Справа № 131/1026/21
Провадження № 3/131/440/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2021м. Іллінці

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Балтак Д.О., розглянувши без фіксації судового процесу технічними засобами матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 5 Вінницького районного управління поліції ГУ НП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого у ТОВ «Люстдорф», за частиною 1 статті 130 КУпАП,-

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 242383 від 01.09.2021 р. ОСОБА_1 31 серпня 2021 о 23:36 в м. Іллінці Вінницького району Вінницької області керував автомобілем марки «Daewoo Nubira» державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився за допомогою алкотестера «Драгер» з відео-фіксацією нагрудним відео-реєстратором працівника поліції. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 (а) Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 242383 від 01.09.2021 р. (а.с. 3), акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів алкотестера «Драгер» з результатом 0,23 проміле (а.с. 2), письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 01.09.2021 р. (а.с. 4-5), рапорт від 31.08.2021 р. (а.с. 8) та відео-фіксацію огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, яка зафіксована за допомогою нагрудного відео-реєстратора працівника поліції та міститься на СD-R диску (а.с.1), оцінивши зазначені належні та допустимі докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Зміст пункту 1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306 (далі- ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Пунктом 1.9. ПДР України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією частини 1 статті 130 КпАП України встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за частиною 4 статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність настає за порушення водієм правил керування транспортним засобом, правил користування ременями безпеки або мотошоломами вчинене повторно протягом року.

Відповідно до пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за статті 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно пунктів 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р., огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 р. № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 р. за № 28/32999 включення портативного відео-реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відео-зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , на пропозицію працівників поліції, пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, за результатом якого встановлено, що останній перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту - 0,23 проміле. Наведене підтверджується актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів алкотестера «Драгер» з результатом 0,23 проміле та відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, долученим до матеріалів справи.

Згідно частини 3 статті 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 12 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з пунктом 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 р. № 1103 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Пунктом 6 вказаного Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Однак, як вбачається з дослідженого в судовому засіданні відеозапису огляду на стан сп`яніння, який зафіксований за допомогою нагрудного відео-реєстратора працівника поліції, ОСОБА_1 будь-яких незгод щодо результату проведеного на місці зупинки огляду на стан сп`яніння не висловлював і бажання пройти огляд у відповідному закладі охорони здоров`я не виявив. При цьому, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 242383 від 01.09.2021 р. ОСОБА_1 підписав вказаний протокол, був ознайомлений з правами та обов`язками, передбаченими статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вищенаведеним вказаним доказам, які були дослідженні у судовому засіданні.

Сукупність зазначених вище доказів узгоджуються між собою. Зазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному законом порядку.

З огляду на наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_1 доведена повністю наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, а його дії за частиною 1 статті 130 та частиною 4 статті 121 КУпАП кваліфіковані правильно.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. Таким чином, ОСОБА_1 , під час керування автомобілем погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Положеннями статті 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху

Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З огляду на зазначене суд, врахувавши характер вчинених правопорушень та відомості про особу ОСОБА_1 прийшов до висновку, що достатнім для виправлення останнього та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у відповідності до ст. 36 КУпАП в межах санкції за більш серйозне правопорушення із числа вчинених за частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної статтею 23 КУпАП.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП та частини 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.) грн. судового збору на користь держави.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 25, 27, 30, 40-1, 130, 266, 283, 284, 287 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суддя -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130, частиною 4 статті 121 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.) грн. судового збору.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених Кодексу про адміністративні правопорушення України.

Суддя: