Провадження № 33/4820/306/21
Справа № 682/339/21 Головуюча в 1-й інстанції Шевчук В. В.
Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП Доповідач Кулеша Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2021 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Цугель А.О., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника Бойка В.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника Бойка В.Ф., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі одна тисяча двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн. (двадцять тисяч чотириста гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп.

За постановою суду, 29.01.2021 о 23 год. 20 хв. в м. Славута Хмельницької області, по вул. Я.Мудрого, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Бойко В.Ф. просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Захисник стверджує, що місцевий суд визнаючи ОСОБА_1 , винним у вчинення даного адміністративного правопорушення, не врахував того, що інкриміноване йому правопорушення з 01 липня 2020 року віднесене до кримінальних проступків, а відповідна норма КУпАП, яка передбачала відповідальність за таке діяння, втратила чинність. Протокол про адміністративне правопорушення не містить інформації про попереднє вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також у чому саме виразилась його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння. Переконує, що ОСОБА_1 категорично заперечує факт керування ним транспортним засобом в час та місці, вказаному у протоколі. В матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія з метою визначення стану сп`яніння, а тому акт огляду на стан сп`яніння та протокол відносно ОСОБА_1 є недопустимими доказами. Крім того, суд першої інстанції не допитував свідків, пояснення яких, долучені до матеріалів. Також всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, поліцейським у протоколі не зазначено час вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, а судом цього не встановлено. Крім того, поліцейським були допущені інші, залишені без уваги порушення, які унеможливлюють притягнення ОСОБА_1 до відповідальності. Окрім того, судом першої інстанції не взято до уваги, що ОСОБА_1 25.03.2021 року особисто з`явився до суду і подав через канцелярію заяву про відкладення розгляду справи з метою пошуку та укладення договору з адвокатом для його захисту під час розгляду справи судом, чим було грубо порушено його право на захист. Тому, сторона захисту уважає, що наявні усі підстави для скасування постанови суду першої інстанції з вищевказаних мотивів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , та його захисника Бойка В.Ф., на підтримку поданої апеляційної скарги, свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП наступає, за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з вимогами ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення такого огляду, або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Положеннями п. 2, 3, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 07.11.2015 року № 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоєнні ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 487834 від 29.01.2021 року (а.с. 1), вбачається, що 29 січня 2021 року о 23 год. 20 хв. в м. Славута Хмельницької області, по вул. Я.Мудрого, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, повторно, протягом року. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Згідно з письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вони були очевидцями того, як ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

Відповідно до копії постанови судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння вчинене, повторно, протягом року.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечив факт керування, у вказаний у протоколі день та час, автомобілем та пояснив, що поліцейські під`їхали до автомобіля коли він сидів на пасажирському сидінні. До цього за кермом був ОСОБА_4 , який приїхав на цьому авто у відрядження. Він був в якості пасажира. За ч. 1 ст. 130 КУпАП притягувався до відповідальності 06.02.2020 року, постанову не оскаржував.

Під час апеляційного розгляду, досліджено наявний у матеріалах справи відеозапис з нагрудних камер спостереження працівників поліції, з якого вбачається, як працівники поліції кажуть до свідків, що було зупинено водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому пропонується пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі. ОСОБА_1 тривалий час сперечається з поліцейським, який розцінює це, як його відмову від проходження огляду. ОСОБА_1 стверджує, що ключі від автомобіля вкрали, у зв`язку з чим він викликав працівників поліції. Заперечує факт керування, однак поліцейський відповідає йому, що коли вони під`їхали, той знаходився за кермом автомобіля.

Із дослідженого додаткового відеозапису вбачається, що їде автомобіль за яким слідує патрульна поліція, за кермом зупиненого працівниками поліції знаходиться ОСОБА_1 . Поліцейський вказує, ОСОБА_1 , що автомобілі був пасажир, який одразу після зупинки втік з нього. ОСОБА_1 заперечує факт керування, на що поліцейський показує рух його автомобіля зафіксований на відео.

За показаннями свідка ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції, під час патрулювання, у зазначений протоколі день та час, в м. Славута було помічено автомобіль у якого не працювали габарити та показник повороту. Вказаний автомобіль зупинили поблизу магазину «Апельсин», пояснивши водію причину зупинки. За кермом авто перебував ОСОБА_1 . У водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та відчутно запах алкоголю, у зв`язку з чим запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 поводив себе агресивно, нецензурно лаявся до працівників поліції, його поведінку було розцінено, як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За показаннями свідка ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції, під час виконання ним службових обов`язків надійшов виклик від іншого екіпажу про те, що їм потрібна допомога, оскільки зупинений поліцейськими водій поводить себе агресивно. По приїзду на місце події побачили в автомобілі ОСОБА_1 , згідно пред`явлених ним документів, інших осіб в автомобілі не було. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння із залученням двох свідків та здійсненням відео фіксації, однак від проходження він відмовився.

Щодо тверджень апелянта про нездійснення суддею першої інстанції допиту свідків, то вказана обставина не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки виклик у судове засідання та допит свідків є правом, а не обов`язком суду. Поряд з тим, у матеріалах справи є достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 29.01.2021 року, які між собою взаємоузгоджуються, є чіткими, несуперечливими, відтак сумнівів не викликають та не потребують додаткового виклику вказаних осіб у судове засідання для дачі пояснень.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 був належним чином та завчасно повідомлений про розгляд справи, звернувся з клопотанням про її відкладення в день розгляду справи, без надання підтвердження поважності неявки до суду, що є зловживанням процесуальними правами та способом затягування розгляду справи, що могло призвести до необґрунтованого порушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєне ним правопорушення.

Крім того, в процесі апеляційного перегляду ОСОБА_1 та захиснику, як апелянту, надано право давати пояснення, заявляти клопотання, брати безпосередню участь у судому засіданні, користуватися правовою допомогою, збирати і подавати суду докази, на підтвердження своєї невинуватості в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 130 КУпАП. Його захист здійснював захисник Бойко В.Ф., під час судового засідання, який давав пояснення та докази на підтвердження доводів апеляційної скарги, виконував інші дії відповідно до укладеної із ОСОБА_1 угоди, а тому право на участь в судовому засіданні та на захист його інтересів поновлено в апеляційній інстанції.

Доводи апелянта про відсутність у матеріалах справи доказів керування ним транспортним засобом, спростовуються наявними у справі та дослідженими місцевим та апеляційним судом доказами, зокрема показаннями свідків, даними відео фіксації правопрушення. Крім того, апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених ним доводів.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, ОСОБА_1 та його захисником Бойком В.Ф. не надано, не здобуто таких і в процесі розгляду справи апеляційною інстанцією, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Також не заслуговують на увагу і доводи сторони захисту про відсутність інформації про попереднє вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки цей факт він особисто підтвердив в судовому засіданні апеляційної інстанції. Окрім того, в матеріалах справи наявний витяг з бази патрульної поліції АРМОР, якою зареєстровані адміністративне правопорушення вчинені ОСОБА_1 у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема 06.02.2020 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП та наявна копія постанова судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2020 року.

Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що суд не врахував того, що інкриміноване йому правопорушення з 01 липня 2020 року віднесене до кримінальних проступків, а відповідна норма КУпАП, яка передбачала відповідальність за таке діяння, втратила чинність з огляду на наступне.

Так, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, положеннями КУпАП було передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Після набрання чинності вказаного закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, виключено з ч. 1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 Кримінального кодексу України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX: у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння - відтак адміністративна відповідальність за ці дії відновлена з 03 липня 2020 року; у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння - відтак з 03 липня 2020 року відбулася декриміналізація цих дій.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень норм процесуального та матеріального права, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі мотивів, допущено не було.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, уважаю, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ним адміністративного правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи апеляційною інстанцією.

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини, в скоєнні цього адміністративного правопорушення, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не убачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а:

Постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Бойка В.Ф. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша