Справа №591/390/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О. В.
Номер провадження 33/816/224/21 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 жовтня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною захисника Холодова С. Е. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 24.03.2021, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Холодова С. Е.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник Холодов С. Е. просить скасувати постанову судді через неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, оскільки останній не перебував у стані алкогольного сп`яніння, з результатом огляду на місці зупинки т/з не погодився, а працівники поліції не роз`яснили право пройти такий огляд в медичному закладі. Також працівниками поліції не видавалося направлення до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим грубо порушили порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, внаслідок чого такий огляд з урахуванням ст. 266 КУпАП вважається недійсним. Зазначає, що при складанні протоколу його підзахисному не було роз`яснено право на правову допомогу.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 24.03.2021 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 грн із позбавленням права керування т/з строком 1 рік. Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.

Згідно постанови, 22.01.2021 о 00-26 ОСОБА_1 керував т/з Toyota Camry н. з. НОМЕР_1 в м. Суми по вул. Героїв Крут, 25 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки в пристуності двох свідків із застосуваням газоаналізатору алкотест «Drager», показник 0,32 %, чим порушив п. 2.9а ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Холодова С. Е., які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити через відсутність складу правопорушення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 036464 від 22.01.2021, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що ОСОБА_1 керував т/з у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , згідно яких у їх присутності ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810, результат - 0,32 проміле, з яким він був згоден;

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів, згідно якого результат огляду ОСОБА_1 за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» 0,32 проміле. Огляд проводився в присутності свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . При цьому ОСОБА_1 погодився з результатами огляду, про що свідчить його підпис;

- роздруківкою приладу, відповідно до якого результат тестування становив 0,32 проміле;

- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, згідно яких екіпажем патрульної поліції зупинений т/з Toyota Camry н. з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , в ході спілкування з яким виникла підозра, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Працівником поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки т/з на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився та в присутності двох свідків пройшов такий огляд за допомогою газоаналізатора Drager, який показав 0,32 проміле. При цьому, ОСОБА_1 не висловлював будь-яких заперечень щодо результатів цього огляду.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на предмет їх достовірності і допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленим в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду. Письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Необхідно зауважити, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно визначеної процедури (чинної на момент скоєння правопорушень) огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки т/з із використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо не роз`яснення працівниками поліції прав на правову допомогу ОСОБА_1 спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення, який підписаний останнім, згідно якого ОСОБА_1 роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують вини ОСОБА_1 у скоєному адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, а дослідженні та перевірені докази судом першої та апеляційної інстанції, в сукупності, дають підстави вважати його винним у вказаному правопорушенні.

В своєму рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Таким чином, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення - ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 24.03.2021 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ХОЛОДОВА С. Е. на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов