Справа № 756/6430/20 Головуючий в суді І інстанції - Диба О.В.
Провадження № 33/824/64/2021 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Ганжа В.В.,

за участю:

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Литвишка Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 07 серпня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 24.05.2020 о 02 год. 10 хв., керував транспортним засобом «Сітроен» д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по просп. Героїв Сталінграда до вул. Північна, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд для визначення стану сп`яніння проведено приладом «Драгер» у встановленому законом порядку в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , показники приладу «Драгер» 1,45 проміле.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 07 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 (сорок) коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Оболонського районного суду міста Києва від 07 серпня 2020 року та закрити провадження по справі за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без всебічного дослідження усіх доказів та без надання їм належної оцінки.

Апелянт звертає увагу на те, що згідно постанови суду першої інстанції 24.05.2020 о 02 год. 10 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Сітроен» д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві з просп. Героїв Сталінграда до вул. Північна, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд для визначення стану сп`яніння проведено приладом «Драгер» у встановленому законом порядку в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , показники приладу «Драгер» 1,45 проміле. В той же час, з такими показникам приладу, про які ОСОБА_1 повідомили поліцейські, - останній не погодився, оскільки алкогольних напоїв він не вживав, про що було їм відразу повідомлено на місці після проведеного огляду. Маючи сумніви щодо відповідності і державної реєстрації прибору «Драгер» ОСОБА_1 відразу попросив працівника поліції надати йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Однак, працівники поліції не надали на вимогу ОСОБА_1 вказаних документів, таким чином, зрозумівши, що працівники поліції використовують прилад не офіційно. Розуміючи, що поліцейський є зацікавленою особою в складенні протоколу і не може бути об`єктивним при оформленні адміністративного матеріалу, відразу після складеного протоколу ОСОБА_1 подзвонив адвокату, розповівши йому про виниклу ситуацію, який порекомендував ОСОБА_1 не пізніше двох годин з моменту складення протоколу звернутися в будь-який заклад охорони здоров`я і здати біологічні зразки на предмет виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння. Оскільки ОСОБА_1 не згодний з результатами проведеного огляду, він запропонував працівникам полії проїхати з ним до іншої незалежної медичної установи для проходження огляду на стан сп`яніння. Однак, поліцейські відмовилися, пояснюючи відсутністю часу.

Також, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнано належним доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, так як суперечить іншому доказу, який є в матеріалах провадження, - висновку лікаря щодо результатів його медичного огляду, заповненого 24 травня 2020 року за №24/9, в ході якого виявлено, що ОСОБА_1 під час огляду 24.05.2020 о 03 год. 55 хв. не перебував в стані алкогольного сп`яніння та ознак сп`яніння не виявлено. Вказаний висновок лікаря як доказ підтверджує відсутність алкоголю в організмі ОСОБА_1 , тому показники спеціального технічного засобу є недостовірними, а відповідно його дані не можуть бути прийняті судом як допустимі докази. Висновок лікаря є більш вагомим медичним документом, в якому зазначені достовірні дані, ніж сумнівні показники технічного засобу «Драгер».

Заслухавши доповідь судді,

пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення захисника Литвишко Ю.А., який також підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, та відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується письмовими доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування свої висновків, а саме даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 120944 від 24 травня 2020 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст.256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та який будь-яких заперечень чи незгоди зі змістом протоколу не зазначив, незгоди з діями працівників поліції не вказав (а.с.1);

- результатом тесту на алкоголь за допомогою приладу «Драгер» (а.с.2);

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат огляду на стан сп`яніння позитивний і становить 1,45 проміле, з даним результатом був згоден ОСОБА_4 , про що свідчить його підпис у даному акті (а.с.3);

- у письмових поясненнях свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_3 підтвердили факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Будь-яких зауважень щодо протоколу чи неправомірності дій поліцейських в даних поясненнях свідки не зазначили (а.с.4);

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейських, на якому зафіксований огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, отже дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений працівниками поліції з порушенням вимог діючого законодавства, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи.

Крім того, не знайшли свого підтвердженні в ході апеляційного розгляду справи доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом. Так, із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції в зв`язку з порушенням ним Правил дорожнього руху України. Крім того, з відеозапису нагрудної камери поліцейських вбачається, що водій ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом.

Доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейськими були порушені його права, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду. Крім того, матеріали провадження не містять будь-яких відомостей з приводу того, що ОСОБА_1 оскаржував неправомірні дії працівників поліції.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції навмисно направляв за неправильної адресою судові повістки про виклик ОСОБА_1 в судове засідання, є безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів провадження, судові повістки направлялись за адресою, зазначеною у протоколі щодо ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_1 до суду направлялись заяви про відкладення розгляду справи (а.с.22, 25).

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_1 на участь в судовому засіданні, то дане право було відновлено судом апеляційної інстанції.

Доводи апелянта про те, що відповідно до висновку лікаря щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 , заповненого 24 травня 2020 року за №24/9, в ході якого виявлено, що останній під час огляду 24.05.2020 о 03 год. 55 хв. не перебував в стані алкогольного сп`яніння, а відтак вказаний висновок лікаря як доказ підтверджує відсутність алкоголю в організмі ОСОБА_1 , є такими, що не грунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так, відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 1452/735 від 09.11.2015 року, зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Кожний випадок огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Відповідно до положень ст.266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, даний огляд, на який посилається ОСОБА_6 був проведений у відсутності поліцейського.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст.33, ч.1 ст.130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

З огляду на те, що апеляційним переглядом справи щодо ОСОБА_1 не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, а висновки судді місцевого суду в постанові від 07 серпня 2020 року відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних та допустимих доказах і не спростовуються доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову Оболонського районного суду міста Києва від 07 серпня 2020 року без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 07 серпня 2020 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко