Справа № 738/655/21 Головуючий у 1 інстанції Савченко О. А.
Провадження № 33/4823/478/21
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участі особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Менського районного суду Чернігівської області від 08 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням його права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 454 грн. 00 коп.

Як встановив суд, ОСОБА_1 10 травня 2021 року о 20 год. 23 хв. в м. Мена по вул. Сіверський шлях керував мопедом (електомопедом потужністю до 4 кВт) з явними ознаками алкогольного спяніння (почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота).

Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та продування приладу «Драгер» на місці відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з даною постановою суду особою, що притягується до адміністративної відповідальності було подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження по справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд розглянув справу без ретельного з`ясування обставин справи, та при цьому, не надав належної оцінки доказам. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що в даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення виходячи з того, що транспортний засіб, яким він керував, не підлягає під перелік механічних транспортних засобів, передбачених п. 1.10 ПДР України, згідно якого до них відносяться транспортні засоби, що приводяться в рух за допомогою двигуна з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигуна потужністю понад 3 кВт. Однак, суд не звернув при винесенні оскаржуваного рішення на технічні параметри електроскутера Forte VSX, потужність двигуна якого 1050 Вт, яка є нижчою від потужності електродвигуна для мопедів чи мотоциклів (3-4 кВт), а отже, вказаний транспортний засіб не відноситься до тих, для керування якими потрібне водійське посвідчення відповідної категорії, постановка на облік чи реєстрації в сервісному центрі МВС. За таких обставин вважає, що в даному випадку відсутній елемент об`єктивної сторони складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Звертає увагу на те, що під час зупинки транспортного засобу рухався за допомогою мускульної сили, що фактично означає, що він їхав на велосипеді. Вважає, що за відсутності в справі направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, то працівник поліції у встановленому законом порядку і не направляв водія на такий огляд до закладу охорони здоров`я. Стверджує, що письмові пояснення свідків не можна приймати до уваги, оскільки вони викликалися до суду першої інстанції, однак не з`явилися, а отже їх пояснення не можуть слугувати доказом. Автор скарги зазначає, що доданий до справи відеоматеріал не може бути самостійним доказом, оскільки не є безперервним, як того вимагає чинне законодавство про адміністративні правопорушення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 , який висловився на підтримання ним апеляційних вимог, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону суд першої інстанції виконав не в повній мірі.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на даних, що містяться в:

-протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР №471816 від 10 травня 2021 року, в якому міститься як виклад суті адміністративного правопорушення, так і пояснення особи, відносно якої складено протокол, з якого вбачається, що з викладеними обставинами останній не згоден(а.с. 1);

-поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 6, 7);

- розписці про утримання від керування транспортним засобом ОСОБА_1 (а.с. 4);

- відеоматеріалом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 11).

Оцінюючи досліджені під час розгляду справи докази, апеляційний суд не погоджується з висновком місцевого суду про те, що дії працівників поліції є правомірними і відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735 затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 про «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а протокол про адміністративне правопорушення щодо наявності в діях ОСОБА_1 порушень вимог 2.5 ПДР України складений відповідно до вимог чинного законодавства, виходячи з наступного.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, не повністю узгоджуються між собою та є такими, що викликають сумнів з приводу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

На думку суду апеляційної інстанції, місцевий суд на підставі перевірки та оцінки зібраних по справі доказів під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не виконав вимоги ст. 280 КУпАП, в зв`язку з чим не повно з`ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та прийшов до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджено спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.

При цьому, поліцейський заповнює передбачену додатком 1 до Інструкції Форму направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, як вбачається з матеріалів справи про адміністративні правопорушення, в них не міститься вищевказане направлення на огляд водія на стан сп`яніння, що є грубим порушенням вимог вищевказаної Інструкції, оскільки в даному випадку, за відсутності в матеріалах справи про адміністративне правопорушення вказаного направлення, позбавляють можливості суд апеляційної інстанції перевірити дійсний намір працівників поліції щодо пропозиції та направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння до медичного закладу.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо, перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, є слушними доводи апеляційної скарги з приводу неналежності та недопустимості як доказу, наявного в матеріалах справи відеоматеріалу, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п. 3.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер(відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Національної поліції України від 03.02. 2016 року №100, після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записано безперервно, однак в даному випадку працівники поліції не дотрималися вищевказаної норми Інструкції.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо наявності в діях ОСОБА_1 порушень вимог 2.5 ПДР України складений без дотримання вищезазначених вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення.

Таким чином, можна зробити висновок про те, що працівники поліції упереджено підішли до встановлення обставин справи та оформлення адміністративного матеріалу, а їх поведінка свідчила про намір скласти протокол стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП за будь-яких умов.

Виходячи з вищенаведеного, в результаті того, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 було проведено з порушенням норм Інструкції, то письмові докази по справі, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР №471816 від 10 травня 2021 року, який було складено по суті лише за наявності свідків, які для дачі пояснень до суду першої інстанції не з`явилися, слід вважати неналежним доказом підтвердження вини особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Стосовно доводів ОСОБА_1 про те, що його електромопед Forte VSX, потужність двигуна якого 1050 Вт, не є транспортним засобом, а тому не є предметом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 18 від 19.12.2008, при розгляді адміністративних справ, зокрема ст. 130 КУпАП, суди мають враховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, ст. 121 КУпАП, п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 13-06 (далі - ПДР України).

Згідно з ст. 121 КУпАП під транспортними засобами у статтях 121-126, 127-1 - 128-1, частинах першій і другій статті 129, статтях 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Відповідно до п.1.10 ПДР України транспортний засіб - це пристрій призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

У ПДР України відсутнє визначення «електроскутер» або скутер (електомопед), разом з тим, аналізуючи визначення "транспортний засіб", можна дійти висновку, що «електроскутер» (електромопед) відповідає поняттю транспортний засіб, оскільки призначений для перевезення людей, а ОСОБА_1 використовував його саме з цією метою.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 використовував електромопед, як транспортний засіб, останній, повинен був керувати транспортним засобом, рухаючись дорогами загального користування з додержанням вимог ПДР України.

Згідно п. 1.10 ПДР України мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Таким чином, як вбачається з вищенаведених термінів, поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» можна трактувати як два різні поняття: в широкому - транспортний засіб, в тому числі і мопед, і в вузькому - механічний транспортний засіб.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування безпосередньо транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктами правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП, є водії транспортних засобів та судноводії.

Тобто, в КУпАП є поняття транспортний засіб, а не саме механічний транспортний засіб.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що «електроскутер» електромопед «Forte VSX» з електродвигуном потужністю 1050 Вт, є предметом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Посилання в апеляційній скарзі на наявність рішення Менського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2021 року про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ГУНПУ в Чернігівській області, поліцейського РПП ВП №1 Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області старшого сержанта поліції Демченка В.Д. на постанову серії БАБ №942733 від 10 травня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, яким скасовано вказану постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та закрито провадження по справі, жодним чином не підтверджує того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, воно лише вказує на те, що для керування електромопед «Forte VSX», яким він керував, не потрібно спеціальних дозволів у виді права на керування транспортним засобом чи реєстрації транспортного засобу в сервісному центрі МВС.

Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07 листопада 2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08 лютого 2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

З урахуванням пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, досліджених матеріалів справи та встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження по справі відлягає закриттю на підставі п. 1, ч. 1, ст. 247 КУпАП, так як, відповідно до приписів зазначеної статті, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 245, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Менського районного суду Чернігівської області від 08 вересня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, та закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач