Справа № 419/1538/21
Провадження № 33/810/196/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника Кузнецова П.С.
розглянувши «18» жовтня 2021 року у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Сєвєродонецьк Луганської області апеляційну скаргу захисника Кузнецова Павла Сергійовича, поданої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 17 вересня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП),-
В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 17 вересня 2021 року визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Також з ОСОБА_1 стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 454 грн.
У постанові суду зазначено, що 02.07.2021 року о 00 год. 30 хв. по вул. Лісній в с. Новоохтирка Щастинського району, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «SKODA OCTAVIA A5», номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9-а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник Кузнецов П.С. просить скасувати оскаржувану постанову місцевого суду та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без забезпечення справедливого судового розгляду та дотримання належної процедури, а також явною упередженістю суду.

В обґрунтування зазначає, що вказаний факт нібито адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не відповідає дійсності, так як ОСОБА_1 ані 01.07.2021 року, ані 02.07.2021 року спиртних напоїв не вживав, під час керування транспортним засобом саме 02.07.2021 року о 00-30 год. перебував у тверезому стані. Вказує, що огляд на стан сп`яніння відносно ОСОБА_1 працівники поліції провели з грубим порушенням права на захист, а також іншими численними порушеннями, сфальсифікували матеріали про адміністративне правопорушення, завели в оману ОСОБА_1 з метою отримання його підпису, ігноруючи його заперечення та бажання пройти огляд в лікарні та після досягнення своєї мети, отримавши всі необхідні підписи просто відпустили його їхати далі за кермом своєї автівки.
Крім того, вказує, що в той день перетинаючи блок-пост у ОСОБА_1 виник конфлікт з працівниками поліції, які почали обурюватися через пред`явлення ним свого паспорту для виїзду за кордон, так як внутрішнього паспорту з собою не було. Вказаний факт і став причиною його затримання на блок-посту та погроз з боку правоохоронців щодо складання відносно нього протоколу, нібито за «п`янку». ОСОБА_1 почав вимагати надати йому правову допомогу, але це було проігноровано. Приблизно через 20-30 хвилин з моменту зупинки на блок-пост приїхав службовий автомобіль національної поліції, працівники якого відразу сказали, що необхідно «продути драгер», на що ОСОБА_1 погодився, так як був впевнений, що тверезий. Крім того, попросив поліцейських надати йому правову допомогу, на що інспектор йому відповів, що правова допомога йому не потрібна, а вони проведуть якусь формальність. Надалі працівник поліції відкрив багажник службового автомобіля, дістав прилад який назвав драгером, при цьому на ньому вже був вставлений змінний ковпачок та сказав ОСОБА_1 дути в нього. При цьому ОСОБА_1 попросив надати йому документ на прилад та підтвердження його сертифікації, на що йому в грубій формі відмовили, пояснюючи, що всі документи в порядку.
Захисник стверджує, що ОСОБА_1 перебуваючи під психологічним тиском невідомої групи осіб з автоматичною зброєю в руках, вночі, був змушений виконувати зазначені команди. Тому, надалі, подувши в прилад віддав його працівникові поліції, який одразу сказав, що драгер нічого не показав. На той момент будь-яких осіб, крім працівників поліції та ОСОБА_1 не було, тобто його огляд було проведено без участі понятих. Після цього, поліцейський, у якого драгер був в руках, повернувся до відкритого багажнику службового автомобіля, швидко там щось зробив і одразу повернувся до ОСОБА_1 та знову попросив його подути в драгер, на якому був той самий ковпачок. На дану вимогу ОСОБА_1 пояснив, що він не п`яний, спиртних напоїв не вживав, але під психологічним тиском знову підкорився і подув в драгер, вставив ковпачок до рота та відразу відчув, що він якийсь мокрий, після чого повернув його поліцейському, який показав прилад та повідомив, що він знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Після чого, працівник який зупинив автомобіль під керуванням ОСОБА_1 привів двох невідомих чоловіків у цивільному одязі, а працівник поліції не змінюючи мундштук знову запропонував ОСОБА_1 продути драгер. На що, як зазначає захисник, ОСОБА_1 знову перебуваючи під психологічним тиском невідомої групи осіб зі зброєю погодився і подув у той самий ковпачок. За результатами дослідження працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що той знаходиться у стані алкогольного сп`яніння та почав складати протокол про адміністративне правопорушення.
Сторона захисту зазначає, що на час проведення огляду на дворі була ніч, ОСОБА_1 має поганий зір, про що він повідомляв працівників поліції, але вони йому лише показали де ставити підписи, при цьому нічого не роз`яснювали та говорили, що в документах все добре, тому він підписував документи не читаючи, у зв`язку з чим, їх зміст йому невідомий.
В той же час, звертає увагу, що ОСОБА_1 повідомляв працівників поліції, що не згоден з показаннями драгеру та прохав надати правову допомогу, однак вони запевнили його, що після підписання документів буде виписано направлення для проходження огляду на стан сп`яніння в лікарні та його відпустять. Проте, його ввели в оману, направлення на проведення медичного огляду не виписали та не надали, про що свідчить відсутність в матеріалах справи підпису ОСОБА_1 про отримання вказаного направлення. При цьому зазначає, що з наявного в матеріалах справи направлення взагалі не зрозуміло в який саме заклад було виписане дане направлення, а вказано лише найменування закладу охорони здоров`я, а також, що зазначення в ньому, нібито, що особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив інспектор СРПП Щастинського РВП Кудінов І.В. не відповідає фактичним обставинам, оскільки ОСОБА_1 на його неодноразову вимогу ніхто, в ніякий заклад охорони здоров`я не доставляв, що підтвердив в судовому засіданні і свідок ОСОБА_2 , який крім того пояснив, що напис доставки особи до медичного закладу це такби би мовити бланк.
При цьому, стороні захисту не зрозуміло як після видання тимчасового посвідчення водія, поліцейські сказали ОСОБА_1 їхати за місцем мешкання, тобто надали йому можливість сісти за кермо автомобіля та продовжити рух через блокпост, хоча вже склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП. Тому, на думку сторони захисту, вищевказаними діями працівники поліції підтвердили, що ОСОБА_1 не був у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, допитаний в судовому засіданні поліцейський ОСОБА_2 на запитання захисника чи був ОСОБА_1 відсторонений від керування транспортним засобом пояснення надати не зміг.
Також в апеляційній скарзі сторона захисту вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення в порушення вимог ст.256 КУпАП не зазначено який саме пункт 2.9 ПДР порушив ОСОБА_1 , а також результати його огляду, відповідно до п.10 Інструкції.
Крім того зазначає, що з метою з`ясування всіх обставин справи ним до суду було подано клопотання про виклик та допит у якого свідків інспектора поліції ОСОБА_2 , понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Оскільки, згідно пояснень понятих вбачається, що вони викладені у вигляді рукописної інформації про свідків, про особу щодо якої складався протокол та місця проведення певних дій, інші обставини завчасно були надруковані на відповідному бланку, тому на думку апелянта, самі по собі не можуть бути використані у якості доведення вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння з огляду на те, що результати проведеного огляду неможливо використати у якості допустимого доказу вини ОСОБА_1 . Однак дане клопотання судом було залишено поза увагою, та в порушення вимог ст.279 КУпАП не розглянуто під час судового розгляду. З приводу цього, суддя в оскаржуваній постанові зазначив, що відмовляє йому у задоволенні клопотання про виклик вказаних свідків у зв`язку з тим, що процес освідування фіксувався на відео.
На переконання апелянта, у якості належного доказу вини ОСОБА_1 неможливо визнати також і відезаписи з нагрудних камер поліцейських, так як на них огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння фактично не зафіксований. Крім того, не зафіксовано ані порядку роз`яснення процесуальних прав, де було б добре чутно, що він просить надати йому правову допомогу, ані моменти розпаковки мундштука, ані інформування про порядок застосування спеціального технічного засобу перед проведенням огляду на стан алкогольного сп`яніння. З першого відеозапису неможливо зробити висновок щодо присутності свідків на місці події, порядку проведення огляду, оскільки запис зупинився відразу після проходження тесту. Окрім того, на відеозаписах взагалі немає дати та часу запису, а також не зафіксовано, що після незгоди ОСОБА_1 із результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння, він висловлював бажання пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, що поліцейськими в порушення вимог ч.3 ст.266 КУпАП та Інструкції було проігноровано.
Щодо відеозаписів також звертає увагу, що поліцейськими в порушення вимог п.5 розділу 2 Інструкції були надані лише фрагментарні відеозаписи, що підтверджує заяви ОСОБА_1 про психологічний тиск та свавілля поліцейських під час зупинки та проведення огляду на стан сп`яніння. На запитання захисника щодо неповного відеозапису допитаний свідок ОСОБА_2 відповів, що повний запис не вівся з технічних причин.
Також в апеляційній скарзі захисник зазначає, що наявний в матеріалах справи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення та протокол виконанні однією службовою особою інспектором СРПП Щастинського РВП Кудіновим І.В., але різними кольоровими ручками, що на йому думку, може свідчити про те, що частина документів була складена на місці, а інша (направлення та акт) в інший час, в іншому більш зручному місці та можливо взагалі іншим поліцейським.
У свою чергу зауважує, що всі вищевикладені обставини судом першої інстанції були залишені поза увагою, а також, що ОСОБА_1 погано бачить, читає, пише в окулярах, тому всі документи: протокол, акт, пояснення піписував не читаючи та там, де вказував поліцейський. Крім того, в поясненнях ОСОБА_1 , які були написані ОСОБА_2 так би мовити за слів самого ОСОБА_1 невірно зазначено, що він прохав поліцейських доставити його автомобіль до місця гаражозберігання, так як наявні в матеріалах справи документи та відеозаписи жодним чином не підтверджують той факт, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом, оскільки після підписання всіх необхідних правоохоронцям документів він самостійно продовжив рух додому. Вказані обставини підтверджує і сам ОСОБА_1 та могли підтвердити і свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , але суд чомусь не забажав їх викликати, надавши перевагу показам зацікавленого поліцейського свідка ОСОБА_2 .

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , до суду апеляційної інстанції не з`явився, але надав заяву з проханням розглянути справу без його участі та проти чого не заперечував захисник Кузнецов П.С., що відповідно до прписів ч.6 ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Кузнецов П.С. підтримав доводи поданої апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновків.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на надані ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснення, а також на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 013697 від 02.07.2021, складений у відношенні ОСОБА_1 ч.1 ст.130 КУпАП; пояснення допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_2 ; результати тесту проведеного з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 02.07.2021 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та відеозаписи, що містяться на сd-r диску.

Так, із змісту наведених у оскаржуваному рішенні місцевого суду показань ОСОБА_1 , допитаного під час судового розгляду, слідує, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та суду пояснив, що 02.07.2021 приблизно о 00 год. 10 хв. на блок-посту в с. Новоохтирка його зупинили тому, що у нього був закордонний паспорт, а не паспорт громадянина України. Після зупинки працівники поліції сказали, що у них є підозра, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння та викликали працівників поліції. Після їх приїзду він тричі дихав у драгер, спочатку він нічого не показав, а потім йому дали вологий драгер і він показав 1,84 проміле. Алкоголю не вживав, їхав з «Славкурорту». Прав йому не роз`яснювали, сказали, що адвокат йому не потрібний. Через те, що має поганий зір, документи підписував не читаючи.

Натомість, згідно письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 01.07.2021 року він випив 0,5 літри алкогольного пива, після чого керував т.з. SKODA OCTAVIA A5, н.з. НОМЕР_1 по Т-1306 Сєвєродонецьк-Новоайдар. Приблизно о 00-20 годині 02.07.2021 в с. Новоохтирка на посту блокування був зупинений працівниками поліції. У них виникла підозра, що він вживав спиртні напої, тому викликали групу швидкого реагування. Після прибуття співробітників поліції у присутності двох понятих йому було запропоновано продути алкотестер на місці, на що він погодився. Після продуття на пристрої показало позитивну пробу 1,84 ‰, а потім 1,94 ‰ з другої спроби. З показаннями та порушенням згоден. Транспортний засіб просив доставити поліцейських до місця гаражозберігання. Пояснення були відібрані інспектором СРПП Щастинського ВРП Кудіновим І.В. зі слів ОСОБА_1 , який засвідчив правдивість зазначеної в них інформації своїм особистим підписом (а.с.7).

Крім того, із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №013697 від 02.07.2021, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, вбачається, що 02.07.2021 року о 00 год. 30 хв. по вул. Лісній в с. Новоохтирка ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «SKODA OCTAVIA A5», номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. У протоколі зафіксована відмова особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 дати пояснення щодо обставин події та його бажання надати такі пояснення окремо. Одночасно у ОСОБА_1 було тимчасово вилучено п/в ВХР 105648, та видано тимчасовий дозвіл направо керування транспортним засобом ТД №194577. Із змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був ознайомлений під особистий підпис (а.с.1).
Згідно показань допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_2 вбачається, що був виклик на блокпост в с. Новоохтирка. На місці працівники «Полтави» повідомили, що у чоловіка є ознаки алкогольного сп`яніння. Спочатку чоловік заперечував, що вживав алкогольні напої, але після освідування визнав, що вживав. Зазначив, що права роз`яснював, направлення до медичного закладу виписав, однак вони туди не їздили. Пояснення писав зі слів порушника, від керування транспортним засобом водія відсторонив та роз`яснив, що він зможе продовжувати рух або коли протверезіє, або якщо приїде інший водій, при цьому ключі залишив водієві, однак попросив працівників батальону поліції «Полтава» простежити, щоб водій не сідав за кермо. Відеозапис не вівся постійно з технічних причин.
Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків за допомогою Drager Alcotest 6810 № ARBL 0692 у ОСОБА_1 було встановлено позитивну пробу 1,84 ‰ та 1,94 ‰. В акті зазначено, що з результатами проведення огляду ОСОБА_1 згоден, про що свідчить його особистий підпис. (а.с.5).
Відповідно до результатів тестування на алкоголь від 02.07.2021 року (а.с.3,4) у ОСОБА_1 встановлено алкогольне сп`яніння 1,84‰ та 1.94‰. З результами тестування ОСОБА_1 було ознайомлено, про що свідчить його особистий підпис, будь-яких заперечень або незгоди з результатами від нього не надходило.
Як свідчать письмові пояснення ОСОБА_4 (а.с.8) та ОСОБА_3 (а.с.9), 02.07.2021 року їх працівниками поліції було запрошено в якості свідків, де в їх присутності громадянину ОСОБА_1 було запропоновано на місці зупинки транспортного засобу пройти у встановленому законом порядку обстеження на предмет вживання алкогольних напоїв за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810 № ARBL 0692. Після продуття було встановлено, що у видихаємому ним повітрі міститься 1,94 ‰ проміле алкоголю. При цьому, у останнього були встановлені ознаки алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкіри обличчя. Із результатами продуття ОСОБА_1 погодився.
Згідно рапорту інспектора ВП №2 роти Полтавського РУП в Полтавській області Пилипело І.Ю. (а.с.2), вбачається, що під час несення служби на БП 2П008 «Нова Охтирка» о 00-20 год. 02.07.2021 року особовим складом чергової зміни було зупинено транспортний засіб SKODA OCTAVIA A5 чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування у останнього було виявлено підозру, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нечітку мову, почервоніння обличчя.
Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Судом апеляційної інстанції були відтворені відеозаписи з нагрудних камер спостереження працівників патрульної поліції, які містяться у 2 файлах на одному cd-диску, долученого до матеріалів справи (а.с.13), та зміст яких наведено у постанові місцевого суду.
Так з відеофайлу 2021-07-02 at 06.03.45 тривалістю 00:00:01 00:00:40 вбачається, що біля відкритого багажнику автомобіля білого кольору знаходиться поліцейський та ОСОБА_1 . На запитання співробітника поліції чи вживав сьогодні, ОСОБА_1 відповів, що ще не встиг. Надалі поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що в них є підозра, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння та надав йому газоаналізатор з трубкою для дихання. Під час очікування результатів ОСОБА_1 зазначив, що трохи недобачає та попрохав поліцейських повідомити результат, на що вони йому відповіли, що все буде видно. За результатами дослідження було встановлено результат 1,84‰ проміле алкоголю. При цьому, ОСОБА_1 запитав, що це означає, на що йому відповіли, що він вживав спиртні напої.
З відеофайлу 2021-07-02 at 06.04.14 тривалістю 00:00:01 00:01:05 вбачається, що біля вищевказаного автомобіля стоять дві особи (поняті), поліцейський з драгером та ОСОБА_1 . Надалі поліцейський з`ясовав у ОСОБА_1 його анкетні дані та повідомив йому, що зараз він буде продувати алкотестер Драгер в присутності двох понятих та надав йому прилад для дихання. За результатами тестування було встановлено - 1,94 ‰ проміле алкоголю.
Отже зазначені на цих відеофайлах фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення та у поясненнях свідків інформації спростовують твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом не перебував у стані алкогольного сп`яніння, що його не було відсторонено від керування автотранспортом, а огляд було проведено з порушенням Інструкції.
Апеляційний суд вважає безпідставними аргументи сторони захисту про те, що ці відеозаписи не можуть бути визнані належними та допустимими доказами через відсутність в них дати і часу здійснення відеозапису та наявності фрагментарних відеофайлів, а не безперервних, оскільки вони, на переконання апеляційного суду, не потягли за собою спотворення доказів і не вплинули на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за наявності інших досліджених доказів по справі, які є логічними та послідовними за змістом, в сукупності підтверджуються, узгоджуються та взаємодоповнюються між собою. Ці фактичні дані були перевірені судом апеляційної інстанції та спростовують твердження захисника про те, що на місці події під час складання стосовно ОСОБА_1 протоколу на першому відео файлі не були присутні свідки, та що йому не було роз`яснено процесуальні права, порядок застосування спеціального технічного засобу перед проведенням огляду, а також те, що ОСОБА_1 наполягав на проходженні медичного огляду на стан сп`яніння у закладах охорони здоров`я. Вказані відеофайли були досліджені судами першої та апеляційної інстанцій, та не мають на собі відомостей щодо їх фрагментарного монтажу, на що посилається сторона захисту. Крім того, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 появнив, що повний відеозапис не вівся з технічних причин.
За наведених обставин у суду першої інстанції не було необхідності у виклику в судове засідання та допиті свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з приводу обставин, які зазначені у їх письмових поясненнях, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, та переглянутих відео файлах, а отже у судді місцевого суду не викликало сумніву щодо достовірності даних, які містяться в матеріалах справи. Такі сумніви відсутні й у апеляційного суду, а тому доводи апеляційної скарги захисника щодо визнання показань свідків недопустимими доказами є неспроможними. До того ж сторона захисту не клопотала про виклик для допиту вказаних свідків під час апеляційного розгляду.
Крім того, слід визнати безпідставними доводи захисника щодо порушення місцевим судом вимог ст.279 КУпАП при вирішенні його клопотання про виклик свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , оскільки вказана норма не позбавляла права суд дати свою оцінку заявленому клопотанню під час перебування в нарадчій кімнаті, про що свідчить зміст оскаржуваного судового рішення.
Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як зазначено у п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння на національному рівні закріплений у КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 №1395, зареєстрована в Мінюсті України 10.11.2015 №1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрована в Мінюсті України 11.11.2015 за № 1413/27858) і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМУ 17.12.2008 № 1103, з наступними змінами).
Суд апеляційної інстанції відкидає, як аргументи невинуватості, доводи сторони захисту про недотримання працівниками поліції вимог ч.3 ст.266 КУпАП через відсутність направлення ОСОБА_1 для проходження медичного огляду до закладу охорони здоров`я, з огляду на наступне.
За приписами частини 2,3 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Згідно з пунктами 6,7 розділу I Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Отже, системний аналіз наведених законодавчих норм дає можливість зробити висновок, що законодавцем визначено два альтернативних способи проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, - або поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, або лікарем закладу охорони здоров`я.

При цьому норма закону, яка зобов`язує патрульного поліцейського направити водія на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, на переконання апеляційного суду, має місце виключно у разі:

- відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу;
- його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.
Оскільки надані суду матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ, то суд апеляційної інстанції не вбачає в даному випадку порушень визначеного порядку проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, що ставило б під сумнів правильність висновків місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

На думку апеляційного суду, відсутність в наявному в матеріалах справи направленні підпису ОСОБА_1 та надання його копії не впливає на встановлені судом фактичні обставини справи та проходження ОСОБА_1 в присутності двох свідків огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ. Крім того, надання направлення безпосередньо особі, що має пройти огляд на стан сп`яніння, нічим не передбачена та заповнюється поліцейським для закладу охорони здоров`я, а не як медичне направлення для самостійного проходження особою такого огляду в звичайному порядку в лікарні. Цей документ, сам по собі, містить відомості про виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах з ротовоїх порожнини, почервоніння обличчя, а також результати огляду водія на виявлення стану алкоголю сп`яніння із застосуванням алкотесту Драгер. (а.с.6).
Крім того, всупереч твердженням сторони захисту, відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення результатів проведення огляду на стан сп`яніння та конкретного підпункту п.2.9 ПДР України, не може вважатися істотними порушеннями вимог процесуального закону і положень Інструкції, оскільки це не впливає на правильність висновків місцевого суду щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння за встановлених у судовому рішенні обставин.

З огляду на вищевикладене суд апеляційної інстанції вважає, що працівниками патрульної поліції було дотримано усіх приписів Інструкції щодо проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, а тому доводи апеляційної скарги захисника в цій частині суперечать наявним в матеріалах справи доказам.
На переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженою особою, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності підтверджують фактичні обставини справи.
Також є неспроможними аргументи сторони захисту, як підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття провадження у справі, про те, що ОСОБА_1 підписував документи не читаючи, так як погано бачить, читає та носить окуляри, оскільки усі документи були підписані особисто ОСОБА_1 без будь-яких зауважень щодо стану свого здоров`я, а надана стороною захисту виписка із медичної карти пацієнта (а.с.21) свідчить про те, що лише 24.07.2021 року (тобто аж через три тижні після вчинення адміністративного правопорушення) ОСОБА_1 звернувся до лікаря зі скаргами на поступове зниження зору вдалечінь і поблизу, та ніяким чином не підтверджує факт того, що на момент вчинення адміністративного правопорушення, тобто - 02.07.2021 року, ОСОБА_1 мав проблеми із зором, що завадило йому повноцінно користуватися наданими йому ст.268 КУпАП процесуальними правами під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та формування поліцейськими матеріалів справи.
Водночас є неприйнятними посилання апелянта на те, що наявні в матеріалах справи документи, а саме акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення і протокол виконанні однією службовою особою, але різними кольоровими ручками, а отже можливо в інший час, оскільки не мають тому належного доказового підтвердження та ґрунтуються лише на особистих припущеннях сторони захисту.
Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги захисника щодо фальсифікації працівниками поліції матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , про здійснення на нього психологічного тиску та заведення його в оману для отримання підписів, оскільки з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та з матеріалів доданих до апеляційної скарги, вбачається, що ані ОСОБА_1 , ані його захисник з часу вчинення, на їх думку, неправомірних дій працівниками поліції та до моменту розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції, у встановленому законом порядку до компетентних органів із заявами чи скаргами не зверталися, тобто перевірка за фактом неправомірних дій працівників поліції правоохоронними органами не проводилася.
Отже, аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 17 вересня 2021 року, чим було порушено вимоги п.2.9 «а» ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.
У відповідності до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Кузнецова П.С. безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 17.08.2021 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Кузнецова Павла Сергійовича - залишити без задоволення, а постанову судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 17 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ЛУГАНСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО