Справа № 639/6202/21
Провадження № 3/639/1967/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 року м. Харків

Суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Макаров В.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП, у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює у ТОВ «Агротрейдекспорт», фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який не працює, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 190814 від 01.09.2021 р., 04.08.2021 р. о 10-00 год. за адресою: м. Харків, вул. Конєва, 12 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault д.н.з. НОМЕР_1 при сигналі світлофору червоного (забороненого) кольору основного та увімкненому сигналі у вигляді зеленої стрілки не надав безперешкодного проїзду автомобіль Dodge д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався у зустрічному напрямку, та допустив з ним зіткнення, чим порушив вимоги п. 8.7.3е Правил дорожнього руху України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 190815 від 01.09.2021 р., 04.08.2021 р. о 10-00 год. за адресою: м. Харків, вул. Конєва, 12 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Dodge д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив проїзд на заборонний сигнал світлофору та допустив зіткнення з автомобілем Renault д.н.з. НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п. 8.10 Правил дорожнього руху України.

Такі дії ОСОБА_1 , ОСОБА_2 кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не визнав, пояснивши, що на перехресті його автомобіль був розташований у полосі для повороту ліворуч. Коли загорілася зелена стрілка ліворуч та червоне світло для автомобілів, що рухалися прямо, він почав здійснювати поворот наліво, проте автомобіль Dodge д.н.з. НОМЕР_2 виїхав на перехрестя на заборонений сигнал світлофора, через що відбулося зіткнення. Зазначив також, що він не допускав порушення п. 8.7.3е ПДР України, оскільки міг розраховувати, що водій ОСОБА_2 не допустить виїзду на перехрестя на заборонений сигнал світлофора. Навіть якщо він і допустив порушення інших пунктів ПДР, то вони, по-перше, не мають причинно-слідчого зв`язку зі скоєнням ДТП, а по-друге, суд не може вийти за межі фактичного обвинувачення та визнати його винуватим у порушенні пунктів ПДР, які йому не інкримінуються в протоколі.

В судовому засіданні ОСОБА_2 визнав свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повідомивши, що дійсно не звернув уваги на переключення сигналів світлофора та виїхав на перехрестя на жовтий сигнал, але зазначив, що водієм ОСОБА_1 також порушено ряд пунктів ПДР України, що стало підставою для ДТП.

Таку ж позицію висловив і його захисник адвокат Карпенко М.О.

Учасниками судового провадження також надано письмові пояснення щодо обставин справи.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», у справах про адміністративні правопорушення за ст. 124 КУпАП, з метою забезпечення виконання вимог ст. 245 КУпАП, коли до адміністративної відповідальності притягаються дві або й більше осіб, внаслідок спільних дій яких сталася дорожньо-транспортна подія, суди повинні практикувати розгляд справ щодо них в одному провадженні.

Відповідно до положень ст. 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами та іншими документами.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі Правила дорожнього руху).

Відповідно до пункту 1.10. Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

В рішенні Європейського суду з прав людини у складі його Великої палати по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , кожен окремо, реалізували своє право володіти та керувати транспортним засобом, чим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно норм, встановлених законами держави Україна.

Пункт 1.3. Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.4. Правил дорожнього руху, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 8.7.3е Правил дорожнього руху, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків.

Відповідно до п. 8.10 Правил дорожнього руху, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «СТОП», якщо їх немає не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів. для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Дослідивши в судовому засіданні доказами, що містяться у справі про адміністративне правопорушення, зокрема:

дані, що містяться у протоколах про адміністративні правопорушення;

дані, що містяться в схемі ДТП від 04.08.2021, складеної з дотриманням вимог пункту 4 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 (далі Інструкція №1395);

дані, що містяться в протоколі огляду дорожньо-транспортної пригоди від 04.08.2021 року;

письмові та усні пояснення водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

наданий ОСОБА_3 висновок експертів ННЦ «Інститут судових експертиз імені засл. проф. М.С. Бокаріуса» № 23825/24167 від 24.09.2021 р. за результатами проведення комплексного авто технічного експертного дослідження та експертного дослідження відео-, звукозапису, відповідно до якого: в момент зіткнення транспортних засобів по напрямку руху автомобіля Dodge був ввімкнений червоний сигнал світлофора, а в напрямку руху автомобіля Renault був ввімкнений зелений сигнал додаткової секції світлофора, який дозволяє виконання маневру лівого повороту з вул. Маршала Конєва на вул. Велику Гончарівську. Дії водія автомобіля Dodge ОСОБА_2 в даній дорожньо-транспортній ситуації не відповідали вимогам п. п. 8.7.3. «ґ», «е», 8.10, 12.4, 12.9 «б» та 16.3 Правило дорожнього руху України та знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

наданий ОСОБА_3 висновок авто технічного експертного дослідження, складений експертами ТОВ «Пасат Консалтинг Груп» за №197-08/21 від 14.09.2021 р., відповідно до якого з технічної точки зору в даній дорожній обстановці водій автомобіля Renault ОСОБА_1 мав перевагу у русі, не був зобов`язаний дати дорогу водію автомобіля Dodge ОСОБА_2 при проїзді перехрестя. З технічної точки зору в діях водія ОСОБА_1 невідповідностей п. 8.7.3е Правил Дорожнього руху не вбачається, як не вбачається і невідповідностей вимогам ПДР України, які б перебували у причинному зв`язку із настанням даної пригоди, а в діях водія ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимогам п. 8.7.3е Правил дорожнього руху України і така невідповідність перебуває у причинному зв`язку із настанням даної ДТП.

проаналізувавши їх з точки зору їх об`єктивності та достатності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 8.10. Правил дорожнього руху, з огляду на що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується належними та допустимими доказами у справі, які повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні, а тому вважає, що винуватість останнього у порушенні ним Правил дорожнього руху доведено повністю та кваліфікує його дії за ст. 124 КУпАП, як «порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів», з огляду на це вважає за необхідне накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення відповідно до санкції вказаної норми.

У постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». У пункті 7 цієї постанови роз`яснено, що у випадках, коли суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Таким чином завданням суду є встановлення причинно-наслідкового зв`язку між порушенням ОСОБА_1 пункту 8.7.3е Правил дорожнього руху, який вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення, та пошкодженням транспортних засобів.

Суд не може виходити за межі висунутого особі, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, обвинувачення.

У рішенні по справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» від 14.03.2002 ЄСПЛ зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У рішенні від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом (рішення у справах «Яременко проти України» від 12.06.2008, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008).

У справі «Бербера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 ЄСПЛ встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18) у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07.10.1988 зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути та тлумачитись на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу.

Разом з тим, згідно положень пункту 1.4 Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила. ОСОБА_1 на підставі приписів п.1.4. Правил дорожнього руху мав право розраховувати, що інші учасники руху виконують ці правила.

З огляду на сукупність наданих доказів, суд вважає що патрульними поліцейськими не надано переконливих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 8.7.3е Правил дорожнього руху, оскільки суд, проаналізувавши дорожню обстановку та обставини, що склалися на ділянці дороги в момент, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, що зафіксовано схемою ДТП та поясненням учасників, приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася з незалежних від водія ОСОБА_1 причин, а саме через грубе порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 8.10. Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим, провадження по справі стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

При цьому посилання ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_1 також порушив вимоги п. 10.1. ПДР (Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху), п. 16.9. ПДР (Під час руху в напрямку стрілки, ввімкнутої в додатковій секції одночасно з жовтим або червоним сигналом світлофора, водій має дати дорогу транспортним засобам, що рухаються з інших напрямків) спростовуються вищезазначеними положеннями п. 1.4. ПДР, та не встановленням причинного зв`язку між ймовірними порушеннями інших, аніж інкриміноване ОСОБА_1 , пунктів ПДР, та фактом ДТП.

Також суд критично відноситься до пояснень ОСОБА_2 та його захисника щодо неналежності доказів, наданих ОСОБА_1 висновків експертних досліджень, оскільки вказані дослідження є висновками експерта в контексті положень ст. 251 КУпАП та можуть бути прийняті в якості доказів.

Положеннями ст. 401 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.245, 251, 252, 268, 283, 284, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадянин, що дорівнює 850,00 (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.

Строк пред`явлення постанови для виконання 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Суддя В.О.Макаров