Провадження № 3/234/3408/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Краматорськ

Суддя Краматорського міського суду Донецької області Лебединець Г.С., секретар судового засідання Давіденко А.В., за участю прокурора Дзюба Т.Є., захисника адвоката Берзінь С.Л., розглянув матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Донецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи: КП «ОДМСОК «Перлина Донеччини», посада заступник директора з правових питань, зареєстрований: АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2 ,-

за ст.172-6 ч.1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

18.08.2021 року на розгляд до Краматорського міського суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, № 509 від 07.08.2021 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно з відомостями, викладеними у протоколі, ОСОБА_1 , будучи згідно п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного закону, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону, несвоєчасно, без поважних причин, 02.06.2020 о 20-16 год. подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримує письмові заперечення на протокол, складені його захисником. Свою вину не визнає, з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Судом, з урахуванням думки учасників справи, визнано можливим провести судовий розгляд за відсутності ОСОБА_1 , оскільки в судовому засіданні присутній його захисник та правова позиція особи, у відношенні якої складений адміністративний протокол, викладена у наданих суду письмових запереченнях.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Берзінь С.Л. просив закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення у зв`язку з тим, що з 09.01.2020 року по 05.06.2020 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності. Крім того, протягом травня 2020 року існували проблеми входу на веб-портал НАЗК через технічні причини. Таким чином, протягом всього визначеного чинним антикорупційним законодавством періоду (з 01.01.2020 до 01.04.2020, а також додатково з 01.04.2020 до 01.06.2020) ОСОБА_1 у зв`язку із довготривалою хворобою не міг вчасно подати декларацію за 2019 рік. В разі визнання судом ОСОБА_1 винним за ст.172-6 ч.1 КУпАП, просив визнати вказане правопорушення малозначним.

В судовому засіданні прокурор Дзюба Т.Є. зазначила, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП, оскільки щорічна декларація за 2019 рік була подана ним з порушенням строку а саме 02.06.2020 року. Зазначила, також, що лікарняний ОСОБА_1 не був безперервним та в травні 2020 року в період з 07.05.2020 року по 25.05.2020 року він не перебував на лікарняному та мав можливість подати вчасно декларацію. Вказані дії є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.172-6 ч.1 КУпАП.

Суд, вислухав захисника, прокурора, дослідив матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено наступне.

Відповідно до наказу директора КП «ОДМСОК «Перлина Донеччини» від 26.09.2018 року за № 196/к ОСОБА_1 з 26.09.2018 призначено на посаду заступника директора з фінансово-економічних питань.

Наказом директора КП «ОДМСОК «Перлина Донеччини» Х° 269-1/к від 23.10.2019 посаду заступника директора з фінансово-економічних питань було перейменовано на заступник директора з правових питань.

Відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, члени Ради Національного банку України (крім Голови Національного банку України), особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку, господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування і далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

На підставі вищезазначеного, ОСОБА_1 є суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та зобов`язаний щорічно до 1 квітня подавати декларацію за минулий рік.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОУГО-19)» № 530 від 17.03.2020, внесено зміни до розділу XIII Прикінцеві положення», якими встановлено, що декларації, які відповідно до ст. 45 Закону подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 1 червня.

В 2020 році термін подання щорічних декларацій продовжено до 1 червня.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік 02.06.2020 о 20:16 годин.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не перебував на лікарняному та мав змогу подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік протягом часу з 01.01.2020 по 31.05.2020 включно та виконати дії щодо перевірки заповнення та подання такої декларації на офіційному сайті НАЗК.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.172-6 ч.1 КУпАП.

Ухвалюючи рішення по справі суддя виходить з того, що одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є забезпечення судами своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст. 247, 280 КУпАП. При вирішенні таких справ суди мають також з`ясовувати крім іншого, мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суди зобов`язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства. Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), законом «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VІІ, КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Рішення ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України», визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи. Наведена правова позиція повністю кореспондується зі змістом ст. 62 Конституції України, за якою усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною першою ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, оскільки обов`язковим елементом об`єктивної сторони є дія - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умисел (прямий або непрямий), спрямований на несвоєчасне її подання та мету такого поступку.

Суб`єктивна сторона правопорушень, пов`язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставиться до їх настання чи свідомо допускає їх настання (непрямий умисел).

Необережна форма вини характеризується тим, що особа не усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, не передбачає можливість настання негативних наслідків, хоча могла і повинна була усвідомлювати та передбачати - недбалість, або коли особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків, але легковажно розраховує на ненастання таких наслідків - самовпевненість.

Таким чином, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суд має отримати докази того, що він усвідомлював суспільну небезпечність несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачав можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажав настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання (непрямий умисел).

Так, для кваліфікації діяння за частиною першою статті 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом, та поважності причин такого несвоєчасного подання.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з затримання, тримання під вартою або відбування покарання; обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійне лихо тощо); відсутність особи за місцем проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; тяжка хвороба або перебування у закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю (за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад); смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю.

У той же час, переліку поважних причин у розумінні ч.1 ст. 172-6 КУпАП законом не встановлено. Отже, поважність несвоєчасного подання декларацій у кожному окремому випадку має визначатись залежно від конкретних обставин кожної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 протягом 2020 року перебував на лікарняному у наступні періоди: з 09.01.2020 року по 21.01.2020 року, з 22.01.2020 року по 31.01.2020 року, з 01.02.2020 року по 06.02.2020 року, з 08.02.2020 року по 14.02.2020 року, з 15.02.2020 року по 17.02.2020 року, з 18.02.2020 року по 26.02.2020 року, з 27.02.2020 року по 06.03.2020 року, з 07.03.2020 року по 16.03.2020 року, з 17.03.2020 року по 25.03.2020 року, з 26.03.2020 року по 08.04.2020 року, з 09.04.2020 року по 13.04.2020 року, з 14.04.2020 року по 22.04.2020 року, з 23.04.2020 року по 30.04.2020 року, з 01.05.2020 року по 06.05.2020 року. З 26.05.2020 року по 05.06.2020 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному та знаходився на стаціонарі.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування і далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОУГО-19)» № 530 від 17.03.2020, внесено зміни до розділу XIII Прикінцеві положення», якими встановлено, що декларації, які відповідно до ст. 45 Закону подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 1 червня.

При цьому суд не приймає доводи прокурора щодо того, що ОСОБА_1 мав можливість подати декларацію в період часу, коли не знаходився на лікарняному, оскільки обов`язок подати декларацію встановлений до 24-00 год. 31.05.2020 року. Станом на 31.05.2020 року ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у медичному закладі.

Крім того, як вбачається з долученої до протоколу Довідки про послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» 30.03.2020 року ОСОБА_1 створив нову декларацію; протягом квітня травня 2020 року вносив зміни до заповнених розділів декларацій. Вказана довідка підтверджує доводи ОСОБА_1 щодо намагання подати щорічну декларацію в визначений законом строк.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З наданих суду матеріалів, не вбачається наявність у ОСОБА_1 умислу (прямого чи непрямого), спрямованого на неподання або несвоєчасне подання декларації. Наведені ОСОБА_1 причини є поважними, такими, які дійсно пов`язані з істотними обставинами, перешкодами та труднощами, що унеможливили своєчасне подання ним щорічної декларації.

Таким чином, суд приходить до висновку, що причини несвоєчасного подання декларації є поважними, а в діях ОСОБА_1 відсутній умисел на вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП і відповідно, відсутня в діянні особи яка притягується до адміністративної відповідальності об`єктивна сторона правопорушення, тобто склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, що є підставою для закриття провадження відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 172-6, 247, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя Краматорського міського суду Г. С. Лебединець