Справа № 627/1043/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.10.2021 рокусмт Краснокутськ

Суддя Краснокутського районного суду Харківської області Вовк Л. В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла із сектору поліцейської діяльності №2 Богодухівського районного відділу поліції ГУ НП в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мурафа Краснокутського району Харківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.184 КУпАП,

у с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №709670 від 07.10.2021 року, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, а саме за ухилення від батьківських обов`язків, передбачених п.7 ст. 150 Сімейного кодексу України, щодо виховання своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 27.07.2021 року, близько 10 год. 30 хв., знаходився по АДРЕСА_2 , та побив останню дубцем.

Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані за ч.1 ст.184 КУпАП.

У судовому засіданні правопорушник свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав, та пояснив, що приймає всі можливі міри до виховання своєї малолітньої доньки та не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Так , 27.07.2021 року він прийшов до будинку колишньої дружини , де проживають діти , та дізнавшись , що дочка не ночувала вдома , повернулася додому на підпитку , на запитання, де вона була вночі , почав бити її дубцем по ногам та рукам .

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 , повно та всебічно з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суддя дійшов до наступних висновків.

Положеннями ч.1 ст.184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьомуухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 р. у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст.184 КУпАП.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Як вбачається зі змісту ст.129 Конституції України, однією з засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП, передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Відповідно до ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують вину правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається , що за заявою ОСОБА_3 від 28.07.2021 року було відкрите кримінальне провадження № 0000250 за спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , за ознаками кримінального проступку , передбаченого ч.1 ст.125 КК України .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12-14/54-ККК/21 від 29.07.2021 року у ОСОБА_2 маються тілесні ушкодження у вигляді синців в області правого плеча та передпліччя , крила лівої клубкової кістки, лівого стегна, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Постановою старшого дізнавача Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області Дрьомової В.В. від 19.09.2021 року , що кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000250 від 27.07.2021 року за ознаками кримінального проступку , передбаченого ч.1 ст.125 КК України , закрите у зв`язку з відмовою представника потерплої від обвинувачення .

За таких підстав в діях ОСОБА_1 формально вбачається склад кримінального проступку , передбаченого ч.1 ст.125 КК України , однак справа закрита у зв`язку з відмовою представника потерпілої від обвинувачення та винуватість чи невинність , у вчиненні кримінального проступку ОСОБА_1 , в судовому порядку не доведена.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 251 ч.2 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За наведених обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.184, 247, 251-252, 283-285 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП, відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської областішляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Л. В. Вовк