Єдиний унікальний номер 448/1063/20
Провадження № 3/448/44/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2021 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Білоус Ю.Б., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, непрацюючу (згідно даних протоколу),

за ст.124 КУпАП,

учасники справи:

особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не з`явилася,

її захисники-адвокати Качмар І.О., Фецяк В.Я., - не з`явились,

потерпілий ОСОБА_2 , - не з`явився (заява),

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне:

в с т а н о в и в :

Описова частина

І. Опис обставин, установлених суддею в ході розгляду справи:

10.09.2020 року до Мостиського районного суду Львівської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.

Із протоколу серії ДПР18 №538563 від 29.08.2020року, складеного інспектором взводу №1 роти №2 бат. №2 УПП у Львівській області ДПП Генбарським В.Р., вбачається, що 29.08.2020 року об 13:00год. на 54км+700м а/д «Львів-Шегині», М-11, водійка ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Volkswagen Golf», реєстр.номер НОМЕР_1 , перед початком обгону не переконалася, що це буде безпечно та не створить перешкоду для інших учасників дорожнього руху, не переконалася, що водій транспортного засобу, який рухався попереду не подав сигнал про намір повороту ліворуч, внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом автомобілем марки «Peugeot Partner», реєстр.номер НОМЕР_2 , завдавши обидвом транспортним засобам механічних ушкоджень.

Такими своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ПДР України.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у справі:

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. На попередніх судових засіданнях вказувала на те, що наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини не відповідають дійсності. Зазначила, що вищевказаного дня та часу, дійсно вона на належному їй автомобілі рухалась по а/д «Львів-Шегині», в сторону м.Мостиська, Львівської області. На відрізку а/д «Львів-Шегині», зокрема на 54км+700м, поблизу с.Королин, Яворівського району Львівської області, перед її транспортним засобом з другорядної дороги виїхав автомобіль марки «Peugeot Partner» потерпілого ОСОБА_2 . В подальшому автомобіль марки «Peugeot Partner» під керуванням ОСОБА_2 , котрий виїхав з другорядної дороги, не подав сигнал про намір повороту (перестроювання) ліворуч, зустрічна смуга була вільна, тому вона вирішила здійснити обгін, так як перешкод для цього не було. Під час вказаного маневру автомобіль «Peugeot Partner» під керуванням ОСОБА_2 різко, без увімкненого лівого повороту здійснив поворот ліворуч в сторону АЗС, чим створив аварійну ситуацію, внаслідок чого і відбулося зіткнення транспортних засобів. Винуватцем даної ДТП на її переконання являється водій ОСОБА_2 .

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, в зв`язку з довготривалим відрядженням. У поданих ним на попередніх судових засіданнях поясненнях зазначив, що 29.08.2020 року, в обідній час рухаючись по а/д «Львів-Шегині» автомобілем марки «Peugeot Partner» в напрямку м.Мостиська, Львівської області на перехресті доріг М-11 та дороги до с.Королин, Мостиського району Львівської області виконував лівий поворот з а/д М-11 на а/д до с.Королин, Мостиського району Львівської області з подальшою метою здійснити заїзд на АЗС «Лемберг», яка розташована за межами а/д М-11. Виконання лівого повороту виконував із дотриманням вимог п.п.10.1, 10.4, 9.4. ПДР України. В момент коли, більша габаритна частина керованого ним транспортного засобу уже знаходилась за межами зустрічної смуги руху дороги М-11, яку він перетинав, як зазначив, виконуючи лівий поворот, відчув сильний удар у задню бокову частину керованого ним автомобіля. Від вказаного удару автомобіль розвернуло та викинуло за межі асфальтного покриття. Від зіткнення транспортних засобів він втратив свідомість та коли прийшов до тями то побачив як біля автомобіля «Volkswagen Golf», реєстр.номер НОМЕР_1 перебувало дві особи жіночої статі, водій вказаного автомобіля та пасажир такого. Вважає винуватцем даної ДТП саме водійку ОСОБА_1 .

Окрім цього, 20.10.2021 року, ОСОБА_2 , через канцелярію суду подав додаткові письмові пояснення з приводу вищевказаної ДТП. У поданих ним поясненнях зазначав, що судом було призначено судову автотехнічну експертизу, однак на виконання такої особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не було представлено транспортний засіб - автомобіль марки «Volkswagen Golf», реєстр.номер НОМЕР_1 . А тому, з огляду на ним наведене, вважає, що водійка ОСОБА_1 всіляко намагається уникнути адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення.

Мотивувальна частина

ІІІ. Застосоване судом законодавством:

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Диспозицією статті 124 КУпАП передбачено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - передбачає адміністративну відповідальність.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Положення КУпАП відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності.

Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей порушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Реалізація принципу індивідуалізації адміністративної відповідальності тісно пов`язана із інститутом звільнення від неї. Адміністративна відповідальність має подвійну мету - захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.

Перша з них, репресивно-каральна (або «штрафна»), полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави щодо правопорушника, а, по-друге, засобом, який попереджає нові правопорушення.

Друга функція, запобіжно-виховна, тісно пов`язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.

Як зазначено в ч.ч.1,2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Уст.251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.

При цьому, у відповідності до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Суд звертає увагу на назву статті 38 КУпАП «строки накладення адміністративного стягнення», що свідчить про те, що стягнення, все ж таки, накладається лише на винну особу. Відповідно і застосування даної норми (можливість застосування строків накладення адміністративного стягнення) повинно відбуватись лише у випадку встановлення вини особи у вчиненні правопорушення.

З правового аналізу положень статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже, у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, а тому, така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Подібні правовідносини були викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.04.2019 у справі №927/623/18.

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Слід зазначити, що встановлення законодавцем строку давності притягнення до відповідальності є важливою гарантією прав особи, що випливає з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права. У зв`язку з цим тлумачення положень частини другої статті 38 КУпАП не може носити довільного характеру та розумітися суто формально.

У справі «Волков проти України» (Оlеksапdr Vо1кovv.Ukraine, рішення від 9 січня 2013 року, заява № 21722/11) Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) зазначив: «Суд вважає, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень» (§§137, 139).

Практика ЄСПЛ не містить конкретних вимог щодо того, яким тривалим має бути строк притягнення до відповідальності, у тому числі до адміністративної, залишаючи це питання на розсуд держави, у першу чергу, законодавця. Проте на думку ЄСПЛ, держави повинні встановити такі строки, при цьому відповідні норми мають відповідати критеріям якості та передбачуваності, що накладає певні обмеження під час їх тлумачення таке тлумачення має бути виключно послідовним роз`ясненням правил кримінальної, адміністративної чи іншої відповідальності, яке повинно бути сумісним з сутністю правопорушення та може бути розумно передбачуваним (див.: ОАО Neftyanaya KompaniyaYukosv. Russia, §571).

ІV. Позиція суду:

Даний протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №538563 відповідає вимогам ст.256 КУпАП, тому є доказом у розумінні вимог ст.251 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення в судовому засіданні досліджено такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення від 29 серпня 2020 року серії ДПР18 №538563, який є документом, що засвідчує факт неправомірних дій і в силу статті 251 КУпАП вважається належним доказом цього;

- схему місця події дорожньо-транспортної пригоди від 29.08.2020 року;

- письмові пояснення водійки ОСОБА_1 від 29.08.2020 року;

- письмові пояснення водія ОСОБА_2 від 29.08.2020 року;

- висновок експерта №1347/1458/1459 від 31.08.2021 року, згідно якого експертом не надано відповідь на поставлені судом питання, оскільки водійка ОСОБА_1 не представила на дослідження транспортний засіб, котрим вчинила вищевказану дорожньо-транспортну пригоду автомобіль марки «Volkswagen Golf», реєстр.номер НОМЕР_1 .;

- рапорт інспектора взводу №1 роти №2 бат. №2 УПП у Львівській області ДПП Генбарського В.Р. від 21.12.2020 року;

- інші матеріали справи (фототаблиці, додаткові письмові пояснення, що долучені учасниками справи та їх представниками).

Вказані докази зібрані у встановленому законом порядку, відповідають фактичним обставинам справи, тобто є належними та допустимими, і в своїй сукупності, взаємозв`язку, достатності підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення та її вину, тому суд бере їх за основу при постановленні судового рішення.

Підстав сумніватися в правдивості, достовірності вказаних доказів у суду немає.

Відомості, що містяться в безпосередньо досліджених судом доказах, узгоджуються між собою.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростували наявність події і складу адміністративного правопорушення за 124 КУпАП та причетність до нього ОСОБА_1 , суду не надано і судом не встановлено.

Судом також враховується те, що ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржувала, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, - суду не скеровувала.

Аналізуючи наведені докази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходжу до переконання в доведенні винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

Заперечення ОСОБА_1 своєї вини, суд розцінює як обраний спосіб захисту та до уваги не приймає, як такий, що обставин викладених в протоколі не спростовує.

V. Висновки суду:

У пункті 7 статті 247 КУпАП зазначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Приймаючи до уваги вимоги чинного законодавства, а також те, що на час розгляду справи в суді, тобто станом на 20.10.2021 року минули законодавчо встановлені строки, впродовж яких можливе накладення адміністративного стягнення (понад 13 місяців), провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП підлягає закриттю, з наведених вище мотивів та підстав.

VІ. Розподіл судових витрат:

Згідно вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

В свою чергу, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч.2 ст.284 та ст.247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору з ОСОБА_1 .

Керуючись п.7 ст.247, ст.ст. 7, 9, 245, 251, 252, 278, 283, 284,287-289 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП, на підставі п.7 ст.247 КУпАП, - закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення.

Судовий збір із ОСОБА_1 у розмірі 454 грн., стягненню не підлягає.

Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її отримання шляхом подання апеляційної скарги через Мостиський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.Б. Білоус

Постанова набрала законної сили « » 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус