Номер провадження 3/754/4275/21
ПОСТАНОВА
Іменем України

29 вересня 2021 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Колегаєва С.В., розглянувши матеріали, що надійшли з військової частини Міністерства оборони України № НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

військовослужбовця військової служби за контрактом, начальника центру засекреченого зв`язку військової частини НОМЕР_2

за ч. 2 ст. 175-12 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу №3 від 15.07.2021 року складеного командиром частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_2 , 14.07.2021 року близько 16 год. 30 хв. у штабі військової частини НОМЕР_2 , яка знаходиться у АДРЕСА_2 ) лейтенант ОСОБА_1 в грубій формі, при своїх підлеглих та при інших військовослужбовцях, використовуючи нецензурні вислови, принижувала честь та гідність командира військової частини, інших офіцерів управління та командирів підрозділів. Відповідні вислови лейтенанта ОСОБА_1 були наслідком спроб виправдати та приховати перебування в нетверезому стані капитана ОСОБА_3 , який поводив себе аналогічним чином. Звертаючись до командира військової частини НОМЕР_2 на Ти, наголошувала на наявності у неї зв`язків для зміни його службового становища, а також на неспроможності командування військової частини НОМЕР_2 вплинути на ситуацію, яка склалася. На вимогу командування військової частини НОМЕР_2 припинити порушення військової дисципліни не реагувала. Свідками зазначених протиправних дій були ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які безпосередньо перебували в коридорі штабу військової частини НОМЕР_2 , а також інші військовослужбовці (у тому числі підпорядковані лейтенанту ОСОБА_1 ), які знаходилися у своїх службових приміщеннях., чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 175-12 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та зазначила, що не вчиняла дій які б містили у собі невиконання службових обов`язків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Так ч. 2 ст. 175-12 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

У зв`язку з відсутністю у КУпАП тлумачення поняття «недбале ставлення до військової служби», для вирішення даних спірних правовідносин суд застосовує аналогію закону.

Згідно статті 425 КК України, а саме коментарю до неї - недбале ставлення до військової служби полягає у невиконанні або неналежному виконанні військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування. Під невиконанням обов`язків розуміють невиконання дій, які входять у коло службових обов`язків, під неналежним виконанням нечітке, формальне або неповне здійснення обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи.

Згідно приписів ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу. При складанні протоколу особі , яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

А тому, предмет судового розгляду обмежений даними, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, протоколу про адміністративне правопорушення, протокол про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-15 КУпАП, складено уповноваженою службовою особою з порушенням вимог ст. 256 та ст. 254 КУпАП, та порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Протокол не містить даних, які б підтверджували факт вчинення саме адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а містить посилання на порушення військової дисципліни, що у свою чергу виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgmentof 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Під час розгляду адміністративного протоколу, відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП матеріалами справи не доведення «поза розумним сумнівом» вини останньої у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення та наявності складу вказаного порушення в її діях 14.07.2021 року у штабі військової частини НОМЕР_2 , яка знаходиться у АДРЕСА_2 ).

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст. 284 КУпАП при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП виноситься постанова про закриття провадження.

З урахуванням зазначеного вище, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження у справі.

За викладеним, керуючись ч. 2 ст. 175-12, ст.ст. 254, 256, 247, 280, 284 КУпАП, ст. 8, 9 Конституції України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: С.В. Колегаєва