Справа № 737/712/21
Провадження № 3/737/299/21
П О С Т А Н О В А

21 жовтня 2021 року смт Куликівка

Суддя Куликівського районного суду Чернігівської області Лібстер А. С.,

за участі секретаря Бурмаки В. Л.,

прокурора Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області Олєйнікова І. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Куликівка матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , громадянина України, депутата Куликівської селищної ради восьмого скликання, директора СФГ «Деснянські зорі», інваліда 2-ої групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , будучи депутатом 8-го скликання Куликівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, тобто у відповідності до пп. б п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014 року є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення вимог ч. 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин подав, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік за формою, що визначається Національним агентством, а саме подав таку декларацію 13.04.2021, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе не визнав та показав, що дійсно був обраний в листопаді 2020 року депутатом Куликівської селищної ради та перебуває ним по теперішній час. Він був обізнаний про те, що до 01 квітня 2021 року зобов`язаний подати щорічну декларацію за 2020 рік. З 1 березня 2021 року він знаходився на лікуванні в стаціонарному відділенні Чернігівської обласної лікарні, де йому була проведена операція по ендопротезуванню стегнового суглобу. Знаходячись по 13 березня 2021 року на стаціонарному лікуванні, він та його дружина були вражені інфекційним захворюванням COVID-19, та з 17.03.2021 він був госпіталізований до Чернігівської міської лікарні № 2 до терапевтичного відділення. Був виписаний з лікарні 01 квітня 2021 року та направлений на амбулаторне лікування протягом 2-3 тижнів. Відразу, як йому стало легше, він розуміючи, що зобов`язаний подати щорічну декларацію, подав її 13.04.2021 через сайт НАЗК. Просить суд закрити провадження у справі, тому як в нього відсутній умисел на вчинення вказаного адміністративного правопорушення, оскільки не планував хворіти на COVID-19.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, який просив визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення та притягнути його до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до такого:

Згідно з ч. 2 ст. 7 та ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду згідно зі ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.

Статтею 172-6 ч. 1 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання без поважних причин декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом його суб`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне несвоєчасне подання без поважних причин декларації, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання без поважних причин декларації.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017, під поважними причинами слід розуміти: неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, через стихійні лиха (повінь, пожежа, землетрус), технічними збоями офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (змістом) під вартою тощо. Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Також, на умисну форму вини, і наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 (справа №1-27/2010).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 подав щорічну декларацію за 2020 рік 13.04.2021, хоча граничний термін подачі такої декларації визначений законом -31.03.2021 включно.

Крім того встановлено, що відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого) № 2850 від 11.03.2021, з 01.03.2021 по 11.03.2021 року, ОСОБА_1 знаходився на лікуванні в стаціонарному відділенні КНП «Чернігівська обласна лікарня», після чого продовжено лікування під наглядом ортопеда та сімейного лікаря за місцем проживання. Відповідно до виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 2514 терапевтичного відділення КНП "Чернігівська міська лікарня № 2", з 17.03.2021 по 01.04.2021 ОСОБА_1 знаходився на лікуванні в стаціонарному відділенні вказаної лікарні з діагнозом COVID-19.

Тобто, з вищевикладеного вбачається, що у ОСОБА_1 відсутній прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання без поважних причин декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, оскільки протягом березня 2021 року та на останній день подання декларацій 31.03.2021 він знаходився в стаціонарному відділенні лікарні.

Крім того, граничний термін подачі декларації законом визначено 31.03.2021, ОСОБА_1 дійсно подав щорічну декларацію несвоєчасно 13.04.2021, однак дата наближена до граничного розміру її подання, через поважні причини, враховуючи обставини хвороби та знаходження ОСОБА_1 , який являється інвалідом 2-ї групи безстроково та особою похилого віку, двічі протягом березня 2021 року на стаціонарному лікуванні не з власної волі.

Також суд враховує, що в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 , відсутні будь-які дані про форму вини, в даному випадку - наявність умислу.

Прокурором в судовому засіданні, не надано жодного доказу на підтвердження умислу ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Викладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1 суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 172-6, 247, 283, 284, 285, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП .

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Суддя А. С. Лібстер