Справа № 157/604/19
Провадження №3-в/157/22/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року місто Камінь-Каширський

Суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області Антонюк О.В., з участю секретаря судового засідання Вавдіюк Т.О., представника органу пробації Мирончука Я.П., особи щодо якої внесено подання ОСОБА_1 , розглянувши подання, що надійшло від Камінь-Каширського районного сектора № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області, про вирішення питання про давність виконання судового рішення, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працевлаштованого, постановою судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 2 серпня 2019 року притягнений до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КпАП України у виді 240 год. суспільно корисних робіт,

встановив:

Начальник Камінь-Каширського районного сектора № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області Мирончук Я.П. звернувся у суд з поданням про вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 лютого 2021 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення. В обґрунтування клопотання зазначає, що 15 серпня 2019 року до центру пробації надійшла зазначена постанова суду. 1 листопада 2019 року ОСОБА_1 було видано направлення для відпрацювання стягнення до Пнівненської сільської ради. 3 грудня 2019 року у зв`язку із ухиленням порушника від відбування суспільно корисних робіт сектором пробації було складено і надіслано до суду для розгляду протокол за ст. 183-2 КпАП України. Постановою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 3 березня 2020 року порушника у зв`язку з ухиленням від явки до суду було оголошено у розшук, а виконання постанови доручено Камінь-Каширському ВП ГУНП у Волинській області. 1 вересня 2019 року з інформації Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області стало відомо, що 4 серпня 2020 року місце перебування ОСОБА_1 встановлено, розшук останнього припинено. 18 вересня 2020 року працівниками сектору пробації було повторно роз`яснено ОСОБА_1 порядок відбування і наслідки ухилення від відбування покарання та повторно видано направлення для відбування суспільно корисних робіт до Пнівненської сільської ради. 12 жовтня 2020 року на адресу сектору пробації надійшла копія постанови Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 6 жовтня 2020 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 183-2 КпАП України відносно ОСОБА_1 на підставі п.7 ст. 247 КпАП України у зв`язку із закінченням строків накладення стягнення. 21 жовтня 2020 року у зв`язку із ухиленням від відбування стягнення відносно ОСОБА_1 було знову складено і надіслано до суду протокол про адміністративне правопорушення за ст. 183-2 КпАП України. Постановою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 1 грудня 2020 року провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 183-2 КпАП України було закрите у зв`язку з відсутністю складу зазначеного адміністративного правопорушення, при цьому враховано судом, що ОСОБА_1 має захворювання хребта. 18 січня 2021 року до Камінь-Каширського районного суду Волинської області було надіслано подання на підставі ст. 304 КпАП України для вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови суду, однак постановою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 20 серпня 2021 року у задоволенні зазначеного подання відмовлено. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КпАП України законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права. Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як кримінальні у розумінні норм Конвенції. Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. У пунктах 3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 р. (справа № 10-рп/2011) Конституційний Суд України, аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям правопорушення, а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому рішенні суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності. Вважає за можливе до правовідносин, які виникли, застосовувати аналогію закону, а саме, норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі). Системний аналіз положень КпАП України у поєднанні із вказаним законодавством і судовою практикою дає підстави вважати, що строк давності виконання постанови суду про накладення стягнення повинен розпочинатися з дня набрання цим судовим рішення законної сили і в усякому разі не перевищувати двох років. Оскільки особи, які притягуються до адміністративної відповідальності, знаходяться в явно невигідній правовій ситуації в порівнянні з тими, хто вчинив більш тяжке правопорушення (злочин) у питанні давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень та обвинувальних вироків, тому просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

У судовому засідання представник органу пробації Мирончук Я.П. подання підтримав з викладених у ньому підстав.

Прокурор Камінь-Каширської окружної прокуратури у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду подання, причину неявки не повідомив.

ОСОБА_1 у судовому засіданні подання підтримав повністю, просив звільнити його від відбування адміністративного стягнення у виді 240 год. суспільно корисних робіт та пояснив, що має захворювання хребта, у зв`язку з чим не може не лише працювати, але довго ходити, оскільки постійно відчуває біль.

Заслухавши пояснення представника органу пробації, особи, щодо якої подано подання та дослідивши матеріали подання, доходжу висновку, що подання належить задовольнити, зважаючи на таке.

Встановлено, що постановою судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 2 серпня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 240 годин.

15 серпня 2019 року зазначена постанова судді була прийнята до виконання центром пробації.

1 листопада 2019 року з ОСОБА_1 , зокрема, проведену бесіду та роз`яснено умови та порядок відбування стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Окрім того, 1 листопада 2019 року ОСОБА_1 отримав направлення в Пнівненську сільську раду для відбування ним суспільно корисних робіт, в якому зазначено про необхідність його прибуття 4 листопада 2019 року до сільської ради.

Як вбачається з повідомлення Пнівненського сільського голови ОСОБА_2 від 21 листопада 2019 року № 241/1, ОСОБА_1 жодної години суспільно корисних робіт не відпрацював.

3 грудня 2019 року відносно ОСОБА_1 центром пробації було складено і надіслано до суду для розгляду протокол про адміністративне правопорушення за ст. 183-2 КпАП України.

Постановою судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 6 жовтня 2020 року провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 183-2 КпАП України було закрито на підставі п. 7 ст. 247 КпАП України у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

18 вересня 2020 року ОСОБА_1 отримав повторно направлення для відпрацювання суспільно корисних робіт до Пнівненської сільської ради, при цьому у направленні останній зазначив, що зобов`язується до 28 вересня 2020 року надати висновок лікаря або приступити до виконання робіт.

21 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_1 центром пробації було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 183-2 КпАП України та направлено для розгляду до суду.

Постановою судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 1 грудня 2020 року провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 183-2 КпАП України було закрито на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається із змісту постанови, згідно з висновком магнітно-резонансної томографії від 21 вересня 2020 року у ОСОБА_3 наявні дегенеративно-дистрофічні зміни поперекового відділу, ускладнені дифузними випинаннями L2-L3, L5-S1 протрузіями Th12-L1, L1-L1, L4-L5 та екструзією L3-L4 м/х дисків, змінами по типу Modic 1 в тілах L1, L2 та L5, S1, ретролістез тіла L1 1 ст., тобто в останнього є захворювання хребта, та орган пробації не надав будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_1 має можливість та спроможний відбути стягнення у виді суспільно корисних робіт, але умисно від цього ухиляється.

Відповідно до ст. 10 КпАП України адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно із ст. 1 КпАП України завданням КпАП України є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КпАП України законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КпАП України).

Частинами 1-4 ст. 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України (ст. 246 КпАП України).

Провадження про виконання постанови про застосування суспільно корисних робіт регламентується Главою 31-А КпАП України.

Згідно зі ст. 325-1 КпАП України постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт надсилається на виконання органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, не пізніше дня, наступного за днем набрання постановою законної сили. Виконання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт здійснюється шляхом залучення порушників до суспільно корисної праці, вид якої визначається відповідним органом місцевого самоврядування. За виконання суспільно корисних робіт порушнику нараховується плата за виконану ним роботу. Оплата праці здійснюється погодинно за фактично відпрацьований час у розмірі не меншому, ніж встановлений законом мінімальний розмір оплати праці.

Відповідно до ст. 325-4 КпАП України у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. У разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом.

Положення КпАП України не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, і, відповідно, має місце безстроковість виконання такого рішення суду.

Натомість, строки виконання судового рішення передбачені у КК України, а саме, звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку регламентовано ст. 80 цього Кодексу.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». При цьому, у пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж рішенні Конституційний Суд України прийшов до висновку, що певні гарантії кримінального процесу поширюються і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, вважаю за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме, норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно з ч. 1 цієї статті особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у такі строки, зокрема 2 роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину (ч. 3, ч.4 ст.80 КК України).

Враховуючи наведене, доходжу висновку, що відповідно до принципу верховенства права давність виконання постанови суду про накладення згідно з нормами КпАП України стягнення у виді суспільно корисних робіт не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду у кримінальному провадженні, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано, зокрема протягом 2 років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Отже, строк давності виконання постанови суду про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт не може перевищувати двох років.

Як встановлено судом, постанова суду про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 не виконана, проте з дня набрання нею чинності пройшло вже більше двох років.

Виходячи із викладеного, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 належить звільнити від адміністративного стягнення у вигляді 240 годин суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 303 КпАП України, -

постановив:

Подання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування адміністративного стягнення у виді 240 год. суспільно корисних робіт, накладеного постановою судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 2 серпня 2019 року за ст. 183-1 КпАП України у зв`язку із закінченням строку давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: О. В. Антонюк