Єдиний унікальний номер судової справи 477/574/21
Номер провадження 33/812/338/21 Головуючий у місцевому суді: Козаченко Р.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

за участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника - Толпекіна А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2021 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Андріївка Казанківського району Миколаївської області, громадянина України, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №527828, який надійшов на розгляд до Жовтневого районного суду Миколаївської області і був складений 27 березня 2021 року встановлено, що 27 березня 2021 року, о 20 год. 14 хв., водій ОСОБА_1 керував по автомобільній дорозі М-14 (157 км) «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» транспортним засобом - автомобілем марки та моделі ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що було підтверджено Алкотестером DRAGER ALKOTEST 6810 №АRAM 2288, чим останній порушив п.п.«а» п.2.9 Правил дорожнього руху України. Працівниками поліції дії водія кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час судового розгляду у суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, заперечував проти обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Пояснював, що він не керував транспортним засобом. Звертав увагу на те, що долучений відеозапис є неповним, на ньому не зафіксовано факт зупинки транспортного засобу.

Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, а також стягнуто 454 грн. судового збору на користь держави.

Приймаючи постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2021 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначає, що матеріали справи не містять доказів керування ним транспортним засобом, оскільки відеозапис працівників поліції містить лише момент його спілкування з працівниками поліції та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Стверджував, що дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння, проте автомобілем у такому стані не керував. При цьому, зазначав, що ще зранку о 09 год. він разом з ОСОБА_2 рухався на автомобілі по автошляху «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ». В якийсь момент автомобіль перестав працювати, у зв`язку із чим ОСОБА_1 довелось дотягнути автомобіль до найближчого кафе, де він з ОСОБА_2 вживали їжу та алкогольні напої, чекаючи на друзів, які пообіцяли допомогти дотягнути їх транспортний засіб на СТО. А вже ввечері, близько 20 год. ОСОБА_1 побачив поліцейських біля його автомобіля, які в подальшому почали складати протокол.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

За змістом ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч.3 ст.7 КУпАП).

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (ч.4 ст.7 КУпАП).

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.2,3,6 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі - Порядок).

Відповідно до п.п.2,3,4,6,7,8 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.п.«а» п.2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серія №ДРП18 №527828, складеного 27 березня 2021 року, водій ОСОБА_1 27 березня 2021 року о 20 год. 14 хв. керував по автомобільній дорозі М-14 (157 км) «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» транспортним засобом - автомобілем марки та моделі ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Зі згоди водія огляд на стан сп`яніння проводився поліцейськими у встановленому законом порядку зі застосуванням спеціального технічного засобу Алкотестеру Drager Alcotest 6810 №АRAM 2288. Результат тесту склав 2.38 проміле. Даний протокол про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 підписав без будь-яких зауважень.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд водія проводився у зв`язку з виявленими ознаками: млява мова, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини роту. У вказаному акті зазначено, що ОСОБА_1 з результатами огляду на стан сп`яніння згодний.

Вказані протокол та акт узгоджуються з відеозаписом працівників поліції.

Так, з вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Алкотестеру Drager Alcotest 6810, результат якого склав 2.38 проміле. Зі вказаним результатом було ознайомлено особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також, з відеозапису убачається, що ОСОБА_1 свою вину у керуванні транспортним засобом не заперечував, та навпаки просив поліцейських дозволити поїхати з місця складання протоколу.

Жодних пояснень, аналогічних викладеним в апеляційній скарзі, під час складання протоколу ОСОБА_1 не надавав.

Більше того, на зауваження поліцейського, що ОСОБА_1 у такому стані, рухаючись по зустрічній смузі, міг не доїхати до місця призначення, останній не заперечував щодо керування транспортним засобом, а навпаки образився на те, що працівник поліції має сумніви щодо його водійських здібностей.

Отже, вказаний відеозапис працівників поліції спростовує посилання ОСОБА_1 про відсутність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За такого, доводи про те, що водій ОСОБА_1 не керував автомобілем є необґрунтованими та судом апеляційної інстанції розцінюються як обраний ним неналежний спосіб захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності. До того ж, слід зазначити, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , поводився як водій, не заперечував факту керування транспортним засобом, зокрема, не зазначив про це, підписуючи протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, на неодноразові звернення працівника поліції водій ОСОБА_1 не заперечував, що є водієм, а пояснював, що «їхав додому».

Відсутність повного відеозапису, зокрема щодо моменту зупинки транспортного засобу, не спростовують наведених вище висновків.

З огляду на наведене, місцевим судом правильно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.«а» п.2.9 Правил дорожнього руху України, оскільки керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що місцевий суд вірно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст.251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог пп.«а» п.2.9 Правил дорожнього руху України, а також, що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортним засобами особою в стані алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції в межах її оскарження, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Суддя місцевого суду в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення, місцевий суд обґрунтовано врахував характер вчиненого правопорушення, а також те, що водій ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Також, апеляційний суд не приймає до уваги пояснення, опитаної в судовому засіданні апеляційного суду свідка ОСОБА_2 , яка підтвердила той факт що ОСОБА_1 , який згідно змісту апеляційної скарги є її співмешканцем, не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки вважає їх такими, що суперечать іншим доказам, що наявні у справі.

Твердження в апеляційній інстанції захисника щодо того, що районний суд формально дійшов до розгляду даної справи не заслуговують на увагу та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Так, стягнення за адміністративні правопорушення накладено з урахуванням загальних правил, визначених в ст.33 КУпАП. При цьому суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, та обґрунтовано призначив адміністративне стягнення з метою виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України та запобігання вчинення ним нових правопорушень.

За такого, підстав для скасування постанови Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Андріївка Казанківського району Миколаївської області, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Серебрякова