ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1546/21 Справа № 203/3020/21 Суддя у 1-й інстанції - Смольняков О. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Дніпровської митниці Держмитслужби на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у сумі 1700,00 грн., вилучену валюту, а саме 12840 доларів США, повернуто ОСОБА_1 та стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 454,00 грн. -

за участю:

представника митниці Герега К.М.,

представника особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності Мельковського О.В.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2021 року 18 травня 2021 року о 12.50 год. в зоні митного контролю залу відліту міжнародного аеропорту м. Запоріжжя під час оформлення у митному відношенні пасажирів рейсу № 433 «Запоріжжя-Сабіха» ОСОБА_1 самостійно обрав для проходження митного контролю «зелений коридор», де митний контроль здійснюється у спрощеному порядку(без заповнення митної декларації). Після перетину зеленої смуги, що позначає початок «зеленого коридору», та спрацювання службового собаки «Балу» ОСОБА_1 під час опитування повідомив, що переміщує у наплічній сумці 24 980 доларів США, що за курсом НБУ на 18 травня 2021 року перевищує норму для усного декларування, відповідно до постанови Правління НБУ від 02 січня 2019 року № 3, на 12 840 доларів США. Валюта в еквіваленті 10 000 Євро, тобто 12 140 доларів США, пропущена. ОСОБА_1 письмово декларацію не заповнював, до інспектора з бажання задекларувати валюту не звертався, довідку про зняття валюти з власного рахунку не надав, на час перетину митного кордону України банківська довідка відсутня.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, а саме перемістив через «зелений коридор» валюту в обсягах, що на 12 840 доларів США перевищує встановлені обмеження для усного декларування.

В апеляційній скарзі представник митниці просить скасувати постанову та постановити нову, якою визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді накладення штрафу у розмірі 1 700 грн. з конфіскацією обмежених товарів (валютних коштів) - в розмірі 12 840 доларів США.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує на те, що законодавством України встановлено обмеження на переміщення через митний кордон України валютних цінностей в сумі, яка перевищує 10 000 євро, а тому до правопорушника у відповідності до санкції ст. 471 МК України повинно бути застосовано штраф, як основний вид стягнення, та конфіскація безпосереднього предмету правопорушення, як обов`язковий додатковий вид стягнення, визначений санкцією закону, який передбачає відповідальність за порушення вказаних митних правил.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до чинного законодавства питання щодо адміністративної відповідальності та провадження у справах за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України, а в частині, що не регулюється ним - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП та ст.ст. 486, 487, 489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в тому числі, про порушення митних правил, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим та учасниками процесу не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги представника митниці щодо незаконності постанови судді в частині не призначення ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді конфіскації вилученої валюти, на думку апеляційного суду, є необґрунтованими.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Висновок щодо незастосування конфіскації частини валютних коштів, які вилучені на підставі протоколу про порушення митних правил №0221/11000/21, у постанові судді вмотивовано з посиланням на вимоги національного закону, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, практику ЄСПЛ, а саме на рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2019 року у справі "Садоха проти України" (заява № 77508/11) та враховано ступінь суспільної небезпеки правопорушення, ступінь провини, ставлення до вчиненого, майновий стан особи, а також обставини, які пом`якшують відповідальність, а саме те, що особа вперше притягується до адміністративної відповідальності, щире каяття, те, що гроші знаходились в одному місці (барсетці) та він не намагався їх приховати, а також те, що грошові кошти мають легальне походження. Про легальність походження грошових коштів свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців та податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2020 рік.

У рішенні від 11 липня 2019 року Європейським судом з прав людини "Садоха проти України" (заява № 77508/11) зазначено, що конфіскація законно придбаних коштів заявника має індивідуальний та надмірний тягар і є непропорційною вчиненому правопорушенню мірою, а отже, порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Приймаючи рішення про повернення ОСОБА_1 валюти, суд правомірно врахував його особу, а також ту обставину, що громадян ОСОБА_1 вчинив правопорушення з необережності.

Обтяжуючих відповідальність особи обставин апеляційним судом не встановлено. Також в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про незаконність походження вказаних коштів.

Для вирішення питання про конфіскацію певного предмета правопорушення мають значення, зокрема: характеристика безпосереднього предмету правопорушення (чи загалом можливе його законне переміщення через митний кордон України, у тому числі чи підлягають сплаті митні платежі, інші податки, у зв`язку з переміщенням предмета правопорушення через митний кордон; джерело походження безпосереднього предмета правопорушення; причини, які призвели до порушення порядку проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю; мета переміщення порушником предмета через митний кордон України; наявність завданої державі шкоди; вартість безпосереднього предмета правопорушення; майновий стан порушника.

Висновок про звільнення порушника від додаткового адміністративного стягнення у вигляді конфіскації безпосереднього предмета правопорушення можливий за сукупності умов, а саме: правопорушник здійснив правопорушення з необережності, без приховування предмета, порушив правила проходження (проїзду) через зелений коридор ; порушник перемістив предмет (грошові кошти) для власного використання (оплати проживання, харчування, лікування), і цей предмет має безсумнівно підтверджене законне походження та загалом може бути законно переміщений через митний кордон України за умови письмового декларування; предмет правопорушення не підлягає обкладенню митними платежами чи іншими податками та зборами; порушення митних правил полягає лише в тому, що предмет не було письмово задекларовано порушником, і жодних інших негативних наслідків порушення не настало - державі не завдано майнової шкоди, збитків у вигляді не сплати митних платежів.

Враховуючи особу винного, практику Європейського суду з прав людини, суд приходить до висновку, що застосування конфіскації предметів порушення митних правил, про що просить апелянт, в даному випадку не відповідає положенням ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, а саме є втручанням в право ОСОБА_1 на повагу власності, тобто є не пропорційним, оскільки покладає на нього індивідуальний надмірний тягар, та застосування штрафу відповідає меті виховання правопорушника та запобіганню вчиненню нових правопорушень, а відтак, підстави конфіскації вилученої валюти, яка є власністю ОСОБА_1 та набута ним законним шляхом, відсутні.

Крім того, суд враховує, що рішенням Конституційного суду України № 3-261/2019 (5915/19) від 21 липня 2021 року визнано такими, що не відповідають Конституції України окремі положення абзацу другого статті 471 МК України в частині конфіскації товарів, які стали безпосередніми предметами порушення. Конституційний Суд України в цьому рішенні дійшов висновку, що обов`язкова конфіскація валютних цінностей не забезпечує справедливого балансу між публічних інтересів та захистом права власності особи та не узгоджується з принципом верховенства права.

Суд апеляційної інстанції вважає, що митними органами не надано жодних доказів того, що ОСОБА_1 міг би завдати будь-якої серйозної шкоди державі: він не ухилявся від сплати митних зборів або будь-яких інших зборів і не завдав будь-яку іншу майнову шкоду державі, тому, на думку суду, конфіскація всієї незадекларованої суми грошей могла накласти на нього індивідуальний та надмірний тягар і була непропорційною до вчиненого правопорушення, що, як наслідок порушило статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстави для скасування постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2021 року, - відсутні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Дніпровської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І. Крот