Справа № 234/8036/21
Провадження № 3/234/2537/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року м. Краматорськ

Суддя Краматорського міського суду Донецької області Кравченко О.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли із відділу поліції № 2 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який працює у ПрАТ «Регіональний центр» водієм, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 11 червня 2021 року о 7 годині 10 хвилин в м.Костянтинівка по проспекту О.Тихого, біля будинку №256, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував автомобілем MAN TAX, номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotest 6810 та у встановленому законом порядку у медичному закладі категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав та пояснив, що він рухався по місту Костянтинівка, не порушуючи правил дорожнього руху та був зупинений працівниками поліції, які причину зупинки йому не повідомили. Після зупинки працівники поліції дали йому якийсь прилад та сказали, що прилад покаже, п`яний він або ні. Він відмовився, оскільки не був впевнений, що це саме «Драгер», свідків при цьому не було. Тоді працівники поліції змусили його переїхати в інше місце та викликали інший екіпаж поліції. Після того, як другий екіпаж поліції приїхав, перший екіпаж поїхав, а другий екіпаж почав оформлювати протокол, зупинили двох понятих. В присутності понятих йому запропонували продути прилад, він відмовився. В наркологію проїхати також відмовився, оскільки він не вживав алкоголь та не мав ознак алкогольного сп`яніння. Крім того, він знаходився на роботі і йому необхідно було їхати далі.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Лозовий О.І. у судовому засіданні просив закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, посилаючись на те, що оскільки обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, а сам протокол складений з порушенням вимог діючого законодавства.

Зазначає, що співробітники СРПП Краматорського РУП безпідставно зупинили транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , оскільки як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, відсутня постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальністю за порушення ПДР перед складанням вказаного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП. Пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, не можна вважати належними та допустимими доказами, оскільки останні особи не допитані в судовому засіданні, а в їх поясненнях не зазначене місце скоєння правопорушення. Більш того зазначені свідки постійно наголошували поліцейським, що у ОСОБА_1 не було ніяких ознак алкогольного сп`яніння, однак поліцейські змусили їх підписати протокол. В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, яким саме технічним засобом велась відеофіксація, відеозйомка проводилась не безперервно, на відеозаписах відсутні дата та час зйомки. Права, передбачені ст.268 КУпАП ОСОБА_1 ніхто не роз`яснював. В порушення вимог ч.1 ст.266 КУпАП ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортного засобу, оскільки в присутності поліцейських, після оформлення матеріалів, сам поїхав на своєму авто, що підтверджується роздруківкою трекеру, який був встановлений на його автомобіль. Обставини які зазначені в протоколі не відповідають дійсності, оскільки о 07 годині 10 хвилин ОСОБА_1 не міг керувати транспортним засобом. На службовому авто «Ман» д.н.з. НОМЕР_2 був встановлений «Трекер», який відслідковує місцезнаходження автомобіля і всі його зупинки, а також час зупинки. Цей пристрій діє в режимі онлайн і усі дані зберігаються в мережі інтернет. Згідно скопійованих даних про рух зазначеного автомобіля «Ман» д.н.з. НОМЕР_2 видно, що дійсно 11.06.2021 року цей автомобіль було зупинено в місті Костянтинівка на вулиці Олекси Тихого. Однак час зупинки не співпадає з часом, зазначеним в протоколі про адміністративне правопорушення. Так з даних трекера вбачається, що авто було зупинено 07 годині 00 хвилин і був нерухомим до 07 годині 15 хв. Тобто 11.06.2021 року о 07 годин 10 хвилин ОСОБА_1 не міг керувати цим транспортним засобом. Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення допущена помилка в даті народження ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Заслухавши пояснення особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши письмові матеріали справи та переглянувши відеозаписи, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №187228 від 11.06.2021 року, приходжу до наступного.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративним правопорушенням згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (подальшому - Порядок 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому - Інструкція № 1452/735).

За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до Інструкції №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (пункт 2 розділу І Інструкції). Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 розділу І Інструкції №1452/735).

Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння підлягає доведенню: факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння, пропозиція/вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути зрозумілою, безумовною, не передбачати її неоднозначного тлумачення. За змістом пунктів 6 та 8 Порядку № 1103 поліцейські зобов`язані запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу, у випадку його відмови від проходження огляду у такому порядку - запропонувати пройти огляд у медичному закладі і лише у випадку відмови від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене відповідною частиною ст. 130 КУпАП.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак, наявні в матеріалах справи докази ані окремо по собі, ані в сукупності не свідчать на наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до положень «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженою наказом МВС України №1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 року за № 28/3299 (в подальшому Інструкція від 18.12.2018 року) обов`язок поліцейських проводити повну фіксацію як факту вчинення адміністративного правопорушення, так і подальших процесуальних дій, що вчиняються поліцейськими.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ цієї Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський повинен переконатися в точності встановлених на пристрої дати та часу.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №187228 від 11.06.2021 року стосовно ОСОБА_1 зазначено, що 11.06.2021 року о 07-10 годин останній керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота) та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, у зв`язку з чим 11.06.2021 року о 07-30 годин було складено відповідний протокол.

Однак, відеозаписи, які містяться на ДВД-диску, долученому до протоколу про адміністративне правопорушення, взагалі не містять дати та часу, а при відкритті відеофайлів вбачається, що відеоролики тривалістю 59 та 22 секунди зроблено 15.06.2021 року, тобто через 4 дні після складання протоколу. Також у судовому засіданні було встановлено чисельні примусові переривання працівником поліції відеопристрою, яким здійснювалась фіксація адміністративного правопорушення, що є порушенням вимог Інструкції від 18.12.2018.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено відомості про те, на який пристрій здійснювалась відеофіксація, не вказано назву приладу, його серію та номер.

Вказані недоліки свідчать про недопустимість зазначених відеозаписів, як доказу факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота. Однак, до матеріалів справи не надано доказів наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, оскільки, окрім зазначення цих ознак у протоколі, вказані обставини нічим не підтверджені.

Суд не може прийняти до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як належні та допустимі докази, оскільки відповідно до пояснень свідків останні були запрошені тільки для фіксування факту відмови від проходження ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння. Відомостей про те, що свідки бачили, як останній керував транспортним засобом у стані сп`яніння або з явними його ознаками, пояснення свідків не містять.

Суд критично оцінює письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у зв`язку з їх невідповідністю вимогам ст. 272 КУпАП, відповідно до яких свідок зобов`язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які йому відомі та підлягають установленню по даній справі, тобто в даному випадку на співробітників поліції покладається обов`язок документування відомостей про адміністративне правопорушення шляхом належного процесуального закріплення пояснень свідків щодо обставин справи, зокрема з приводу часу, місця, способу та інших відомостей вчинення адміністративного правопорушення. Однак, в даному випадку суд не може визнати належним закріплення пояснень свідків уповноваженими посадовими особами поліції у зв`язку з тим, що пояснення свідка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є повністю ідентичними та заповнені працівником поліції. Натомість, свідок повинен добровільно та самостійно пояснити те, що відомо йому з приводу вчиненого правопорушення, тільки в такому разі пояснення можуть мати об`єктивний характер та використовуватися як достовірний доказ вчинення правопорушником протиправного діяння, що ставиться йому у провину, отже, надання свідкові для заповнення пояснень в яких вже наведено зміст пояснень, становить для нього наперед встановлене значення, а отже визначає хід повідомлених ним обставин, що не відповідає критерію добровільності.

У судове засідання свідки ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_3 на неодноразові виклики не з`явилися, були викликані до суду завчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток рекомендованим повідомленням. Таким чином, суд позбавлений можливості перевірити їх письмові пояснення.

Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно до ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом, надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Однак, матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів адміністративного провадження.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, добросовісність застосування якого входить до обов`язків судді, визначених статтею 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Презумпція невинуватості застосовується як до кримінальних, так і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року. Відповідно до Постанови Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 року у справі №463/1452/16-а, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суд зважає при цьому, що протокол про адміністративне правопорушення, хоч і є джерелом доказів, однак за своєю процесуальною суттю є фіксацією правопорушення, та інформація, яка в нього вноситься повинна ґрунтуватися на первинних доказах, зокрема на візуальних спостереженнях, фото- та відео- фіксації, поясненнях свідків, тощо.

У зв`язку з тим, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має право самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції, вважаю, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №187228 від 11.06.2021 року не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Враховуючі вищевикладені обставини в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим, провадження по справі відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Відповідно до ст. 40-1, ст. 283 ч.7 КУпАП судовий збір у випадку закриття провадження у справі не стягується та відноситься за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.7, 9, ч.1 ст. 130, п.1 ст. 247, ст. 280, 282-284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Краматорського міського суду О. Ю. Кравченко