Справа № 285/5435/21
провадження в справі 3/0285/3285/21
ПОСТАНОВА

21 жовтня 2021 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Михайловська А.В. розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , тимчасове місце проживання казарма військового стрільбища, військова частина НОМЕР_1 , м. Новоград-Волинський Житомирської області, місце роботи - військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2
за ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

20.10.2021 до суду надійшов адміністративний матеріал від 16.10.2021 року, в якому зафіксовано, що 16.10.2021 року солдат ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 під час виконання службових обов`язків згідно розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 на 2021 навчальний рік, перебував на території військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, у нетверезому стані в умовах особливого періоду, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, натомість адміністративні матеріли містят письмову заяву, в якій він просить розглянути справу без його участі, вину згідно протоколу про адміністративне правопорушення визнає.
Тому з метою недопущення порушення строків розгляду справи, вважаю за можливе розглянути справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних матеріалів.
Дослідивши адміністративний матеріал, приходжу до висновку, що в діях останнього є ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Таким чином, поняття «особливий період» пов`язується, зокрема, із проведенням мобілізації.
Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014, затвердженим Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VI, в Україні оголошено часткову мобілізацію. Цей Указ набрав чинності 18 березня 2014 року.
Також у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року було визначено, що в Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по теперішній час..
Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, підтверджується доказами, що містять матеріали справи.
Обставин, що пом`якшють чи обтяжують відповідальність не встановлено.
Отже, при визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, беру до уваги характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, всі обставини справи в їх сукупності та вважаю, що у даному конкретному випадку застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, буде необхідним для його виправлення та достатнім для виконання завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.
Відповідно до ст. 40-1, ч. 4 ст. 283 КУпАП, Закону України "Про судовий збір" судовий збір у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст.ст. 33-35, 38,40-1, 172-20, 280, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят пять) грн.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. 00 коп. судового збору.
Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя А.В.Михайловська