Справа № 467/958/21
Провадження № 3/467/339/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Кологривої Т.М.

за участю секретаря судового засідання Кукурудзи О.М.

прокурора Довбні М.В.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Сілешти Оргієвського району Молдова, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2011 року наказом начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області № 44 ОСОБА_1 призначено на посаду молодшого інспектора відділу охорони Арбузинської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області (№83) та присвоєно спеціальне звання «прапорщик внутрішньої служби».

31 січня 2020 року наказом № 13/ОС Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№83)» прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 за власним бажанням звільнено з посади молодшого інспектора відділу охорони Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№83)».

Відповідно до Переліку найменувань органів, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого 10 травня 2015 року наказом № 1519/5 Міністерства юстиції України, Державна установа «Арбузинська виправна колонія (№83)» є державною установою, яка входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

У відповідності до ст. 1 та п.п. «д» ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, а саме: особою рядового складу державної кримінально-виконавчої служби та зобов`язаний подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно абз. 2 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 зобов`язаний був наступного року після припинення діяльності в установленому частиною другою цієї статті порядку подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік типу «Після звільнення», а саме: до 01.04.2021 року.

Проте ОСОБА_1 в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік типу «Після звільнення», а саме: 01 липня 2021 року, чим порушив вимоги фінансового контролю, що відноситься до адміністративного порушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. ст. 172-6 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні провину визнав та пояснив, що він звільнився з посадимолодшого інспектора відділу охорони Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№83)» з 31 січня 2020 року. Йому було відомо, що він повинен подавати декларацію до 01 квітня 2021 року, оскільки він вже кілька разів її подавав. Однак він не міг цього зробити у зв`язку тим, що раніше подавати декларації йому допомагав син. Він спробував кілька разів заповнити декларацію самостійно, але не зміг.

Прокурор зазначив, що провина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України доведена, прохав суд застосувати до відношенню до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, думку прокурора, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

За результатами огляду веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено, що ОСОБА_1 01 липня 2021 року подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після припинення діяльності на наступний рік.

Згідно отриманої копії витягу наказу № 13/ОС від 31 січня 2020 року встановлено, що ОСОБА_1 звільнився 31 січня 2020 року за власним бажанням з Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№83)».

Також, відповідно до п.2 Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 19 від 06.09.2016 року припиненням діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, є день видачі трудової книжки суб`єкту декларування, із зазначенням підстав такого рішення.

01 жовтня 2014 року ОСОБА_1 був ознайомлений та попереджений про вимоги антикорупційного законодавства, про що мається відповідний запис, особистий підпис ОСОБА_1 та дата у відповідному документі.

Відповідно до наданих Державною установою «Арбузинська виправна колонія (№83)» копій журналу про отримання трудових книжок встановлено, що ОСОБА_1 трудову книжку отримав 31 січня 2020 року.

Згідно абз.9 підп.1 п.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2017 року № 223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі право порушення, пов`язані з корупцією» під поважними причинами несвоєчасного подання декларації слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.

За такого, суд вважає, що вказана ОСОБА_1 причина несвоєчасного подання декларації не може бути поважною причиною у розумінні змісту ст. 176-2 КпАП України.

Крім цього, ОСОБА_1 раніше подавав електронні декларації, 23.03.2017 року, 17.03.2018 року, 05.02.2019 року, 22.02.2020 року та 22.02.2020 року, тобто, останній достовірно знав про вимоги фінансового контролю відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Згiдно послiдовностi дiй користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 встановлено, що останній роботу в реєстрі розпочав лише 26.06.2021 року о 19 годині 07 хвилин, останній здійснив вхід до реєстру після чого відкрив розділ «Методичні настанови щодо заповнення документа» та перейшов до заповнення декларації, ним було заповнено всі необхідні розділи декларації та о 19 годині 15 хвилин натиснув кнопку «перейти на сторінку накладання кваліфікованого електронного підпису», однак декларація не була подана через наявність логічних помилок. В подальшому ОСОБА_1 було перевірено заповнені раніше розділи декларації та повторно здійснено спробу її подати, однак знову декларація не була подана через наявність логічних помилок, після чого останній здійснив вихід з системи. Так, роботу в реєстрі ОСОБА_1 продовжив вже 01.07.2021 року, ним повторно заповнено всі розділи декларації та цього ж дня декларація була успішно подана, що підтверджено накладанням кваліфікованого електронного підпису. З викладеного вбачається, що ОСОБА_1 роботу в реєстрі НАЗК розпочав після спливу терміну визначеного Законом для подання декларації типу «після звільнення» та до цього часу не вживав жодних спроб щодо своєчасного подання декларації вказаного типу.

Відповідно до листа Колонії від 08 вересня 2021 року встановлено, що ОСОБА_1 в повному обсязі ознайомлено з вимогами Закону України «Про запобігання корупції», а саме щодо необхідності подання декларації типу «після звільнення» у зв`язку з припиненням діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування та того факту, що декларація вказаного типу подається з 01 січня до 01 квітня наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність. Вказаний факт підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 та датою ознайомлення 03.02.2020 року.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не мав поважних причин несвоєчасного подання декларації.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

За змістом ст.1 Закону корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що суб`єктивна сторона корупційного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Частина 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за порушення вимог фінансового контролю, що виразилося в несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

На підставі викладеного, суд вважає повністю доведеною провину ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що підтверджується протоколом № 482 від 22 вересня 2021 року, матеріалами справи рапортами працівників поліції, інформацією з сайту подачі декларацій.

Обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Враховуючи особу ОСОБА_1 , який не працює, одружений, суд приходить до висновку про застосування щодо нього стягнення у виді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією частини першої статті 172-6 КпАП України.

Керуючись ст. ст. 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення і призначити йому стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 850 (вісімсот п`ятдесяти) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Строк пред`явлення документа до виконання 3 (три) місяці.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти діб з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя Т.М. Кологрива