Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/716/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Винар Любомир Вікторович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_1 від 29.08.2014 року виданий Богунським РВ у м. Житомирі, не працюючого, місце проживання АДРЕСА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 377093 від 05.05.2021 року вбачається, що 05.05.2021 року о 02 год. 05 хв. в м. Олевськ, вул. Пушкіна, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ЗАЗ-110217», номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager № 6810» та в подальшому водія було відсторонено від права керування транспортним засобом.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення на його адресу судових повісток та розміщення оголошення про виклик до суду на веб-сайті Олевського районного суду Житомирської області, що стверджується матеріалами справи.

Нез`явлення в судове засідання особи, яка належним чином повідомлена про день та час розгляду справи та незаявлення жодних клопотань чи висловлення позиції у свій захист, суд розцінює як ігнорування щодо з`явлення до суду при розгляді справи та наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обставини вчинення даного правопорушення підтверджуються наявними в матеріалах справи та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 377093 від 05.05.2021 року, в якому ОСОБА_1 зазначає, що випив 0,5 л пива, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів із відміткою, що за результатами огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 проба становить 0,46 проміле, чеком тестування на стан алкогольного сп`яніння від 05.05.2021 року № 1506 відповідно до якого результат тесту ОСОБА_1 становить 0,46 проміле, диском відеофіксації, з якого вбачається, що результат освідування 05.05.2021 року на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 був позитивний та становив 0,46 проміле, які наявні в матеріалах справи.

Слід зазначити, що відповідно до копії постанови серії БАА № 913811 від 05.05.2021 року, яка знаходиться в матеріалах справи, працівником поліції 05.05.2021 року було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн. Зазначене при відсутності даних щодо оскарження постанови свідчить, що саме ОСОБА_1 керував 05.05.2021 року автомобілем «ЗАЗ-110217», номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, аналізуючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху, а саме він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повністю та об`єктивно знайшла своє підтвердження в ході судового засідання.

Дослідивши та оцінивши в судовому засіданні докази по справі про адміністративне правопорушення, вважаю, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення у відповідності до ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди не вправі застосовувати стягнення у виді позбавлення керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Однак, враховуючи, що у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення та в матеріалах справи відсутні відомості про наявність посвідчення водія у ОСОБА_1 , суд позбавлений можливості застосувати до останнього санкцію ст. 130 ч. 1 КУпАП, в частині позбавлення права керування транспортними засобами.

При обранні міри адміністративного стягнення враховується характер та обставини адміністративного правопорушення, його наслідки, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, тому суддя вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та обрати йому адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу, оскільки в цілях накладення адміністративного стягнення, за відсутності у суду відомостей про наявність у особи посвідчення водія, згідно ч.1 ст.130 КУпАП, особа водієм не вважається.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що визначено ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 27, 40-1, ч.1 ст.130, ст.ст. 283,284,294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.

Штраф перерахувати на рахунок отримувача (стандарт ІВАN) UA0006001, Отримувач ГУК в Житомирській області, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37976485, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454,00 грн., які перерахувати на рахунок отримувача UA0026001, Отримувач ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача ( код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Л.В.Винар