.2020 року.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також , згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

У цьому контексті суд також звертає увагу , що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи , яка її подала , а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.

Слід також зазначити, що у відповідності до ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України і ОСОБА_1 та його захисник Коротун В.І. не були позбавлені об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань , користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Також належить зазначити, що захисник Коротун В.І., будучи належним чином повідомленим про дату та час судового розгляду, не надав до суду апеляційної інстанції відомостей про припинення договору щодо надання правової допомоги ОСОБА_1 .

Крім того, судом апеляційної інстанції здійснювалися заходи щодо виклику свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та інспектора Король О.Ю. (а.с. 36-38, 40-44), але останні в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим суд, з урахуванням доводів, які містяться в поданій апеляційній скарзі, та наявних відомостей у матеріалах справи, вирішив провадити апеляційний розгляд без їх участі та без участі ОСОБА_1 і його захисника Коротуна В.І., які без поважних причин не прибули в судове засідання та будь-яких клопотань про відкладення судового розгляду не подавали.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість проведення апеляційного перегляду за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника в межах поданої апеляційної скарги та відомостей наявних у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника Коротуна В.І. не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього рухуУкраїни, передбачених п. 2.9 (а).

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9 «а» ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме відомості, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №284945 від 16.06.2020 року, в якому встановлено порушення водієм ОСОБА_1 вимог пункту 2.9 «а» ПДР України (а.с.1); письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.5, 6); роздруківці результатів тесту газоаналізатора Drager Alcotest 7510 ARLM 0295 (1,82%) (а.с.3); акті огляду на стан сп`яніння, який ОСОБА_1 підписав в графі «З результатми згоден» (а.с. 4), а також на відеозаписі нагрудної камери поліцейського № АЛ2371 (а.с.7).

Так, згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №284945 від 16.06.2020 року, ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у присутності двох свідків із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора Drager Alcotest 7510 ARLM 0295. Результат тесту - 1,82%), з результатами якого водій був згоден (арк.1).

З відомостей, які зазначені в роздруківці результатів тесту газоаналізатора Drager Alcotest 7510 ARLM 0295, вбачається, що проба огляду ОСОБА_1 позитивна та дорівнює 1,82% (а.с.3).

Що стосується доводів апелянта з приводу допущених працівників поліції порушень вимог Інструкції, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки на час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510» ОСОБА_1 клопотань про надання сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки не заявляв, огляд проводився за добровільною згодою останнього та в присутності двох свідків, за результатами огляду складено відповідний акт та роздрукований на папері його показники, які долучені до матеріалів справи.

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про недійсність результатів огляду із застосуванням газоаналізатора "Drager Alcotest 7510".

Згідно з п.1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених п.3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно з п.3 розділу ІІ Інструкції поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Посилання захисника на відсутність приладу «Drager Alcotest 7510» у переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженому Наказом МВС від 01.03.2010 № 33 не заслуговує на увагу, оскільки згаданий захисником наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства внутрішніх справ № 1052 від 26.12.2018, водночас стороною захисту не надано будь-яких доказів, які б доводили, що газоаналізатор Drager Alcotest 7510 ARLM 0295 не може використовуватися як засіб вимірювальної техніки для здійснення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім того, Законом України «Про метрологію, метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові в повітрі, що видихається.

До Реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки було внесено газоаналізатори Alcotest, Interlock XT (зокрема, Alcotest 7510, призначений для вимірювання вмісту парів етилового спирту у повітрі, що видихається людиною) виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина, та вказану модель включено у додаток до сертифікату перевірки UA.TR.039.645, виданий 18.02.2019, строк дії основного сертифікату UA.TR.039.645 від 08.06.2018 до 07.06.2023. Ця ж інформація наявна на офіційному сайті Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками.

А тому вказаний технічний засіб дозволений до застосування МОЗ та Держспожистандартом (правонаступником якого є Міністерство економіки України) за умов додержання вимог щодо повірки (калібровки).

Інструкцією з експлуатації газоаналізатора "Drager Alcotest 7510" передбачено перевірку калібровки кожні 6 місяців з можливістю збільшення інтервалів між калібровками до 1 року.

Оскільки останнє калібрування спеціального технічного засобу, з використанням якого 16.06.2020 року проводився огляд ОСОБА_1 , було проведено 18.03.2020 року (а.с.3), що підтверджується даними з його роздрукованого показника, підстави ставити під сумнів і вважати результати огляду недійсними відсутні.

Таким чином, працівником поліцї під час збирання доказів у справі про адміністративне правопорушення була застосована належна процедура з дозволеним спеціальним технічним засобом, висновок якого є належним та допустимим доказом.

Доводи апелянта про те, що працівниками поліції не складався акт огляду на стан сп`яніння є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Згідно відомостей акту огляду на стан сп`яніння, огляд проведений у зв`язку з виявленням ознак: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей. Огляд проведений за допомогою газоаналізатору Драгер Алкотестр 7510. Результат огляду на стан спяніння: позитивна - 1,82%. ОСОБА_1 з результатами згоден, по свідчить його власноручний підпис у відповідній графі. Огляд проведено в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що також підтверджується їхніми підписами у відповідній графі (а.с.4).

Матеріали справи не містять будь-яких відомостей щодо незгоди ОСОБА_1 із вищенаведеним оглядом, а також відсутні відомості щодо оскарження дій працівників поліції.

Належить взяти до уваги, що незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями працівників поліції під час складання ними протоколу, цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не звертався із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мав для цього достатньо часу.

Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, роздруківці результатів тесту газоаналізатора Drager Alcotest 7510 ARLM 0295 та акті огляду на стан сп`яніння.

Крім того, на відеозаписі нагрудної камери поліцейського № АЛ2371, долученого до матеріалів справи (а.с.7), зафіксовано, що водій ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, в присутності двох свідків, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу - газоаналізатора Drager Alcotest 7510 ARLM 0295, з результатами якого погодився, про що заявив патрульним поліцейським.

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи апелянта щодо ненадання працівниками поліції ОСОБА_1 направлення до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки з відомостей вищенаведеного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 пройшов такий огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510 » за добровільною згодою, з результатами якого погодився, будь-яких зауважень не зазначав, у зв`язку з чим у працівників поліції не було необхідності складати та надавати направлення до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведено відповідно до процедури проведення огляду на стан сп`яніння, визначеної Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак, алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП.

Окрім цього, зі змісту письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що в присутності цих свідків ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу - газоаналізатора Drager Alcotest, за результатами якого встановлено, що вміст алкоголю складає 1,82 %.

Доводи апеляційної скарги про те, що вказані пояснення є недопустимими доказами, оскільки вказані особи не були допитані безпосередньо в судовому засіданні є необґрунтованими, оскільки ці докази в повній мірі відповідає вимога ст.251 КУпАП. Підстави для сумнівів в об`єктивності пояснень вказаних свідків відсутні. При цьому, ОСОБА_1 не звертався до апеляційного суду з клопотанням про допит вказаних свідків в судовому засіданні, але судом здійснювалися заходи щодо виклику свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які до суду апеляційної інстанції не з`явилися (а.с.36,37, 41, 42-44). При цьому слід зазначити, що суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості примусово доставити свідків до суду для їх допиту в судовому засіданні.

На підставі наведеного апеляційний суд вважає, що досліджені апеляційним судом докази в повному обсязі підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, а доводи, що наведені в апеляційній скарзі, не спростовують відомостей, зафіксованих працівником поліції у протоколі.

Відповідно дост. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс протии Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам«Кобець протиУкраїни» від 14.02.2008, «Берктай протии Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте протии Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов протии України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов протии Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

Керуючись статтями 294, 295 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Коротуна В.І. залишити без задоволення, а постанову судді постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 08 вересня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков