Справа № 159/4839/21
Провадження № 3/159/2683/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Волкова Ю.Ф.,

розглянувши матеріали, що надійшли від Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 01 лютого 2000 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, РНОКПП НОМЕР_2 ), яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонерки,

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Кодекс),

встановила:

25 серпня 2021 року до Ковельського міськрайонного суду Волинської області від Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №629660 від 11.08.2021, ОСОБА_1 26 липня 2021 року о 14:30 годині за адресою АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно зятя ОСОБА_2 , а саме, чинила психологічний тиск та ображала останнього нецензурними словами.

У судовому засіданні 21 жовтня 2021 року ОСОБА_1 надала усні пояснення, відповідно до яких вину свою не визнала та пояснив, що того дня її дочка ОСОБА_3 поїхала в Карпати на екскурсію, попросила її як бабусю доглянути за неповнолітніми дітьми. В обідню пору вона годувала внуків і вийшла на декілька хвилин до себе додому (живе по сусідству) за компотом. В цей час її колишній зять ОСОБА_2 прийшов до дітей в будинок по АДРЕСА_1 . Коли вона повернулась до внуків зять почав її питати чого діти знаходиться без нагляду і де їх мати. Вона пояснила, що дочка ОСОБА_4 в ОСОБА_5 , а вона доглядає за дітьми і вийшла на декілька хвилин за компотом. Проте ОСОБА_2 почав вести себе агресивно, кричати на неї, звинувачувати її дочку ОСОБА_3 у тому, що вона не дивиться за дітьми, кидає їх, влаштовує своє особисте життя та зловживає спиртними напоями, на що вона почала заступатись за дочку. Зять не заспокоювався і безпідставно викликав працівників поліції, які, приїхавши на місце та не розбираючись, склали протоколи про домашнє насильство на зятя і на неї. Вказала, що колишній зять розповсюджує про її дочку неправдиву інформацію, між ним та колишньою дружиною існує конфлікт з приводу дітей. Заперечила вчинення домашнього насильства та будь-яких протиправних дій по відношенню до колишнього зятя, а саме вказала, що психологічного тиску щодо зятя не вчиняла, нецензурними словами не виражалась, не кричала на нього, не сварилась з останнім, а просто заступалась за дочку і пояснювала, що діти доглянуті та накормлені і весь час перебувають під її (бабусиним) наглядом, поки відсутня їх мати.

Представник особи - адвокат Прадищук Л.М. просила провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення, мотивуючи свою позицію тим, що між ОСОБА_2 і дочкою ОСОБА_1 - ОСОБА_4 існує конфлікт, як між колишнім подружжям, з приводу дітей. А ОСОБА_1 в даній ситуації домашнього насильства відносно зятя не вчиняла, лише, як матір, заступалась за свою дочку.

Потерпілий ОСОБА_2 в суді пояснив, що 26 липня 2021 року, дійсно, прийшов до будинку по АДРЕСА_1 , де проживає його колишня дружина, щоб побути з дітьми, однак застав їх одних вдома. Коли прийшла теща, то він почав запитувати, чому діти знаходяться без нагляду і викликав працівників поліції, щоб зафіксувати саме цей факт. Дійсно казав, що дочка ОСОБА_1 ОСОБА_4 не дивиться за дітьми, зловживає спиртними напоями, а до тещі претензій він не має. Підтвердив, що ОСОБА_1 в його адресу нецензурною лайкою не виражалась, не погрожувала, а лише між ними звучали взаємні звинувачення. Не заперечив проти закриття провадження у справі відносно тещі, так як остання до нього домашнього насильства не вчиняла.

Суддя, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , дійшла таких висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 280 Кодексу завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Згідно вище вказаного протоколу про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковані поліцейським за частиною першою статті 173-2 Кодексу.

Разом з тим, дана норма Закону передбачає адміністративну відповідальність за вчинення особою, домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.п. 3, 4, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильства», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до статті 251 Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Матеріали справи не містять доказів наявності в діях ОСОБА_1 ознак домашнього насильства.

Домашнє насильство передбачає домінування кривдника над постраждалою особою.

В судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 особистий конфлікт відсутній, а 26 липня 2021 року мали місце взаємні висловлювання обох сторін щодо поведінки ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 звинувачував колишню дружину, а ОСОБА_1 як мати заступалась за неї). ОСОБА_2 заперечив будь-які дії та слова зі сторони ОСОБА_1 з позиції домінуючої сторони. В судовому засіданні встановлено, що мали місце взаємні звинувачення без психологічного насильства зі сторони ОСОБА_1 .

Окрім цього, об`єктивна сторона частини першої статті 173-2 Кодексу передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психічної шкоди, яка булла чи могла бути завдана потерпілому.

Суду не надано жодних доказів настання фізичної чи психічної шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_2 .

Відтак відомості, викладені у протоколах про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження в суді.

Згідно роз`яснень, які містяться в частині другій пункту 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

За відсутності належних та допустимих доказів провини особи, суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 173-2, 247, 251-252, 256, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя

постановила:

Провадження у справі № 159/4839/21 (провадження № 3/159/2683/21) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, через відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської областіЮ. Ф. Волкова