Справа № 495/7648/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року м. Білгород- Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі - Бучка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському протокол про адміністративне правопорушення №65/28-1325 від 10 вересня 2021 року, який надійшов від Білгород-Дністровського РВ УСБУ в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючу фахівцем з публічних закупівель 2 категорії відділення публічних закупівель, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за ч.5 ст.212-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2021 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення №65/28-1325 від 10 вересня 2021 року, який надійшов від Білгород-Дністровського РВ УСБУ в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.5 ст.212-6 КУпАП.

З назначенного вище протоколу про адміністративне правопорушення №65/28-1325 від 10 вересня 2021 року вбачається, що у приміщенні №18 адміністративної будівлі Білгород-Дністровського прикордонної служби України, 20.07.2021 фахівцем з публічних закупівель 2 категорії відділення публічних закупівель, працівником ОСОБА_1 було вчинено безоплатне незаконне (несанкціоноване) розповсюдження інформації, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах в електронній формі, а саме - завантажено та відправлено листи службового характеру, які містять інформацію тендерно-фінансового характеру, з використанням електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_3 та електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим порушено вимоги п.13 Правил забезпечення захисту інформації в інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №373 від 29.03.2006 року та п.1 Вимог до доменних імен державних органів в українському сегменті Інтернету, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №851 від 21.10.2015 року. Вказане правопорушення носить триваючий характер ( ОСОБА_1 тривало, починаючи з 10.02.2021 року, безперервно не виконувала положення Постанови Кабінету Міністрів України №851 від 21.10.2015 року).

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, проте адвокат Абросімов А.П., який діє в її інтересах, зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення складений з численними порушеннями, зокрема з порушення строків, передбачених ст.254 КУпАП, фабула зазначеного в протоколі інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення не містить обов`язкових ознак цього правопорушення, тому він не може бути належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопрушення, окрім того, ОСОБА_1 має позитивну характеристику з місця роботи, в її посадовій інструкції не було зазначено, що вона є відповідальною за незаконне (несанкціоноване) розповсюдження інформарції службового характеру, окрім того, вона користувалася зазначеною вище поштовою скринькою, оскільки їй не було відомо про заборону діючого законодавства щодо використання цих електронних скриньок. Також стороною захисту ОСОБА_1 було зазначено, що її діями не спричинена шкода, а тому в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, вона взагалі не має доступу до секретної інформації.

Дослідивши матеріали справи, заперечення сторонни захисту ОСОБА_1 , суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення №65/28-1325 від 10 вересня 2021 року у приміщенні №18 адміністративної будівлі Білгород-Дністровського прикордонної служби України, 20.07.2021 фахівцем з публічних закупівель 2 категорії відділення публічних закупівель, працівником ОСОБА_1 було вчинено безоплатне незаконне (несанкціоноване) розповсюдження інформації, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах в електронній формі, а саме - завантажено та відправлено листи службового характеру, які містять інформацію тендерно-фінансового характеру, з використанням електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_3 та електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим порушено вимоги п.13 Правил забезпечення захисту інформації в інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №373 від 29.03.2006 року та п.1 Вимог до доменних імен державних органів в українському сегменті Інтернету, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №851 від 21.10.2015 року. Вказане правопорушення носить триваючий характер ( ОСОБА_1 тривало, починаючи з 10.02.2021 року, безперервно не виконувала положення Постанови Кабінету Міністрів України №851 від 21.10.2015 року).

Підставою для складення зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення став Висновок службового розслідування щодо можливих правопорушень з боку співвробітників відділення публічних закупівель Білгород-Дністровського прикордонного загону від 16.08.2021 року №1071-АГ.

Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані співробітниками Білгород-Дністровського РВ УСБУ в Одеській області за ч.5 ст.212-6 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст. 212-6 КУпАП, відповідальність за цією статтею настає у разі безоплатного незаконного розповсюдження інформації, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах, у паперовій чи електронній формі.

За своїм змістом диспозиція ч.5 ст. 212-6 КУпАП є бланкетною, оскільки має відсильний характер на нормативно-правовий акт, який встановлює правові вимоги до доменних імен державних органів в українському сегменті Інтернету.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушила вимоги Постанови Кабінету Міністрів №851 від 21.10.2016 року "Деякі питання використання доменних імен державними органами в українському сегменті Інтернету".

Згідно з цією постановою, власні доменні імена міністерств, центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів, а також місцевих державних адміністрацій мають бути зареєстровані у домені GOV.UA та, у разі потреби, у домені УКР. Кабінет Міністрів України також рекомендував дотримуватися цієї постанови органам місцевого самоврядування, державним та комунальним суб`єктам господарювання.

Зареєстрований у таких доменах електронний ресурс обов`язково вноситься до Національного реєстру електронних інформаційних ресурсів.

Доменні імена також мають використовуватись для формування електронних адрес реєстратора, а офіційне листування, що здійснюється посадовими особами, має відбуватись виключно з цих електронних скриньок.

Статтею 1 Закону України «Про інформацію» визначено поняття «інформація» як будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Цим Законом передбачений поділ за змістом інформації на такі види: інформація про фізичну особу, інформація довідково-енциклопедичного характеру, інформація про стан довкілля (екологічна інформація), інформація про товар (роботу, послугу), науково-технічна інформація, податкова інформація, правова інформація, статистична інформація, соціологічна інформація та інші види інформації.

Встановлено, що інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

За порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Відкритою вважається вся інформація, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. До інформації з обмеженим доступом не можуть бути віднесені такі відомості: про стан довкілля, якість харчових продуктів і предметів побуту, про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні ситуації, що сталися або можуть статися і загрожують безпеці людей, про стан здоров`я населення, його життєвий рівень, включаючи харчування, одяг, житло, медичне обслуговування та соціальне забезпечення, а також про соціально-демографічні показники, стан правопорядку, освіти і культури населення, про факти порушення прав і свобод людини і громадянина, про незаконні дії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб та інші відомості, доступ до яких не може бути обмежено відповідно до законів та міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Отже, листи тендерно-фінансового характеру Білгород-Дністровського прикордонного загону, що були завантажені ОСОБА_1 та відправлені з поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 містять службову інформацію та є інформацією, збереженою в електронному вигляді.

Інформаційна (автоматизована) система - організаційно-технічна система, в якій реалізується технологія обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів (ст. 1 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах»).

Відповідно до ст.10 Закону України "Про захист інформації в інформаційних телекомунікаційних системах" вимоги до забезпечення захисту державних інформаційних ресурсів, вимога щодо захисту якої встановлена законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Водночас, в порушення вимог п. 2 Постанови Kабінету Міністрів України №851 від 2015 року «Про деякі питання використання доменних імен державними органами в українському сегменті Інтернету» ОСОБА_1 тривалий час використовувала та не забезпечила припинення використання електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 для службових цілей.

Крім цього, ОСОБА_1 , використовуючи для службових потреб зазначені вище електронні скриньки не забезпечила захист від несанкціонованого та неконтрольованого ознайомлення, модифікації, знищення, копіювання, поширення інформації, що зберігалася та відправлялася з цих електронних скриньок відносно тендерно-фінансового характеру діяльності Білгород-Дністровського прикордонного загону, чим порушила п. 6 Постанови КМУ від 29 березня 2006 року №373 «Про затвердження Правил забезпечення захисту інформації інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах».

Також, згідно п. 14 Постанови Кабінету Міністрів України №736 від 19.10.2016 року «Про затвердження Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію» (Далі - Постанова КМУ №736) використання інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно- телекомунікаційних систем чи засобів копіювально-розмножувальної техніки, що застосовуються під час обробки службової інформації, здійснюється на підставі розпорядчого документа керівника установи з дотриманням вимог законодавства у сфері захисту інформації.

Отже, суд приходить до обгрунтованого висновку, що використання службовою особою, якою є ОСОБА_1 для службового листування електронних поштових скриньок, розміщених на інших серверах (окрім виключно дозволених GOV.UA та УКР.), у тому числі i.ua, ukr.net, якими користувалась ОСОБА_1 вказує на незаконне розповсюдження інформації.

За загальним правилом ст.9 КУпАП наявність складу правопорушення є необхідною підставою для адміністративної відповідальності.

Частиною першої ст. 9 КУпАП передбачено, що особа підлягає адміністративній відповідальності лише за те правопорушення, відносно якого встановлена вина.

Відсутність вини в скоєнні адміністративного правопорушення за зазначеною нормою закону виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення.

За положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Стаття 6 пункту 2 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» забезпечує «право вважатися невинуватим доти, доки вину не буде доведено в законному порядку».

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбаченого, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальну), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»- практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція) (рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 року)

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи сторони захисту ОСОБА_1 щодо того, що протокол про адміністративне правопорушення №65/28-1325 від 10.09.2021 року не є належним та допустими доказом не беруться судом до уваги з підстав, зазначених в постанові Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.09.2021 року за результатами розгляду клопотання сторони захисту ОСОБА_1 про закриття провадження по справі.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд доходить до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні та правильній кваліфікації її дій за ч.5 ст.212-6 КУпАП, оскільки її дії мають склад інкримінованого їй адміністративного правопорушення, що підтверджується належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи.

Окрім того, суд звертає увагу, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.212-6 КУпАП не є обов`язковим настання негативних наслідків цього правопорушення, а саме по собі безоплатне незаконне розповсюдження інформації, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах, у паперовій чи електронній формі є закінченним складом даного адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог статті 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.

На переконання суду стягнення у вигляді штрафу з конфіскацією незаконно розповсюджених чи призначених для розповсюдження копій баз даних буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення нею нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника стягується судовий збір на користь державного бюджету України, у сумі 420,40 гривень.

Керуючись ст.ст. 9, 24, 33, 34, ч.5 ст.212-6, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-6 Кодексу про адміністративні правопорушення України.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнення у вигляді штрафу у сумі 85,00 грн., з конфіскацією незаконно розповсюджених чи призначених для розповсюдження копій баз даних.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Згідно ст. 307 КУпАП - штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Згідно ст. 308 КУпАП - у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три місяці.

Повний текст даної постанови складено та проголошено 18.10.2021 року об 15:30 годині.

Суддя