Провадження № 3/643/3899/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2021 м.Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

14.08.2021 року о 11 год. 20 хв. у м. Харкові по пр. Московському, буд. 57/63 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , коли ширина проїжджої частина була достатня для випередження без виїзду на трамвайну колію попутного напрямку, здійснивши випередження транспортного засобу «Fiat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснив з ним зіткнення. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААБ № 103420 від 14.08.2021 року, 14.08.2021 року о 11 год. 20 хв. у м. Харкові по пр. Московському, буд. 57/63 водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Fiat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , при перестроюванні, не надала перевагу в русі транспортному засобу «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку він мав намір перестроїтися та скоїла з ним зіткнення. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

ІI. Процесуальні дії.

Під час судового розгляду справи стороною захисту було заявлено клопотання про призначення комплексної автотехнічної та фототехнічної експертизи.

Дане клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 рухалася по своїй смузі для руху біля трамвайних шляхів, автомобіль «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по трамвайним коліям. ОСОБА_2 почала виконувати маневр розвороту, а не перестроювання, далі між транспортними засобами відбулося зіткнення на трамвайних коліях. Вважає, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не здійснювала маневру перестроювання в її діях відсутнє порушення п. 10.3. Правил дорожнього руху які їй інкримінують у протоколі про адміністративне правопорушення.

Розглянувши означене клопотання, протокольною ухвалою від 21.10.2021, суд відмовив у його задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 273 Кодексу України про адміністративні правопорушення експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації.

В даній конкретній справі, з урахуванням зібраних доказів та пояснень сторін, суд вважає, що необхідності в призначенні авто-технічної експертизи не має, оскільки матеріали справи надають можливість встановити дійсні обставини справи, оцінити їх у співвідношенні з поясненнями сторін та зробити відповідний висновок про наявність чи відсутність у діях учасників ДТП складу правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд зазначає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може здійснити суд із призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Отже, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 129 Конституції України однією із засад здійснення судочинства встановлено розумні строки розгляду справи судом.

Згідно з приписами статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є держава Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Отже, недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Крім того, суду слід виходити з того, що при призначенні судової експертизи, як процесуальної дії суду, яка у будь-якому випадку збільшує строк розгляду справи, що, відповідно, може мати наслідком порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасників справи, а тому у кожному разі має бути обґрунтованою. При цьому призначення судової експертизи з порушенням зазначених вимог має наслідком безпідставне збільшення строку розгляду справи, тобто вихід за межі розумного строку розгляду справи, що суперечитиме статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того. під час розгляду справи стороною захисту було заявлено клопотання про проведення додаткового огляду місця пригоди.

Розглянувши означене клопотання, протокольною ухвалою від 21.10.2021, суд відмовив у його задоволенні, оскільки вказане клопотання є безпідставним, а наявні у справі докази надають можливість встановити дійсні обставини справи, оцінити їх у співвідношенні з поясненнями сторін та зробити відповідний висновок про наявність чи відсутність у діях учасників ДТП складу правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ІІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не вияснив, пояснив, що 14.08.2021 о 11 год. 20 хв. він їхав на автомобілі «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Харкові по пр. Московському, буд. 57/63, у крайній лівій смузі, оскільки надалі бажав повернути на вул. Богдана Хмельницького. Перед ним, у середній смузі, їхав автомобіль «Fiat», який згодом почав здійснювати маневр «поворот ліворуч», внаслідок чого сталося ДТП.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явилась, належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомила.

У судовому засіданні захисник Маренич М.В. Голуб С.О. пояснив, що згідно досліджених у справі доказів в її діях відсутнє порушення п. 10.3. Правил дорожнього руху, який їй інкримінують.

ІV. Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 11.8. Правил дорожнього руху по трамвайній колії попутного напрямку, розташованій на одному рівні з проїзною частиною для нерейкових транспортних засобів, дозволяється рух за умови, що це не заборонено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою, а також під час випередження, об`їзду, коли ширина проїзної частини недостатня для виконання об`їзду, без виїзду на трамвайну колію. На перехресті дозволяється виїжджати на трамвайну колію попутного напрямку в тих самих випадках, але за умови відсутності перед перехрестям дорожніх знаків 5.16-5.19. Поворот ліворуч або розворот повинні виконуватися з трамвайної колії попутного напрямку, розташованої на одному рівні з проїзною частиною для нерейкових транспортних засобів, якщо інший порядок руху не передбачено дорожніми знаками 5.16, 5.18 або розміткою 1.18. В усіх випадках не повинно створюватися перешкод для руху трамвая.

При цьому, відповідно до п. 1.10 ПДР України, випередженням є рух транспортного засобу із швидкістю, що перевищує швидкість попутного транспортного засобу, що рухається поряд по суміжній смузі. Натомість, обгоном є випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Відмінність (різниця) обгону і випередження полягає в наступному: обгін - це маневр, пов`язаний з випередженням транспортного засобу (або кількох) з виїздом на зустрічну смугу (бік проїжджої частини) і подальшим обов`язковим поверненням на ту, з якої було започатковано маневр; випередження являє собою маневр, виконаний у межах свого боку проїжджої частини зі швидкістю, що перевищує швидкість попутного транспорту. Випередження не передбачає виїзду на зустрічну смугу і обов`язкового повернення на раніше займану. Випередження можливі і зліва, і справа, обгін - тільки зліва.

Із точки зору ПДР, випередження та обгін є принципово різними термінами. Обгін завжди пов`язаний не тільки з випередженням попутного транспорту, але і з маневруванням в ліву сторону з виїздом на сусідню смугу або «зустрічну», а також з обов`язковим поверненням на вихідну смугу. Крім того, обгін як маневр суворо обмежений ПДР і в багатьох випадках заборонений.

До випередження це не відноситься - його можна здійснювати практично в будь-якій ситуації, крім випадків щільного руху, коли всі смуги зайняті транспортом. Єдине застереження - повернення на свою смугу після здійснення випередження є обгоном. При цьому, випередження не можна здійснювати з виїздом на «зустрічну» смугу руху.

Пунктом 10.3. Правил дорожнього руху передбачено, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

V. Оцінка суду.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 293112 від 14.08.2021, схемою місяця ДТП від 14.08.2021, відеозаписом.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 11.8. Правил дорожнього руху, і, як наслідок, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суду не надано.

Надані у судовому засіданні ОСОБА_1 пояснення жодним чином не спростовують наявність його вини у порушенні Правил дорожнього руху.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена у повному обсязі.

Разом з тим, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховуючи наступне.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 103420 від 14.08.2021, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Fiat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , при перестроюванні, не надала перевагу в русі транспортному засобу «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку вона мала намір перестроїтися та скоїла з ним зіткнення, чим порушила вимоги п. 10.3. Правил дорожнього руху, які передбачають, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Разом з тим, з наданих суду доказів вбачається, що ОСОБА_2 перед зіткненням їхала у крайній лівій смузі по пр. Московському, 57/63, який має дві смуги руху в одному напрямку, і дві смуги руху у зустрічному напрямку, які розділені трамвайною колією, і намагалася здійснити поворот ліворуч через трамвайні колії, тоді як ОСОБА_1 всупереч вимог п. 11.8. Правил дорожнього руху їхав по трамвайним коліям, які не є смугою руху в розумінні п. 1.10 Правил дорожнього руху, внаслідок чого у ОСОБА_2 був відсутній обов`язок виконання п. 10.3. Правил дорожнього руху, порушення яких їй інкримінується у протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, здійснюючи маневр, ОСОБА_2 обґрунтовано мало право розраховувати на те, що й інші учасники виконують Правила дорожнього руху (п. 1.4. Правил).

З урахуванням наведеного, доказів порушення ОСОБА_2 саме п. 10.3. Правил дорожнього руху суду надано не було.

При цьому, суд зазначає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що зазначено в рішеннях ЄСПЛ по справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» («Karelin V. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року).

Пунктом п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення при наявності обставин, передбачених статтею 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення виноситься постанова про закриття справи.

VI. Накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

При визначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд, керуючись вимогами ст. ст. 33-35 Кодексу України про адміністративні правопорушення, дійшов висновку, що достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

VІI. Інші питання, які вирішує суд при розгляді даної справи.

Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В матеріалах справи відсутні відомості, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 124, 251, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Н.В. Новіченко