н/п 3/490/2844/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5318/21
П О С Т А Н О В А

23.09.2021р. суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Дірко І.І., розглянувши матеріали протоколу про вчинення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює водієм ПП "Авто-Віола", проживає у АДРЕСА_1 ,

адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

На адресу суду надійшли матеріали адміністративного протоколу серії ААБ №103536, складеного у відношенні ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Згідно протоколу вбачається, що 24.06.2021р. близько 12:30 год. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки "РУТА 20" реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався в м. Миколаєві по вул. Новозаводській в районі буд. №5 та в порушення п. 31.3 "б" Правил дорожнього руху України надавав послуги з комерційного перевезення пасажирів маршрутом №21 на транспортному засобі, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. Окрім того згідно постанови серії ДПО18 №590252 від 02.07.2020р. ОСОБА_1 вже притягався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, таким чином допустив дане правопорушення повторно протягом року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні погодився із обставинами вчиненого правопорушення в повному обсязі. Пояснив, що працює водієм ПП "Авто-Віола". 24.06.2021р. на момент зупинки працівниками поліції дійсно мав прострочені документи щодо проходження транспортним засобом "РУТА 20" реєстраційний номер НОМЕР_1 обов`язкового технічного контролю. Однак за вчасністю його проходження слідкує власник підприємства, ОСОБА_1 же просто возив з собою папку з документами. Додав, що дійсно протягом року притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП у зв`язку із тріщинами на лобовому склі в зоні дії бризковиків. Просив суворо його не карати та не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки це його єдиний заробіток, а він є одним годувальником в сім`ї.

Враховуючи наведене, вивчивши матеріали додані до протоколу, приходжу до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, та його провина окрім власних пояснень наданих в судовому засіданні, доводиться наступними письмовими доказами по справі:

- протоколом серії ААБ №103536 від 24.06.2021р., згідно якого ОСОБА_1 був ознайомлений із обставинами правопорушення, викладеними у протоколі, про що поставив свій підпис. Жодних зауважень з приводу викладеного від останнього не надходило. Пояснив, що не знає чому відсутній технічний огляд;

- довідкою Управління патрульної поліції в Миколаївській області від 25.06.2021р., згідно якої ОСОБА_1 згідно постанови ДПО18 №590252 від 02.07.2020р. притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 680 грн.;

- копією постанови ДПО18 №590252 від 02.07.2020р. згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 680 грн.;

- витягом з бази протоколів перевірки технічного стану транспортних засобів, згідно якої за протоколом №01152-00952-20 транспортний засіб "РУТА 20" реєстраційний номер НОМЕР_1 підлягає обов`язковому технічному контролю не пізніше 17.06.2021р.;

- матеріалами справи у сукупності.

За викладених обставин, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п. 31.3 "б" Правил дорожнього руху України та його дії слід кваліфікувати як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, а саме: керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, вчинене повторно протягом року.

При призначенні покарання суд зважає на правову позицію, викладену в рішенні Конституційного суду України від 21 липня 2021 року по справі № 3-261/2019(5915/19) та приходить до наступних висновків.

Європейський суд з прав людини для застосування гарантій Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які стосуються кримінально-правових аспектів, напрацював три критерії, на основі яких провадження можна вважати "кримінальним", а саме юридичну кваліфікацію відповідного правопорушення в національному законодавстві, саму природу такого правопорушення, а також характер і ступінь суворості покарання. Європейський суд з прав людини на основі цих критеріїв виробив практику, за якою адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Проаналізувавши приписи ч. 4 ст. 121 КУпАП, суд констатує, що ці приписи мають кримінально-правовий характер як за своєю каральною та стримувальною метою, так і за суворістю визначеного ними покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами або адміністративного арешту, тому призначення такого стягнення має здійснюватися з урахуванням принципів і гарантій, притаманних кримінальному провадженню.

Справедливе призначення покарання в кримінальному провадженні, зважаючи на інтенсивність та небезпеку його негативного впливу на фундаментальні права і свободи особи,є обов`язковою умовою захисту особи від свавілля в державі, у якій діє принцип верховенства права.

Справедливість призначення покарання в кримінальному провадженні гарантована загальними засадами, які містяться в приписах статті 65 Кримінального кодексу України, за пунктом 3 частини першої якої суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Задля забезпечення справедливості призначення покарання в кримінальному провадженні, його домірності тяжкості злочину суд відповідно до Кримінального кодексу України наділений дискрецією щодо форм реалізації кримінальної відповідальності. Згідно з положеннями статті 69 Кримінального кодексу України за наявності обставин, які пом`якшують покарання, судові надано можливість призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, у тому числі суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачено основне покарання у вигляді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Натомість Кодексом України про адміністративні правопорушення не визначено процесуальних механізмів, які надали б можливість судам знизити визначену ч. 4 ст. 121 КУпАП міру адміністративної відповідальності залежно від пом`якшувальних обставин справи та дозволяли б застосувати таке покарання частково чи взагалі не призначати. Згідно зі статтею 22 КУпАП можливе лише звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення.

Таким чином, застосування санкції ч. 4 ст. 121 КУпАП здійснюється не за усіма принципами й гарантіями кримінального провадження, зокрема не враховується конституційних гарантій у кримінальному провадженні щодо забезпечення справедливості призначення покарання, що вказує на надмірний та свавільний характер такого адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, згідно положень ст. 69 КК України, беручи до уваги характер правопорушення, яке не було грубим порушенням вимог ПДР України та не призвело до тяжких наслідків, враховуючи особу правопорушника, який із вчиненим правопорушенням погодився в повному обсязі, те що останній офіційно працевлаштований та керування транспортними засобами є єдиним джерелом його доходу, має міцні соціальні зв`язки, є єдиним годувальником в сім`ї, суд вважає можливим призначити ОСОБА_1 більш м`яке адміністративне стягнення, ніж передбачено санкцією ч. 4 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 850 грн., яке вважає таким, що відповідає особі правопорушника та меті призначення покарання.

Керуючись ст. ст. 33, 121, 283-285 КУпАП, ст. 69 КК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в прибуток держави у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Грошові кошти перерахувати до місцевого бюджету Центрального району на розрахунковий рахунок № UA0014001, Миколаївське ГУК/ Миколаївської обл./21081300 код отримувача 37992030, МФО: 899998.

На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 475,80 гривень.

Грошові кошти у розмірі 475,80 гривень в рахунок сплати судового збору перерахувати до УК у Центральний м. Миколаїв /Централ.р-н/22030101, на розрахунковий рахунок № UA014483, код отримувача 37992030, банк Казначейство України (ЕАП), МФО 22030101.

Строк пред`явлення постанови суду до виконання 3 (три) місяці з дня її винесення.

Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів.

Суддя Дірко І.І.