КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/4467/2021
Головуючий в суді першої інстанції: Пономаренко Н.В.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності: захисника: Литвиненка О.В., Пустовіт С.Г.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, 10 листопада 2020 року о 19 год. 36 хв. в м. Києві по вул. Щербакова, 5 В, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Опель Астра» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат огляду позитивний - 1,83 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 аПравил дорожнього руху України (далі - ПДР України), за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року, провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови.

Як зазначає ОСОБА_1 , він не був повідомлений про час та місце розгляду справи, за результатами розгляду якої було ухвалено оскаржувану постанову, при цьому, не отримував копію постанови, оскільки в матеріалах справи, зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду було не вірно вказано адресу його місця проживання, а тому він вважає, що строк на апеляційне оскарження був пропущений з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги апелянт вказує, що постанова прийнята передчасно та з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, у своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що його огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився працівниками поліції з порушенням встановленого законодавством порядком.

Як зазначає ОСОБА_1 , його не було проінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу, за допомогою якого проводився огляд на стан алкогольного сп'яніння, при цьому, не надано свідоцтв про державну реєстрацію приладу та його повірки. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що останнє калібрування приладу відбулося з порушенням шестимісячного строку, встановленого законодавством, а тому, на думку апелянта, його результати є недостовірними. В той же час, ОСОБА_1 зазначає, що він не мав жодних ознак алкогольного сп'яніння.

При цьому, ОСОБА_1 посилається на те, що патрульними поліції не було відсторонено його від керування транспортним засобом та не запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння у лікаря-нарколога.

Крім того, апелянт у своїх доводах зазначає, що не був ознайомлений з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів, який на його думку був складений з очевидними порушеннями, а пояснення свідків, які засвідчували факт проходження особою огляду на стан сп`яніння викликають у нього сумніви.

При цьому, на думку ОСОБА_1 , судом при ухваленні постанови щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не було враховано його особистих рис, зокрема, того, що він не вживає алкогольних напоїв, оскільки притримується здорового способу життя та має на утриманні малолітню дитину та дружину.

Підсумовуючи, апелянт вважає, що в даному випадку, суду першої інстанції не було надано належних, допустимих та переконливих доказів його винуватості у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Дослідивши доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, в останніх не вірно вказано адресу місця проживання ОСОБА_1 , тобто фактично він не був обізнаний про час та місце розгляду справи та не отримував копії оскаржуваної постанови.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що апелянт пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - Пустовіт С.Г., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону, з огляду на таке.

Оскаржуючи постанову суду, апелянт зазначає, що його огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений з порушенням порядку, встановленого положеннями закону, зокрема, ОСОБА_1 не було проінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу, за допомогою якого проводився огляд на стан алкогольного сп'яніння, не надано свідоцтв про державну реєстрацію приладу «Драгер» та інформації щодо його повірки.

Однак, наведені доводи не відповідають дійсності.

Відповідно до відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції, останнім було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», на що він погодився, після чого працівниками поліції було роз'яснено ОСОБА_1 порядок застосування даного технічного засобу.

В той же час, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_1 про те, що йому не було надано свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, оскільки такі документи демонструються працівниками поліції на вимогу особи, яка проходить огляд. Однак із дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 такої вимоги на місці події не висловлював, а тому у поліцейських була відсутня потреба у наданні таких документів для ознайомлення.

При цьому, апеляційний суд не погоджується з доводами апелянта, щодо недостовірності результатів приладу «Драгер», за допомогою якого проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , з причин того, що калібрування даного технічного засобу відбулося з пропуском шестимісячного строку, з огляду на таке.

Відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки, до яких відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Частиною 1 статті 17 цього Закону визначено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту, тобто законом не встановлено вимог до засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації.

Відповідно до переліку технічних засобів, до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння належать газоаналізатори: «AlcoQuant 6020», «Alcotest 6510», «Alcotest6820», «Alcotest6810», «Alcotest7410 Plus com», «Алконт 01».

Всі види газоаналізаторів Drager Alcotest зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529, що свідчить про правомірність використання приладу Драгер «Алкотест 6820» поліцейським під час виконання своїх службових обов`язків.

Відповідно до сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки, зокрема Драгер «Алкотест 6820» міжповірочний інтервал приладу становить один рік.

Як вбачається з роздрукованого результату приладу Драгер «Алкотест 6820», за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд, останнє калібрування даного приладу проводилось 03 грудня 2019 року, а ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння 10 листопада 2020 року, тобто до закінчення терміну повторної повірки та калібрування приладу Драгер «Алкотест 6820». Отже, в даному випадку відсутні підстави вважати, що результати тесту зазначеного приладу є сумнівними.

Крім того, як вбачається з наданого працівниками поліції відеозапису, процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була проведена з дотриманням положень ст. 266 КупАП, а також вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства хорони здоров'я № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Результати такого огляду ОСОБА_1 не оскаржував та не вимагав від працівників поліції направити його до закладу охорони здоров'я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога.

А тому доводи апелянта щодо того, що огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений з порушенням законодавства та, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти такий огляд у лікаря-нарколога є необґрунтованими, оскільки згідно положень ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров`я, проводиться лише, у разі його незгоди на проведення такого огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що у нього не було ознак алкогольного сп`яніння, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 2 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому, повноваженнями щодо встановлення наявності у водія ознак сп`яніння наділений лише працівник поліції, а тому виявлення працівниками поліції ознак сп`яніння, є достатньою підставою для проведення огляду особи на стан сп`яніння.

При цьому, у своїх доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що пояснення свідків, які містяться в матеріалах справи, є сумнівними, оскільки одним із свідків вказана особа з іноземним прізвищем, однак, як зазначає ОСОБА_1 , на відеозаписі з місця події відсутні будь-які іноземні особи.

Відповідно до змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого можуть бути будь-які фактичні дані щодо адміністративного правопорушення, що містяться в поясненнях потерпілих, свідків. КУпАП не обмежує суд в питанні оцінки доказів, зокрема таких, які містяться в письмових поясненнях свідків.

Із дослідженого апеляційним судом відеозапису з місця події вбачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився працівниками поліції в присутності двох свідків, що також зазначено у відповідних поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Такі пояснення свідків не містять неточностей чи суперечностей та повністю узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

При цьому, вбачається, що особи вказаних свідків встановлювалися працівниками поліції, а тому наведені підстави апелянта щодо сумнівності показів свідків є необґрунтованими.

В той же час, щодо доводів ОСОБА_1 про неврахування судом першої інстанції того, що він веде здоровий спосіб життя тамає на утриманні неповнолітню доньку, а також того, що він небув ознайомлений зі змістом акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який був заповнений різними ручками, то апеляційний суд зазначає, що наявність даних обставин жодним чином не впливають на законність прийнятого судом рішення та не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Так, досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Відповідно до п. 2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підсумовуючи викладене апеляційний суд вважає, що сукупність доказів, досліджених судом давали законні підстави дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що суд цих вимог закону дотримався в повній мірі та ухвалив рішення, яке є вмотивованим, а викладені в ньому висновки відповідають фактичним обставинам справи, тому підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П ОС Т АН О ВИ В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун