Справа № 521/9210/21
Номер провадження 3/521/6133/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року м. Одеса

головуючого судді Коблової О.Д.,

за участю секретаря Римарчук Я.П.,

представника Одеської митниці ДФС Білобородової Н.О.,

захисника Реу К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі справу, що надійшла з Одеської митниці ДФС за протоколом складеним відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , закордонний паспорт серії НОМЕР_1 працює: NMDC/OA3/Abu Dahabi HSE. Engeneer, про порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України,-

В С Т А Н О В И В :

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшов протокол № 0419/50000/2021 від 04.04.2021 року про порушення митних правил з відповідними матеріалами, у відношенні гр. ОСОБА_1 , за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України.

З вищезазначеного протоколу про порушення митних правил вбачається, що 04.04.2021 о 10.00 у оглядовому залі «Приліт» Міжнародного аеропорту «Одеса» в зоні діяльності відділу митного оформлення №1 митного поста «Одеса-аеропорт» Одеської митниці Держмитслужби, проходив митний контроль гр. України ОСОБА_1 , який прибув в Україну літаком «В-737» б/н ТО-ШР авіакомпанії «Турецькі а/л», рейсом №465 сполученням «Стамбул-Одеса».

Формою проходження митного контролю гр. України ОСОБА_1 обрав проходження через зону (коридор) спрощеного митного контролю («зелений коридор»), що належним чином інформаційно обладнана, тим самим шляхом вчинення дій заявив про відсутність у нього товарів, які під час переміщення через митний кордон України громадянами підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження.

Після перетину, гр. України ОСОБА_1 зеленої лінії, що позначає закінчення «зеленого» коридору, на моє запитання про наявність у нього валютних готівкових коштів відповів, що він має 14 495 доларів США. На моє прохання пред`явити наявні у нього валютні цінності гр. України ОСОБА_1 надав готівку в розмірі 14 495 доларів США, яку він переміщувала через митний кордон. Митну декларацію на ввезення валюти в еквіваленті понад 10 000 євро не надав.

Відповідно до Постанови правління НБУ від 02.01.2019р. №3 «Про затвердження положення про транскордонне переміщення валютних цінностей», фізична особа-резидент має право ввозити та вивозити за межі України готівкову валюту в сумі вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10000 євро.

Ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню. У відповідності до Порядку виконання митних формальностей на повітряному транспорті, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.08.2018 № 671 „Зелений коридор призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо декларуванню.

Згідно ст. 366 МК України громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщуванні ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановленні законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчать про факти, що мають юридичне значення.

Своїми діями, гр. України ОСОБА_1 порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, оскільки він формою проходження митного контролю обрав проходження через таку зону (коридор), а саме - у нього під час проведення митного контролю було виявлено іноземну валюту в сумі 14 495 доларів США, що перевищує встановлені законодавством України обмеження для переміщення через митний кордон України по «зеленому» коридору.

Отже, гр. України ОСОБА_1 не мав законних підстав на переміщення через митний кордон України 14 495 доларів США, які перевищують дозволену для переміщення суму. Вищезазначеному громадянину було пропущено еквівалент 10 000 євро.

Зазначені дії громадянина України ОСОБА_1 мають ознаки порушення митних правил, передбачених статтею 471 Митного кодексу України.

У судовому засіданні гр. ОСОБА_1 участі не приймав, однак його захисником Реу К.П. були подані письмові пояснення, відповідно до яких просила провадження по справі закрити на підставі ст. 22 КУпАП та повернути тимчасово вилучені кошти у розмірі 2745 доларів США.

Представник митниці у судовому засіданні вважав, що особа, яка притягується до відповідальності, винна у вчиненні адміністративного правопорушення, її вина підтверджується зібраними у справі доказами, і тому необхідно притягнути її до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України, та застосувати стягнення у вигляді штрафу та конфіскації предметів правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, суд вважає, що особа стосовно якої складено протокол, підлягає притягненню до адміністративної відповідальності і її дії суд кваліфікує за ст. 471 МК України за кваліфікуючими ознаками: порушення встановленого МК України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів (валютних цінностей) переміщення, яких через митний кордон обмежено, однак конфіскацію товару слід не застосовувати з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.04.2021 о 10.00 у оглядовому залі «Приліт» Міжнародного аеропорту «Одеса» в зоні діяльності відділу митного оформлення №1 митного поста «Одеса-аеропорт» Одеської митниці Держмитслужби, проходив митний контроль гр. України ОСОБА_1 , який прибув в Україну літаком «В-737» б/н ТО-ШР авіакомпанії «Турецькі а/л», рейсом №465 сполученням «Стамбул-Одеса».

Формою проходження митного контролю гр. України ОСОБА_1 обрав проходження через зону (коридор) спрощеного митного контролю («зелений коридор»), що належним чином інформаційно обладнана, тим самим шляхом вчинення дій заявив про відсутність у нього товарів, які під час переміщення через митний кордон України громадянами підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження.

Після перетину, гр. України ОСОБА_1 зеленої лінії, що позначає закінчення «зеленого» коридору, на моє запитання про наявність у нього валютних готівкових коштів відповів, що він має 14 495 доларів США. На моє прохання пред`явити наявні у нього валютні цінності гр. України ОСОБА_1 надав готівку в розмірі 14 495 доларів США, яку він переміщувала через митний кордон. Митну декларацію на ввезення валюти в еквіваленті понад 10 000 євро не надав.

На підтвердження законності походження грошових коштів захисником надані документи, а саме чек на придбання/продаж в іноземній валюті (готівкою) та довідку про зняття готівки.Необхідно зазначити, що вказана довідка видана за декілька днів до проходження ОСОБА_1 митного контролю в Україні.

Таким чином, стороною захисту підтверджено законність грошей, які ОСОБА_1 переміщував через митний кордон України.

У ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Необхідно зазначити, що обставини, які склалися у цій справи, відображають природу правовідносин, які зазначені у рішенні ЄСПЛ «Садоха проти України» (заява №77508/11).

У цій справі заявник переміщував готівку з України та підтвердив походження цих коштів, проте національні суди застосували до нього адміністративне стягнення у вигляді конфіскації вказаних грошових коштів.

ЄСПЛ постановив порушення ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».

Підставою для прийняття вказаного рішення було наступне.

Суд повторює свій послідовний підхід, що захід у вигляді конфіскації, навіть якщо він передбачає позбавлення власності, підпадає під сферу дії абз.2 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, яким Договірним державам дозволяється здійснювати контроль за користуванням майном для забезпечення сплати податків.

Суд зазначає, що держави мають законний інтерес, а також обов`язок відповідно до різних міжнародних договорів вживати заходи для виявлення та контролю за рухом готівки через їхні кордони, оскільки великі обсяги готівки можуть використовуватися для відмивання грошей, обігу наркотичних засобів, фінансування тероризму або організованої злочинності, ухилення від сплати податків або вчинення інших серйозних фінансових злочинів. Загальна вимога про декларування, що застосовується до будь-якої особи, яка перетинає державний кордон, запобігає непомітному ввезенню та вивезенню готівки з країни, а конфіскація внаслідок недекларування готівки митним органам є частиною загальної системи регулювання, створеної для боротьби з цими злочинами. Отже, Суд вважає, що захід у вигляді конфіскації відповідало загальному суспільному інтересу.

Інше питання, яке Суд має вирішити, - чи забезпечило втручання необхідний справедливий баланс між захистом права власності та вимогами загального інтересу з огляду на свободу розсуду, якою наділена держава у цій сфері. Необхідний баланс не буде досягнуто, якщо на відповідного власника майна буде покладено «індивідуальний та надмірний тягар». Крім того, хоча абз.2 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції не містить чітких процесуальних вимог, Суд має встановити, чи забезпечило провадження в цілому заявника можливістю представити свою справу компетентним органам державної влади, щоб надати їм можливість встановити справедливий баланс між зазначеними конфліктуючими інтересами.

Адміністративне правопорушення, у вчиненні якого заявника було визнано винним, полягало у недекларуванні ним суми готівки, яку він перевозив через митний кордон. У зв`язку з цим слід зазначити, що, дійсно, як вказав заявник, вивезення іноземної валюти з території України не було незаконним відповідно до українського законодавства. Дозволялося не лише вивезення валюти, але й сума, яка могла бути законно перерахована або, як у цій справі, фізично перевезена через митний кордон у випадку декларування, в принципі, не була обмежена на момент подій. Ці елементи відрізняють цю справу від деяких інших, в яких конфіскація застосовувалася до товарів, ввезення яких було заборонено, або до транспортних засобів, які використовувалися для перевезення заборонених речовин чи торгівлі людьми.

Крім того, під час провадження у районному суді заявник пояснив, що отримав кошти за договором приватної позики, і надав документи на підтвердження цих фактологічних тверджень. Органи державної влади прямо не розглянули це питання, оскільки, вочевидь, вважали, що воно не стосувалося справи, принаймні застосування заходу у вигляді конфіскації. Суд зазначає, що у нього немає доказів, які б вказували на те, що заявник надав митним органам договір позики, який був написаним від руки документом, укладеним між заявником і фізичною особою у день його виїзду з України. Як вбачається з наявних документів, уперше посилання на договір було зроблено під час судового провадження. Проте з огляду на непроведення національним судом оцінки законності походження коштів і те, що у своїх зауваженнях до цього Суду Уряд не висловив жодних сумнівів щодо достовірності договору позики, Суд не може ставити під сумнів законне походження конфіскованої готівки. На цій підставі Суд відрізняє цю справу від справ, в яких конфіскація стосувалася активів, отриманих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, які вважалися отриманими незаконним шляхом або призначеними для використання у незаконній діяльності.

Необхідно зазначити, що як у справі «Садоха проти України» так і у справі про порушення митних правил ОСОБА_1 доведено, що вони отримали вказані грошові кошти законним шляхом та підтвердили їх походження.

При цьому, представник Одеської митниці Держмитслужби ніяким чином не поставив під сумнів походження вказаних грошових коштів.

Тобто, ОСОБА_1 переміщував ці грошові кошти з метою ввезення їх в Україну як своєї заробітної плати та вказані грошові кошти не призначалися для фінансування тероризму, відмивання коштів або іншої злочинної діяльності.

Накладення адміністративного стягнення у вигляді конфіскації цих грошових коштів буде надмірним скоєному правопорушенню.

Інше питання, яке повинен вирішити суддя у цій справі, це те, чи буде забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи у випадку накладення адміністративного стягнення у вигляді конфіскації майна.

Вказане питання тісно пов`язано з ч.1 ст. 1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод». Так у рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч.1 ст. 1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Як зазначено вище, законність вказаних грошових коштів підтверджено доказами.

Інтереси суспільства полягають в тому, щоб ввезені в Україну грошові кошти не використовувалися задля здійснення злочинної діяльності. Тобто, з одного боку є суспільство, яке повинно бути захищено від злочинної діяльності, а з іншого боку є ОСОБА_1 , який підтвердив законність вказаних грошових коштів та урядом не порушено кримінального провадження щодо здійснення ним злочинної діяльності за допомогою цих коштів.

Таким чином, на думку судді конфіскація вилучених грошових коштів буде надмірним скоєному правопорушенню та не забезпечить справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, чим порушить ч.1 ст. 1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».

Винність особи підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протокол про порушення митних правил, доповідною запискою інспектора митниці, поясненням правопорушника та наданими доказами легальності походження грошей, описом вилученої валюти.

Провадження у справах про порушення митних правил, згідно ст. 487 МК України, здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Вимогами п. 5 ч. 2 ст. 4ЗУ «Про судовий збір», передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що адміністративним законодавством не передбачено надання будь яких документів для отриманням особою грошей, які їй повинні бути повернуті, окрім документів, які посвідчують особу або документів, які уповноважують іншу особу, тобто, гроші повинні бути поверненні без надання довідки банку.

На підставі вищевикладеного, суддя вважає за необхідне не застосовувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді конфіскації та вилучені грошові кошти необхідно повернути.

Керуючись ст.ст. 9-11, 221, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 464, 465, 471, 527, 528, 529 МК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень на користь держави.

Вилучені, відповідно до протоколу №0419/50000/2021 від 04.04.2021 року, грошові кошти у сумі 2745 доларів США повернути ОСОБА_1 .

На підставі п.5 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 гривні.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.Д. Коблова