Справа № 629/4696/21
Номер провадження 3-зв/629/1/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2021 року м. Лозова

Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: судді Мицик С.А., при секретарі судового засідання- Заводяній О.Ю., за участю заявника ОСОБА_1 , законного представника заявника- ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова Харківської області заяву ОСОБА_1 про відвід судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області Ткаченка Олександра Анатолійовича від участі у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області Мицик С.А. надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області Ткаченка Олександра Анатолійовича від участі у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що суддя Ткаченко О.А. фактично перешкоджає йому в доступі до правосуддя, порушуючи засади рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, унеможливлюючи право на захист, перешкоджаючи реалізації його прав. Це полягає в тому, що суддя безпідставно відмовляє йому в ознайомленні та копіюванні деяких матеріалів справи(а саме-відеоматеріалів), що унеможливлює його своєчасну і належну підготовку до захисту. Відмова в реалізації його права, передбаченого ст.268 КУпАП, що виражається у відмові надати йому скопіювати зміст оптичного диску з відеодоказами у справі для підготовки до захисту є незаконною відмовою в доступі до правосуддя, порушенні засад рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, незабезпечення обвинуваченому права на захист, перешкоджання реалізації прав інших учасників судового процесу. Таким чином суд фактично виступає як сторона звинувачення, збирає докази провини. Зважаючи на це, виразив недовіру судді Ткаченку О.А. та просив відвести його від участі у справі та призначити нового суддю, за відповідними правилами.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 вересня 2021 року, вказане провадження передано судді Мицик С.А.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його законний представник заяву про відвід судді підтримали, та надали пояснення, аналогічні викладеним в заяві. Крім того, пояснили, що в провадженні судді Ткаченка О.А. перебувають протоколи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст. ст.130 ч.1, 121 ч.5, 126 ч.2 КУпАП, та помічник судді, до початку розгляду справи по суті, при ознайомленні їх з матеріалами вказаних адміністративних справ, відмовила їм в ознайомленні та копіюванні даних відеозапису, що знаходилися у вказаних матеріалах. Пояснили, що відмова до початку судового розгляду в ознайомленні зі всіма матеріалами адміністративних справ, зокрема, з даними відеозапису, є порушенням вимог ст. 268 КУпАП, та викликає сумнів в неупередженості судді Ткаченка О.А., в провадженні якого перебувають адміністративні матеріали. Зазначили, що судовий розгляд вказаних адміністративних матеріалів ще не проводився, та судді Ткаченку О.А. в судовому засіданні клопотань про ознайомлення з даними відеозапису і надання часу для підготовки відповідних заперечень, письмових пояснень, тощо, вони не заявляли.

Вислухавши думку заявника та його законного представника, дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного.

Встановлено, що в провадженні судді Ткаченка О.А. перебувають матеріали справ про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 №629/4696/21; №629/4697/21; №629/4698/21 за ст. ст.130 ч.1, 121 ч.5, 126 ч.2 КУпАП.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить підстав та порядку вирішення питання про відвід судді, у зв`язку з чим суд, за аналогією закону, керується нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Частиною 5 ст. 80 КПК України встановлено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Пунктом 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", закріплено принцип, з яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. Наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад, умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності, оскільки важливим питанням є забезпечення у демократичному суспільстві довіри громадськості до суду.

Практика Європейського Суду з прав людини свідчить, що право на безсторонній суд включає як об`єктивні, так і суб`єктивні елементи (рішення у справах «П`єрсак проти Бельгії»; «Де Куббер проти Бельгії» від 26.10.1984р). Об`єктивний критерій безсторонності полягає в тому, щоб встановити, чи існували при розгляді справи факти, які ставлять під сумнів незалежність судді. Суб`єктивний критерій безсторонності полягає у відсутності упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» встановлено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

У свою чергу, поняття «обставини, які викликають сумнів у його неупередженості» є оціночним, використання якого залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує та з`ясовує його сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

За загальним правилом існує презумпція особистої безсторонності доти, доки не доведено інше. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.9 КПК України є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження, при наданні оцінки безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти. Зокрема, у справах «Гаусшильдт проти Королівства Данії» та «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначено, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття у справі «Гаусшильдт проти Королівства Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При цьому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо нього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, його прихильностей чи уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчить про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду з прав людини підтримав і Верховний Суд України у справі № 5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01 березня 2012 року).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що заявником не зазначені та не доведені будь-які обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Ткаченка О.А. при вирішенні даних адміністративних справ.

Твердження заявника про упередженість судді Ткаченка О.А. ґрунтуються лише на його припущеннях і не підтверджуються фактичними обставинами.

Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено право на оскарження процесуальних рішень суду(судді) в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Тобто, у разі незгоди заявника із прийнятим суддею Ткаченком О.А. рішенням, він може оскаржити його в апеляційному суді.

Таким чином, заява про відвід на думку суду, є не обґрунтованою, підстави для задоволення відводу відсутні.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ткаченка О.А.

Керуючись ст. 283 КУпАП, ст.ст. 75-81 КПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області Ткаченка Олександра Анатолійовича від участі у справах №629/4696/21, №629/4697/21, №629/4698/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. ст.130 ч.1, 121 ч.5, 126 ч.2 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Мицик