Справа № 523/6062/21
Номер провадження 3/523/3655/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2021 р. Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Лупенко А.В. розглянувши матеріали справи, які надійшли з УПП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Ясеново-1 Любашівського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, перебуваючого у шлюбі, працюючого стрільцем воєнізованої охорони, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, протягом року до адміністративної відповідальності не притягався

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

Встановив:

Відповідно до адміністративних матеріалів, які надійшли до суду, 22.03.2021року, приблизно о 22год. 55хв., ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Geely», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 по вул. Центральній,21 в м. Одесі, з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому Законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. В той же день, за цим фактом, співробітниками поліції відносно водія ОСОБА_2 складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що не згоден із протоколом про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України, при цьому пояснив, що від проходження тесту на «Драгеррі» відмовився, але запропонував працівникам поліції проїхати на огляд до медичного закладу, які йому в цьому відмовили.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши всі обставини у сукупності, суддя приходить до наступних висновків.

Так, в матеріалах протоколу адміністративного правопорушення, що надійшли до районного суду, докази відеореєстрації відсутні. Зазначене унеможливлює в судовому засіданні перевірити обставини саме керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та відмову останнього від проходження огляду, що проводили працівники поліції.

Далі, в матеріалах справи наявне направлення ОСОБА_2 на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів до закладу охорони здоров`я, однак відсутні будь-які результати огляду в цьому закладі та не зафіксовано відмову ОСОБА_2 від проходження огляду в ньому.

Вищезазначене вказує на порушення процедури оформлення працівниками поліції матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, що визначається Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Пунктом 6 розділу ІІ Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Відповідно до п.6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктом 7 розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», огляд проводиться на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків.

Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Крім того, працівниками поліції не виконані вимоги ч.2 ст.266 КУпАП, відповідно до яких огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, але з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається факту відсторонення працівниками поліції ОСОБА_2 від керування транспортного засобу, про ці обставини зазначив і сам ОСОБА_2 в судовому засіданні.

Далі, статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, як за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП. Таким чином, пояснення останнього, матеріалами справи не спростовані.

Крім того, аналіз положення ч.3 ст.62 Конституції України, що «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину (адміністративного правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Відповідно до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу, у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно до ч.2 ст.9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02),«Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, необхідно виходити з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Тому, приймаючи до уваги приписи ст.251 КУпАП, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом патрульної поліції в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку із чим, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КупАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.221, 247, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження за адміністративним матеріалом про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 в разі вилучення - повернути за належністю останньому.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Суддя: А.В.Лупенко