Справа № 147/841/21
Провадження № 3/147/449/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року смт.Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Натальчук О.А., розглянувши матеріали, що надійшли з Відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Тростянецького районного суду Вінницької області 06.08.2021 р. надійшла справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за статтею 173 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №723213 від 05.08.2021 вбачається, що 05.08.2021 року о 14.00 год. в с.Олександрівка по вул.Соборна, ОСОБА_1 висловлювалася нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , чим порушила громадський порядок та спокій громадян.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 173 КУпАП.

28.09.2021 р. ОСОБА_1 надала суду письмові пояснення, в яких зазначила, що вину у вчиненні даного правопорушення не визнає, оскільки нецензурною лайкою ОСОБА_2 не ображала та не вчиняла відносно неї фізичне насильство. Зазначені пояснення підтвердила в судовому засіданні 28.09.2021 року.

ОСОБА_2 надала до суду письмові пояснення в яких зазначила, що що неодноразово зверталася до поліції у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 неодноразово з`являлася на її подвір`ї та погрожувала фізичною розправою, ображала нецензурними словами, принижувала її людську гідність.

Свідок ОСОБА_3 повідомила, що була свідком того, що ОСОБА_2 ображала нецензурною лайкою ОСОБА_1 . Вона вирішила припинити цей конфлікт, однак почула у свою адресу та в адресу своїх племінниць нецензурні слова.

В судове засідання свідок ОСОБА_4 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Поліцейський СРПП ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Доля В.В. надав письмові пояснення, в яких зазначив, що 05.08.2021 р. близько 15.00 год. надійшло повідомлення на планшетний пристрій від ОСОБА_2 про те, що в АДРЕСА_2 , виникла сварка із сусідкою, яка словесно погрожувала їй фізичною розправою. Виїздом на місце виклику було встановлено, що ОСОБА_2 просила прийняти міри до ОСОБА_1 , яка в центрі села Олександрівка ображала її нецензурними словами. На місці виклику було прийнято рішення про складання адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП. Додатково зазначив, що протокол складався за місцем проживання ОСОБА_1 в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Під час складання протоколу ОСОБА_1 визнавала та розуміла, який саме складається протокол та визнавала свою вину, що підтверджується підписом у протоколі.

Вивчивши матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.

Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.254 КУпАП при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи орган (посадова особа) встановлює у визначеному законом порядку на основі будь-яких фактичних даних, тобто доказів. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст.251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.08.2021 року о 14.00 год. в с.Олександрівка по вул.Соборна, ОСОБА_1 висловлювалася нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , чим порушила громадський порядок та спокій громадян.

Відповідно до ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство це нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

При цьому такі дії мають вчинятися безпричинно, з неповаги до громадського порядку і спокою громадян. Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до дестабілізації стану суспільства.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Також з диспозиції статті вбачається, що одним з елементів об`єктивної сторони є місце вчинення правопорушення - громадські місця, тобто місця скупчення громадян, проведення громадських заходів тощо. Тобто, громадське місце є обов`язковою ознакою, яка підлягає доказуванню під час розгляду справи про адміністративні правопорушення. Громадським місцем визначається вільна в доступі необмеженому колу осіб територія нежитлового та невиробничого призначення, яка використовується для задоволення особистих потреб, у межах якої здійснюється державне регулювання суспільних відносин з охорони громадського порядку.

Отже, громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб, незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів.

Разом з тим, як встановлено в ході розгляду справи сварка між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникла в селі Олександрівка по вул. Соборна.

В українському законодавстві це поняття «громадське місце» визначене у статті 1 закону «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», де вказано, що громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Зокрема, громадським місцем є ліфт, таксофон, приміщення та територія закладів охорони здоров`я, навчальних закладів, дитячих майданчиків, спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, закладів фізичної культури і спорту, під`їзди житлових будинків, підземні переходи, транспорт загального користування, що використовується для перевезення пасажирів, приміщення закладів ресторанного господарства, об`єктів культурного призначення, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ, стаціонарно обладнані зупинки маршрутних транспортних засобів, приміщення підприємств, установ та організацій усіх форм власності, готелів та аналогічних засобів розміщення громадян, гуртожитків, аеропортів та на вокзалів.

Отже, адміністративне законодавство України не відносить вулицю до громадських місць.

При цьому, як з матеріалів справи так і в ході судового розгляду справи не здобуто доказів про порушення ОСОБА_1 громадського порядку та спокою громадян.

Крім того, в матеріалах справи відсутні дані про те, що дії ОСОБА_1 в ході конфлікту, були вчинені саме з неповаги до громадського порядку і спокою громадян, безпричинно.

Також не зазначено, в чому ці наслідки були виражені та яким чином було порушено громадський порядок і спокій громадян, їх тривалість і створення певних перешкод у звичайному житті громадян.

З письмових та усних пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вбачається, що протягом тривалого часу між ними періодично відбуваються конфлікти та вони мають взаємні неприязні стосунки.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, подія 05.08.2021 р. відбулася о 14.00 год., тоді як заява від ОСОБА_2 надійшла за номером 102 о 15.02 год. Працівник поліції прибув за викликом після 15.02 год. за місцем проживання ОСОБА_1 , про що повідомив у своїй заяві та склав протокол серії АПР18 №723213.

Суд звертає увагу на те, що згідно протоколу, свідком даного правопорушення була ОСОБА_3 , яка в судовому засіданні повідомила, що була очевидцем того, що саме ОСОБА_2 ображала нецензурною лайкою ОСОБА_1 . Вона вирішила припинити цей конфлікт, однак почула свою адресу та в адресу своїх племінниць нецензурні слова від ОСОБА_2 .

Також, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначена свідком ОСОБА_6 , однак в порушення вимог ст.256 КУпАП, відсутнє її пояснення.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи не містять доказів, підтверджуючих хуліганські дії в розумінні суб`єктивної сторони ст. 173 КУпАП. Інших об`єктивних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дрібного хуліганства, матеріали справи не містять.

Отже, приймаючи наведені обставини, вважаю, що матеріали справи не містять прямих, безспірних, безсумнівних та достатніх доказів того, що ОСОБА_1 вчинялися протиправні дії в розумінні як об`єктивної так і суб`єктивної сторони ст.173 КУпАП, тобто доказів винуватості останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, в ході розгляду справи не здобуто.

Згідно ч. 2 і ч. 3 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічні положення Конституції України поширюються і на осіб, які обвинувачуються у вчиненні правопорушень, передбачених КУпАП.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що у даному, конкретному випадку не доведено склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.173 КУпАП, оскільки вину обґрунтовано на недостатніх доказах, що є неприйнятним та суперечить, як нормам національного і міжнародного законодавства.

А тому, вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки відсутній належним чином доведений факт порушення нею громадського порядку та спокою громадян, і перебування останньої в громадському місці.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя О.А. Натальчук