Справа № 466/3250/21 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 33/811/1320/21 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Кметика Володимира Степановича розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Кметика Андрія Володимировича на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25 серпня 2021 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 454 грн.

Згідно з постановою судді суду першої інстанції ОСОБА_1 8 квітня 2021 року о 21 год. 40 хв. у м. Львові по вул. Шевченка, 116 керував транспортним засобом марки Ямаха Віно, шассі НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25 серпня 2021 року адвокат Кметик В.С. подав апеляційну скаргу в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, адвокат Кметик В.С. просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_1 , як особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, а також його захисник Кметик В.С. участі у розгляді справи в суді першої інстанції не приймали, ОСОБА_1 рішення суду не отримав, ознайомився з рішенням суду 8 вересня 2021 року.

Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова є незаконною та необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи.

Суддею суду першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи, не враховано пояснення ОСОБА_1 , не надано правової оцінки доказам наявним в матеріалах справи.

Звертає увагу, що 8 квітня 2021 року ОСОБА_1 очікував свого товариша поруч з несправним скутером, до нього підійшли працівники поліції провірили документи та повідомили, що буде складено постанову за керування транспортним засобом без номерних знаків.

Наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 266 КупАП, постанові КМУ №1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції . і проведення такого огляду».

Працівниками поліції було порушено вимоги ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» в якій визначено вичерпний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.

Наголошує, що обставини справи викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, огляд на стан сп`яніння було проведено з грубим порушенням норм чинного законодавства.

Вислухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його представника на підтримку доводів апеляційної скарги та клопотання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду дійшов наступного висновку.

Як слідує з матеріалів провадження, ОСОБА_1 , як особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, а також його захисник Кметик В.С. участі у розгляді справи судом першої інстанції не приймали.

Відповідно до ст.285 КУпАП копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

В матеріалах справи відсутні відомості про вручення копії судового рішення ОСОБА_1 у визначений законом строк, з рішенням суду ОСОБА_1 ознайомився 8 вересня 2021 року і того ж дня подав апеляційну скаргу.

За таких обставин, строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом з поважних причин і тому, відповідно до ст. 289 КУпАП, його слід поновити.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Частиною 7 ст. 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що суддя суду першої інстанції не дотримався цих приписів закону, оскільки належним чином не дослідив докази вини особи.

Як слідує з постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25 серпня 2021 року, обґрунтовуючи доведеність вини ОСОБА_1 , суддя суду першої інстанції навів як доказ протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 105937 від 8 квітня 2021 року та обмежився вказівкою на інші матеріали адміністративної справи, не навівши їх у судовому рішенні та не надав їм відповідного юридичного аналізу.

Поклавши такі докази в основу свого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, розглядаючи справу без участі особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, суддя суду першої інстанції не врахував, що висновок про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтованим, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Так, протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказам по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. Як слідує зі змісту протоколу ААБ № 105937 від 8 квітня 2021 року водій ОСОБА_1 керував т/з Ямаха Віно, шассі НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння ... від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння водій відмовився у присутності двох свідків.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Проте, в матеріалах провадження відсутні належні та допустимі докази, які б беззаперечно підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані сп`яніння, в передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само в ухиленні осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. При цьому, внесений запис працівником поліції в протокол «…від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння водій відмовився у присутності двох свідків» слід вважати таким, що не відповідає ст. 130 КУпАП.

Тобто, факт керування транспортним засобом є безумовною та обов`язковою частиною складу зазначеного правопорушення, більш того, в даному випадку взагалі має преюдиціальне значення, так як в подальшому, при доведенні стану сп`яніння, така особа буде притягнута до відповідальності саме за керування транспортним засобом у такому стані.

Діюче законодавство не містить чіткого визначення поняття керування транспортним засобом. Виходячи з загально визначеного розуміння правової природи цього поняття та його тлумачення в юридичній літературі, під керуванням транспортним засобом слід розуміти вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зрушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу.

Відповідно до правових позицій, викладених в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (зі змінами та доповненнями), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Отже, обов`язковою ознакою наявності в діях особи даного складу правопорушення є саме факт керування особою, яка перебуває в стані сп`яніння, транспортним засобом.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 08 квітня 2021 року біля 00 год. 30 хв. з знайомим, стояв на тротуарі по вул. Шевченка 116 у м. Львові біля технічно несправного т/з Ямаха Віно, шассі НОМЕР_1 . Близько 00 год.53 хв. до нього підійшов один інспектор поліції, (відеофіксація з боді-камери № 01560), а через деякий час ще двоє інспекторів поліції, які направлялись від службового автомобіля, який знаходився в межах 45-50 метрів попереду від його місцезнаходження. Один з інспекторів поліції попросив надати документи на скутер, пояснивши, що такі скутера часто викрадають (відеофіксація з боді-камери №01476). Інспектор поліції запитав ОСОБА_1 чи є в нього відповідна категорія на право керування скутером, на що ОСОБА_1 відповів, що посвідчення на право керування не має, а даний скутер є технічно несправним та котив його по тротуарі до АДРЕСА_1 , де тимчасово проживає у своїх родичів.

Після звірки даних з талоном на скутер інспектори поліції ніяких зауважень до ОСОБА_2 не мали та талон на т/з було йому повернуто але попросили надати документ, що посвідчує його особу, і ним невідкладно було надано його закордонний паспорт.

Після перевірки особи ОСОБА_1 , інспектор поліції не ознайомивши та не попереджаючи ОСОБА_1 про свої наміри підійшов до нього, запитав чи вживав він енергетики, чи ще щось. На поставлене запитання була отримана відповідь, що вживав енергетик. На пропозицію проїхати в медичний заклад для медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 не виявляв бажання, погоджувався на складання Протоколу з-за умови надання ним пояснення та попросив отримати правову допомогу адвоката. Після чого було запрошено двох свідків, в присутності яких ОСОБА_1 було запропоновано проїхати в медичний заклад для медичного огляду на визначення стану сп`яніння. Категоричної відмови проїхати в медичний заклад ОСОБА_1 не висловлював. В свою чергу, ОСОБА_1 наголосив, що йому не дали можливість скористатись правовою допомогою адвоката, його прохання працівниками поліції було проігноровано. Таке прохання було висловлено щонайменше 4 (чотири) рази. Після чого в присутності двох свідків інспектор поліції повідомив, що вважає, що ОСОБА_1 не реагує на його законні вимоги та сказав, що розцінює це як пасивну відмову і тому буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Адвокат Кметик В.С. зауважив, що Протокол не відображає всі обставини справи, та не відповідає вимогам ст. 130 КУпАП України, ст. 266 КУпАП України, Постанові КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, Постанові ПВС вiд 3 грудня 2005року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, адміністративні правопорушення на транспорті.

Про факт скоєння правопорушення Правил дорожнього руху України працівник поліції ОСОБА_1 не повідомляв. Докази, які б спростовували свідчення ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні і судом першої інстанції не наведено.

Тобто, долучені відеоматеріали з місця події не відображають самого факту порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 .. На жодному з записів не встановлено рух під керуванням ОСОБА_1 т/з Ямаха Віно, шассі НОМЕР_2 , наявні в матеріалах справи відеоматеріали (відеофіксація з боді-камери поліцейського, файл 01560-01560 та відеофіксація з боді-камери поліцейського, файл 01476-01476 ) чітко підтверджують те, що працівники поліції тільки о 00 год.53 хв. наближались до ОСОБА_1 .

Адвокат Кметик В.С. акцентував увагу суду що огляд на стан наркотичного сп`яніння, процедура складання протоколу та відбір письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відбувались з грубим порушенням норм чинного законодавства. Працівник поліції інспектор взводу 1 роти 4 батальйону 3 УПП у Львівській області, лейтенант Круглюк Ю.С. який склав протокол про адміністративне правопорушення, у протоколі послався виключно на пояснення цих свідків.

Натомість, працівник поліції який складав протокол про адміністративне правопорушення у протоколі послався на пояснення цих свідків, які не бачили факт керування ОСОБА_1 т/з 08 квітня 2021 року біля 00 год. 40хв., що викликає обґрунтований сумнів у дійсності такої події.

При цьому, просив врахувати та звернути увагу суду на те, що з письмових пояснень свідків вбачається, що ОСОБА_1 лише відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Тобто з зазначених письмових пояснень випливає, що вони свідки взагалі не бачили чи рухався ОСОБА_1 на т/з Ямаха Віно, шассі НОМЕР_1 08 квітня 2020 року о 00 год.40хв. чи ні, що не може викликати обґрунтований сумнів у дійсності такої події.

Більше того, сам працівник поліції факту керування т/з Ямаха Віно, шассі НОМЕР_1 ОСОБА_1 не бачив і цей транспортний засіб не зупиняв. Оскільки, такі докази відсутні.

Суд погоджується з доводами сторони захисту - адвокатом Кметик В.С., що в матеріалах відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував т/з Ямаха Віно, шассі НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції.

Отже враховуючи, що ОСОБА_1 не керував т/з Ямаха Віно, шассі НОМЕР_1 він не був зобов`язаний проходити огляд на стан сп`яніння, тому правомірно від цього відмовився.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 т/з Ямаха Віно, шассі НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30 травня 2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 р.) де ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Касаційний адміністративний суд Верховного Суду в рішенні №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки які до матеріалів справи не долучено. В наданих матеріалах адміністративної справи взагалі відсутні дані, що ОСОБА_1 перебував за кермом т/з Ямаха Віно, шассі НОМЕР_1 чи керував ним.

Отже, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достатні докази на підтвердження факту керування транспортним засобом т/з Ямаха Віно, шассі НОМЕР_1 ОСОБА_1 , а тому, з урахуванням положень п.2.5 Правил дорожнього руху України, відсутні підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що дає суду підстави зробити висновок про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Як убачається з матеріалів справи, в постанові судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25 серпня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто адміністративної відповідальності, відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Не зазначено таких відомостей і у протоколі про адміністративне правопорушення, в якому вказано, що до протоколу додаються лише пояснення свідків та ОСОБА_1 .

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України Про дорожній рух поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Проте, матеріали справи досліджені судом першої інстанції, не дають підстав для висновку про наявність у працівників поліції підстав для перевірки документів на підтвердження права керування та володіння транспортним засобом ОСОБА_1 , що в подальшому призвело до складання адміністративних матеріалів за відмову від проходження ним медичного огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, обмежившись вказівкою на протокол про адміністративне правопорушення, без його правового аналізу і юридичної оцінки, а також на інші матеріали справи, без їх дослідження та оцінки в порядку ст. 252 КУпАП, суд першої інстанції не забезпечив вимог закону щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи, оскільки не обґрунтував належним чином своїх висновків щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь- якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З урахуванням викладеного, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази які б підтверджували керування ОСОБА_1 тз Ямаха Віно, шассі НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Відтак, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення ААБ № 105937 від 8 квітня 2021 року не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Положення ч. 3 ст. 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996р. за № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

Таким чином, суддя апеляційного суду вважає, що по даній справі про адміністративні правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки подані працівниками поліції докази породжують обґрунтований, непереборний сумнів щодо цього.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного вище, оцінивши усі наявні у справі докази з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності. А тому, з урахуванням положень п.2.5 Правил дорожнього руху України, відсутні підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що дає суду підстави зробити висновок про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25 серпня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

поновити адвокату Кметику Володимиру Степановичу строк на апеляційне оскарження постанова судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25 серпня 2021 року:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Кметика Володимира Степановича задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25 серпня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.