Справа № 339/305/21 325
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 жовтня 2021 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С.
розглянувши матеріали, які надійшли від Болехівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про притягнення до адміністративної відповідальності,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,
за ч.1 ст.183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В :
Після надходження до суду справу розгляд справи призначено на 09:00 год. 01 жовтня 2021 року.
Однак, 01 жовтня 2021 року судовий розгляд не відбувся, в зв"язку з неявкою ОСОБА_1 , судова повістка повернута без вручення з поміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.18).
Того ж дня зроблено запит до відділу державної реєстрації Болехівської міської ради про надання інформації про місце проживання (перебування) ОСОБА_1 та викликано його повторно за адресою, яка вказана у протоколі: АДРЕСА_2 в судове засідання на 09:00 год. 04 жовтня 2021 року (а.с.16-17).
В судове засідання 21 жовтня 2021 року повторно ОСОБА_1 не з`явився, не зважаючи на те, що про час та місце розгляду повідомлений у встановленому порядку причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, а відтак, суд на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП приходить до висновку про можливість розгляду даної справи за його відсутності (а.с.19, 21).
При цьому, суд бере до уваги той факт, що громадянину ОСОБА_1 достеменно відомо про складення відносно нього вище вказаного протоколу про адміністративне правопорушення від 31 серпня 2021 року за ч.1 ст.183-1 КУпАП, про що свідчать його письмові пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.2).
Окрім того, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».
Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, 01 жовтня 2021 року подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, стягнення ОСОБА_1 накласти згідно санкції статті (а.с.11).
Відтак, неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та потерпілої, відповідно до ст. 268 КУпАП, не перешкоджає проводити розгляд справи за їх відсутності.
Згідно зі ст.7КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Дослідивши матеріали справи суд вирішив, що в діях ОСОБА_1 є ознаки та склад адмінправопорушення передбаченого частиною 1 статті 183-1 КУпАП.
Наявність такого складу підтверджено, матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:
- даними щодо обставин скоєного, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення від 31 серпня 2021 року №1, в якому вказано, що ОСОБА_1 судове рішення не виконує, аліменти не сплачує, борг по несплаті аліментів перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.
При цьому, ОСОБА_1 власноручним підписом засвідчив визнавальні пояснення, в яких зазначив: «У зв`язку з тим, що ніде не працюю, знахожуся в скрутному становищі, аліменти не сплачую» (а.с.2);
- копією виконавчого листа за №343/2033/17, 2/0343/810/17, виданого Долинським районним судом Івано-Франківської області, де боржником є ОСОБА_1 , якого зобов"язано сплачувати аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 713,00грн. щомісячно на кожну дитину відповідно до рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2017року на користь ОСОБА_2 (а.с.4);
- копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.08.2018 (а.с.21 );
Адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.183-1 КУпАП запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» № 2234-VІІІ від 07 грудня 2017 року, який набрав чинності 06 лютого 2018 року.
Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з ч.12 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі наявності в діях боржника ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 КпАП України, державний виконавець складає протокол про адміністративне правопорушення та надсилає його для розгляду до суду за місцем знаходженням органу державної виконавчої служби.
Частиною 1 ст.183-1 КУпАП передбачена відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Із об`єктивної сторони таке правопорушення характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів, зокрема, на утримання дитини. При цьому, обов`язковим елементом складу правопорушення є настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Таким чином, в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП, оскільки він не сплачує аліменти стягувачу на утримання неповнолітніх дітей та допустив заборгованость, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Санкція ч.1 ст. 183-1 КУпАП передбачає накладення стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин.
Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суд згідно вимог ст. 23,33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який надав визнавальні пояснення у протоколі.
При таких обставинах, до нього слід застосувати адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 183-1 КУпАП у виді суспільно корисних робіт.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Тому з ОСОБА_1 слід стягнути судовій збір у розмірі 454 грн.
На підставівикладеного, ч.1 ст. 183-1 КУпАП та керуючись ст. 283,284 КУпАП,-
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт строком на 120 (сто двадцять) годин.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 454(чотириста п`ятдесят чотири) грн.
Постанова судді у справі про адміністративнеправопорушенняможе бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Апеляційнаскарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.