Справа № 148/940/21
Провадження № 33/801/759/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саламаха О. В.
Доповідач: Рибчинський В. П.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати у цивільних справах Рибчинського В.П.,

за участю ОСОБА_1 та його захисника адвоката Кугутюка О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Кугутюка Олександра Васильовича на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 448405 від 01.05.2021, по вул. Л. Українки, смт. Шпиків, Тульчинський район Вінницька область, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Honda Rio» без державного номерного знаку, в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2021 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись з такою постановою суду захисник ОСОБА_1 адвокат Кугутюк О.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив оскаржувану постанову скасувати.

Одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2021 року, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи, присутній при розгляді справи не був, копію постанови отримав лише 13 вересня 2021 року.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2021 року слід задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності вручається не пізніше, яка за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду питання про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Зокрема вони не містять доказів направлення на його адресу повісток про виклик в судове засідання. Натомість в матеріалах справи наявні довідки про те, що через відсутність належного державного фінансування знаками поштової оплати судові повістки у справі № 148/940/21 направлені не були.

За таких обставин постанова Тульчинського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2021 року прийнята з порушенням норм процесуального права, відповідно підлягає скасуванню.

Щодо розгляду справи Вінницьким апеляційним судом слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.9а Правил Дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення ним п. 2.9а Правил, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам ст. ст. 283, 284 КУпАП.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД ДПР 18 № 448405 від 01.05.2021, який складений уповноваженою особою та відповідає вимогам КУпАП, із якого встановлено, що водій ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка хода, порушення мови, та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (а. с. 2), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 4), направлення на огляд у медичному закладі (а.с. 4), направленням на огляд у медичному закладі (а.с. 5), відеозаписами з нагрудної камери працівника поліції (а.с. 7, 8).

Доводи апелянта щодо відсутності у протоколі інформації про свідків колегія суддів до уваги не бере, оскільки відповідно до ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У матеріалах справи наявний відеозапис, на якому зафіксований весь процес оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, а тому присутність свідків під час огляду на стан сп`яніння не вимагається.

Твердження захисника ОСОБА_1 адвоката Кугутюка О.В. про те, що оптичний диск із відеозаписом є неналежним доказом, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні інформація про технічних пристрій, яким здійснено відеофіксацію, апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи наступне.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня норма, яка б передбачала правове визначення поняття допустимості доказів у справах про адміністративні правопорушення. Тому суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінально-процесуальному законодавстві.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

В матеріалах справи наявні оптичні диски із відеозаписами означеної події. Право працівників поліції застосовувати технічні засоби відеозапису під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння передбачене ч. 2 ст. 266 КУпАП. Із даних дисків вбачається, що саме ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. Відсутність безперервного запису означеної події ніяким чином не спростовує встановлених судом першої інстанції обставин, підтверджених сукупністю інших вищевказаних належних та допустимих доказів.

Даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки отриманий у встановленому законом порядку, не містить ознак фальсифікації чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_1 .

Отже, наявний відеозапис події є належним та допустимим доказом у справі.

Також ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що не керував транспортним засобов, проте зазначені твердження спростовуються протоколом про адмінісьраьтвне правопорушення та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на необґрунтованість прийнятої у справі постанови щодо визнання апелянта винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин приходжу до висновку, що ОСОБА_1 була надано в передбаченому порядку можливість пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння, від якої він відмовився, що містить склад правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно, наявні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 33, 38, 130, 247, 283, 284, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Кугутюка Олександра Васильовича про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Кугутюка Олександра Васильовича задовольнити частково.

Постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В.П. Рибчинський