ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/7143/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Тамара Олександрівна, розглянувши адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

З Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві до суду надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАІІ України).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 384395 23.06.2021 р. ОСОБА_1 22.06.2021 року близько 23:10 год, за адресою: АДРЕСА_2 , виражалась на адресу своєї сестри ОСОБА_2 нецензурною лайкою, чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно вищевказаної.

В суді ОСОБА_1 вину не визнала та пояснила, що зазначені в протоколі обставини не відповідають дійсності. Вказала що її сестра зловживає алкогольними напоями, та на цьому ґрунті постійно ініціює сварки та конфлікти, у зв`язку з чим вона неодноразово викликала поліцію.

Представник ОСОБА_1 . Клок В. О. заявив клопотання про закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України.

Заслухавши ОСОБА_1 та її представника, дослідивши матеріали адміністративної справи суд приходить до висновку, що адміністративний матеріал не містить доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України.

Частиною 1 статті 173-2 КпАП України встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Стаття 1 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII) визначає, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчинюються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Частиною другою статті 3 Закону № 2229-VIII визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти.

Згідно з частиною 2 статті 173-2 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за дії, встановлені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Стаття 251 КпАП України визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідженням змісту складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що він не відповідає вимогам статті 256 КпАП України, а саме: у ньому не зазначено суть адміністративного правопорушення (в чому полягало застосоване нею до сестри фізичне насильство) та відсутнє зазначення сідків у протоколі.

Незважаючи на повернення судом матеріалів справи до Дарницького УП ГУ НП у м. Києві для належного оформлення (постанова від 23.06.2021), жодних змін про протоколу про адміністративне правопорушення не було внесено.

На підтвердження викладених у протоколі обставин щодо вчинення ОСОБА_1 фізичного насильства щодо сестри надано письмову заяву ОСОБА_2 відповідно до якої вона стверджує що ОСОБА_1 вибивала їй двері та погрожувала.

У відповідності до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на одних лише припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже ураховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам статті 256 КпАП України, а викладені у ньому обставини не підтверджуються належними, допустимими та достатніми доказами, суд дійшов до переконання про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КпАП України, що є підставою для закриття провадження в справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 256, 279, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: