ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2021 Справа №607/13741/21

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Багрій Т.Я., розглянувши матеріали, що поступили з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого на посаді електрика у ВАТ «Медтехніка», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, -

встановив:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 133855 від 30 липня 2021 року вказано: « 30.07.2021 року о 01 год. 15 хв. в м. Тернопіль, вул. 15 Квітня 1г, водій ОСОБА_1 керував тз OPEL VIVARO д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 7510 № ARLM - 0400 (Повірка дійсна до 27.08.2021 року) на табло якого висвітлило результат 1,12% (проміле), водій з результатом був згідний та проїхати в медичний заклад відмовився в категоричній формі, чим скоїв дане правопорушення повторно протягом року, чим порушив вимоги п 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ч.2 ст. 130 КУпАП ».

Також суду надані письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 в яких зазначено наступне: « Європейський Суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні «Шмауцер (Schmautzer)проти Австрії» від 23.10.1995 року суд зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Таким чином, беручи до уваги те, що ч.2 ст.130 КУпАП України передбачає відповідальність за вчинення правопорушення, за яке передбачена санкція у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, прошу суд розглянути цю справу про адміністративне правопорушення з суворим дотриманням стандартів ЄСПЛ, притаманних кримінальному провадженню.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його чиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3, ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вину у вчинені даного правопорушення не визнаю, вважаю, що в моїх діях немає складу інкримінованого мені правопорушення з наступних підстав.

Так, 30 липня 2021 року, близько 01 год. 15 хв. в м. Тернополі по вул. 15 Квітня я керував т.з. та був зупинений працівниками поліції. При спілкуванні з працівником поліції, останній запропонував мені пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки на що я погодився.

Продувши технічний пристрій Драгер та отримавши роздруківку з нього, я поставив його результати під сумнів, та з результатом не погодився, оскільки вважав, що в стані алкогольного сп`яніння не перебуваю. На пропозицію працівників поліції проїхати в найближчий заклад охорони здоров`я для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння я відмовився. Дані обставини безумовно підтверджуються фрагментами відео з нагрудних камер працівників поліції, котрі наявні в матеріалах справи, зокрема папка 000126, файл - 17 хв.33с. відеозапису, а також 24 хв.17 с. відеозапису.

Доказом про те, що з результатами огляду проведеному на місці зупинки я не погодився є також «Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів», у якому зазначено про мою незгоду з результатом огляду.

У подальшому, з невідомих мені причин в порушення вимог закону, працівники поліції склали відносно мене протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 133855, в якому вказали, що я порушив вимоги п.2.9а ПДР України за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Частиною 2 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; або 2) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п. 7 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя).

Відповідно до п. 6 Розділу ІХ вказаної інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п. «а» ч. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Отже, виходячи з вимог Конвенції, практики Європейського суду та положень КУпАП, формулювання неконкретного обвинувачення в адміністративній справі розглядається, як порушення вимог Конвенції.

Також, із змісту ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначається час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суддя розглядає справу в межах пред`явленого особі обвинувачення згідно протоколу про адміністративне правопорушення, та не має право пред`являти нових звинувачень, оскільки це буде вважатися порушенням права на захист.

Отже, інкримінована, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, порушення вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху, а саме, керування в стані алкогольного сп`яніння, не підтверджено документально, оскільки, враховуючи що я не погодився із даними технічного пристрою. Відтак належним доказом встановлення факту керування в стані алкогольного сп`яніння, відповідно до вимог законодавства, мав би бути акт огляду на визначення стану алкогольного спяніння в медичному закладі, який в матеріалах справи відсутній.

При цьому, як видно із протоколу про адміністративне правопорушення, мені не інкримінується порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суддя не вправі з власної ініціативи змінювати суть обвинувачення та розглядає справу про адміністративне правопорушення в межах пред`явленого в протоколі обвинувачення.

А тому враховуючи практику ЄСПЛ, вважаю, що суд не вправі самостійно усувати на шкоду людини недоліки наявні у справі про адміністративне правопорушення.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази нібито моєї винуватості у вчиненні інкримінованого мені правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП або про закриття справи.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що подію та склад адміністративного правопорушення можуть підтвердити чи спростувати лише належні та допустимі докази, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення, разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 133855 від 30.07.2021 року є недопустимим доказом.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд повинен керуватись основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про те, що я порушив вимоги п. 2.9а ПДР України яке ставиться мені у провину, вважаю, що в моїх діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно мене підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Прошу дану справу розглядати без моєї участі, за участю мого адвоката Черніцького І.Р., всі заявлені клопотання та заперечення адвоката підтримую та прошу задовольнити.».

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду адміністративного провадження, до суду не прибув, причини не повідомив, однак із письмових пояснень слідує, що він проосить суд справу розглядати без його участі у присутності представника, - адвоката Черніцького І.Р. Тому суд приходить до висновку про можливість розгляду адміністративної справи без участі особи, яка притягається до адміністравтивної відповідальності.

В суді представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвокат Черніцький І.Р., пояснив, що повністю підтримує мотиви наведенні у письмових поясненнях ОСОБА_1 . Крім цього зазначив, що працівниками поліції при складанні адміністративних матеріалів за ч.2 ст. 130 КУпАП, було невірно кваліфіковано його дії, тому справа підлягає закритю у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 280 КУпАП.

В свою чергу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд приймаючи до уваги письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та доводи представника надані в судовому засіданні, оглянувши матеріали адміністративного провадження, приходить до наступних висновків.

Із протоколу серії ДПР18 № 133855 від 30 липня 2021 року слідує, що 30.07.2021 року о 01 год. 15 хв. в м. Тернопіль, вул. 15 Квітня 1г, водій ОСОБА_1 керував тз OPEL VIVARO д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 7510 № ARLM - 0400 (Повірка дійсна до 27.08.2021 року) на табло якого висвітлило результат 1,12% (проміле), водій з результатом був згідний та проїхати в медичний заклад відмовився в категоричній формі, чим скоїв дане правопорушення повторно протягом року, чим порушив вимоги п 2.9а Правил дорожнього руху.

Водночас із письмових пояснень та відео з нагрудних камер працівників поліції, котрі наявні в матеріалах справи, зокрема папка 000126, файл - 17 хв.33с. відеозапису, а також 24 хв.17 с. відеозапису слідує, що продувши технічний пристрій Драгер та отримавши роздруківку з нього, ОСОБА_1 поставив його результати під сумнів, та з результатом не погодився. На пропозицію працівників поліції проїхати в найближчий заклад охорони здоров`я для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння він відмовився.

Також вказане підтверджується «Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів», у якому зазначено про незгоду ОСОБА_1 з результатом огляду.

Крім цього поліцейський позбавив ОСОБА_1 права скористатись правовою допомогою адвоката, про яку він клопотав, що слідує з відео з нагрудних камер. Дана обставина являється грубим порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема особа має право: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. На підставі п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п. 7 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В порядку п. 6 Розділу IX вказаної інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суддя розглядає справу в межах пред`явленого особі обвинувачення згідно протоколу про адміністративне правопорушення, та не має право пред`являти нових звинувачень, оскільки це буде вважатися порушенням права на захист.

Отже, інкримінована, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, порушення вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху, а саме, керування в стані алкогольного сп`яніння, не підтверджено документально, оскільки, враховуючи що водій не погодився із даними технічного пристрою, належним доказом встановлення факту керування в стані алкогольного сп`яніння, відповідно до вимог законодавства, є акт медичного огляду складений у закладі охорони здоров`я, який в матеріалах справи відсутній.

При цьому, як видно із протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не інкримінується порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В рішенні ЄСПЛ у справі Карелін проти Росії від 20.09.2009р. суд розглянув ситуацію коли національний суд при розгляді справи про адміністративні правопорушення притягнув особу до адміністративної відповідальності, уточнивши у судовому засіданні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце у протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилось нічого іншого як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу, за цих умов особа позбавлена можливості захищатись від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатись від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

На підставі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд за власною ініціативою не немає права змінювати фабулу адміністративного правопорушення, а оскільки диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, не зазначення у вищезгаданих процесуальних документах об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, яка полягала не у керуванні в стані алкогольного сп`яніння, а відмові від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння, зокрема, вимог пункту 2.5 ПДР, який порушив водій, є підставою для закриттям провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП або про закриття справи. Тому вважаю за необхідне провадження по справі закрити за відсутності складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 8, 62, 129 Конституції України, 7, 9, 23, 130, 247, 251, 266, 283, 284 КУпАП, суддя, -

постановив:

Провадження в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою ст.7 та частиною першою ст.287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяТ. Я. Багрій