Справа № 204/7407/21
Провадження № 3/204/3407/21
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Приваліхіна А.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає у кв. АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

27 вересня 2021 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла справа про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 вересня 2021 року справу передано у моє провадження.

У протоколі про адміністративне правопорушення № 38 від 20 вересня 2021 року зазначено, що ОСОБА_1 .? будучи військовою службовою особою військової частини НОМЕР_1 НГУ, яка дислокується по АДРЕСА_2 , діючи в супереч інтересам служби на порушення своїх статутних обов`язків, у період часу з 06 січня 2017 року по 14 липня 2021 року вчинив триваюче недбале ставлення до військової служби, яке виявилося у не вжитті заходів з перевірки наявності, стану, категорії та комплектності речового та господарського майна в підрозділах і на складі частини, а саме комплектів наметів польових УСБ-56 та не менше ніж один раз на два місяці особисто не оглядав і перевірку їх наявності не проводив, що призвело до втрати та нестачі матеріальних засобів, а саме двох комплектів наметів польових УСБ-56 зі складу поточного зберігання, на загальну суму 8750 гривень, в умовах особливого періоду, чим вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби, тобто триваюче військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких письмових заяв та клопотань до суду не подав, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, доходжу висновку про закриття провадження по справі за наступних підстав.

Згідно із вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки.

Нормою ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, що уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, перелік яких визначено у ст. 255 КпАП України.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу органу правосуддя, як незалежного арбітра, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за вчинення діяння, передбачене частиною першою цієї статті (недбале ставлення військової службової особи до військової служби), вчинене в умовах особливого періоду.

Приписами ст. 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Також, зазначено, що при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративний протокол № 38 від 20 вересня 2021 року складений відносно ОСОБА_1 (а. с. 1), однак пояснення по суті поставлених питань відібрані у ОСОБА_2 , також ОСОБА_2 роз`яснено зміст та суть ст. ст. 10, 62, 63 Конституції України, а зміст та суть ст. 59 Конституції України роз`яснено - ОСОБА_3 (а. с. 5)
Крім того, у фабулі адміністративного правопорушення зазначено, що воно вчинено у період часу з 06 січня 2017 року по 14 липня 2021 року (а. с. 3), однак за текстом протоколу датою вчинення вказаного правопорушення є період з 25 жовтня 2017 року по 14 липня 2021 року (а. с. 4).

Долучені до протоколу про адміністративне правопорушення № 38 від 20 вересня 2021 року копії рапорту заступника командира частини озброєння начальника технічної частини ОСОБА_4 (а. с. 6), та висновку службового розслідування за фактом нестачі двох комплектів наметів польових УСБ -56 (а. с. 10-14) не містять ані дати їх складання, ані дати їх затвердження. Також не містить відомостей про період часу проведення інвентаризації додана до протоколу копія інвентаризаційного опису необоротних активів ВЧ НОМЕР_1 (а. с. 17-22), що позбавляє суд можливості встановити, чи мають вказані документи відношення до вказаного адміністративного правопорушення, а тому суд доходить висновку, що дані докази є неналежними та недопустимими, через що не беруться судом до уваги.

Більш того, з інвентаризаційного опису необоротних активів ВЧ НОМЕР_1 (а. с. 17-22) вбачається, що даний опис складено 01 березня 2021 року (що заздалегідь передує даті виявлення адміністративного правопорушення 14 липня 2021 року) та станом на дату його складання, намет УСБ-56 (інвентарний номер 11136718) наявний у кількості 13 шт., що відповідає балансовій кількості. Натомість відомостей щодо наявності на балансі ВЧ НОМЕР_1 , станом на 01 березня 2021 року, намету УСБ-56 (інвентарний номер 101640004) вказаний інвентаризаційний опис не містить. Також, вказаний опис не містить відомостей щодо дати прийняття вказаних матеріальних цінностей матеріально відповідальною особою ОСОБА_5 .

З паспорту № 8 на намет УСБ-56 (інвентарний номер 11136718) (а. с. 23-25) вбачається, що вказані намети у період часу з 21 липня 2014 року по 14 листопада 2019 року періодично видавалися та поверталися на склад. Також, з паспорту № 1/1 на намет УСБ-56 (інвентарний номер 101640004) вбачається, що у період часу з 21 липня 2014 року по 15 січня 2020 року вказані намети періодично видавалися та поверталися на склад. Останньою особою, яка видавала чи повертала їх на склад зазначено ОСОБА_1 (УСБ-56 14 листопада 2019 року та УСБ-56 15 січня 2020 року).

Отже, вказане спростовує той факт, що ОСОБА_1 особисто у період часу з 06 січня 2017 року по 14 липня 2021 року не здійснював огляд і перевірку наявності матеріальних цінностей, а також ставить під сумнів зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення період його вчинення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 від 06 січня 2017 року № 4, ОСОБА_1 з 06 січня 2017 року приступив до виконання обов`язків начальника речової служби, на посаду якого призначений наказом від 23 грудня 2016 року № 197 о/с. (а. с. 33), однак відомостей про ознайомлення із вказаним наказом матеріали справи не містять.

Крім того, функціональні обов`язки начальника речової служби (а. с. 41-45), до виконання яких ОСОБА_1 приступив 06 січня 2017 року, затверджені лише 23 грудня 2020 року, та й з тими невідомо коли він ознайомлений, оскільки дати ознайомлення з ними ОСОБА_1 вказаний документ не містить.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення № 38 від 20 вересня 2021 року обставини, не підтверджені належними, допустимими, чіткими та достатніми доказами.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia", рішення від 30.05.2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 року) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає те, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Згідно із приписами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Сукупність вказаних обставин свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

З огляду на викладене, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 172-15, 247, 268, 283-285, 287, 289 КУпАП, -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП закрити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, протягом 10 днів зо дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.І. Приваліхіна