Справа № 465/4016/20 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 33/811/396/21 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

з участю представника особи, яку притягнуто до адміністративної

відповідальності - Возного О.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові справу про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.2 ст. 130 КУпАП, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Франківського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2020 року,

встановив :

Постановою судді Франківського районного суду Львівської області від 01.10.2020

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Транспортний засіб HYUNDAI Н100 д.н.з. НОМЕР_1 оплатно вилучено у ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), що належить ОСОБА_1 на праві власності, шляхом затримання та поміщення на штрафний майданчик з подальшою реалізацією та поверненням коштів від реалізації ОСОБА_1 .

Виконання постанови доручено Личаківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 03.07.2020 о 12 год. 00 хв. у місті Львові по вулиці Мельника Єфремова повторно протягом року керував автомобілем HYUNDAI Н100 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці, зіниці ока не реагують на світло, нечітка вимова, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР за що відповідальність передбачена ч.2 ст.130 КУпАП.

На постанову судді Лущик С.С. подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити на підставі п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Щодо пропущеного строку апеляційного оскарження, то апелянт це мотивує тим, що рішення суду першої інстанції не отримував вчасно і про те, що судове засідання відбулося без його участі не знав. Копію постанови отримав у суді першої інстанції 17 лютого 2021 року (згідно розписки), а тому пропустив строк не зі своєї вини.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що постанова не відповідає вимогам законодавства, оскільки акт, який до 01.07.2020 встановлював адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП був скасований Законом України № 2617-VIII з одночасною криміналізацією цих дій за ст. 286-1 ККУ і в цій частині зворотної дії не має.

Оскільки дії водіїв за вищевказаним законом 03.07.2020 були декриміналізовані Законом України №720-VIII від 17.06.2020, і вони не пом`якшують відповідальність водіїв, а тому не мають зворотної дії. Таким чином на правопорушення, що мали місце до 01.07.2020 та були передбачені ч.1 ст. 130 КУпАП поширюється дія Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII, як такого що скасовує відповідальність за адміністративне правопорушення

Заслухавши пояснення представника - адвоката Возного О.Й., який просив поновити строк апеляційного оскарження, мотивуючи тим, що апелянт ОСОБА_1 не отримував копії постанови суду, а довідався про її існування 17.02.2021 і в суді отримав копію, а тому до того дня не знав про її зміст; а також просить задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 у повному обсязі, вивчивши матеріали справи та вимоги апеляційної скарги апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Таким чином, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не вручення порушнику чи іншому учаснику процесу копії цієї постанови.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова винесена 01.10.2020, що свідчить про те, що відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП останнім днем подання на неї апеляційної скарги, з врахуванням вихідних днів, є 12.10.2020.

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4 ЗУ «Про доступ до судових рішень», кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу та офіційному веб-порталі судової влади України.

Як вбачається зі справи про адміністративне правопорушення № 465/4016/20 судовий розгляд відбувся без участі ОСОБА_1 .

Покликання апелянта на те, що йому не було відомо про прийняте рішення, оскільки копію постанови йому не скеровували знайшло своє підтвердження, але не являється поважною причиною для поновлення строку апеляційного оскарження. Те, що апелянт поцікавився даною справою лише 17.02.2021 також не є поважною причиною для поновлення такого строку.

З матеріалів справи вбачається, що про розгляд справи 01.10.20 ОСОБА_1 знав, оскільки 30.09.2020 подав письмову заяву про чергове відкладення розгляду справи (а.с.17), а дальше рухом справи не цікавився.

Тобто, доводи апелянта наведені в апеляційній скарзі, щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження з клопотанням його поновлення, є безпідставні та необґрунтовані з врахуванням наступного.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Як вказав Європейський суд у справі «Пономарьов проти України», принцип правової визначеності порушується і у разі відсутності поваги до процесуальних строків (заява № 3236/03,3 квітня 2008, п. 40-41). Так, суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження ( рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України», заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності рішення.

Оскільки ОСОБА_1 даною справою не цікавився та проявив до неї свій інтерес лише 17.02.2021, тобто по сплину значного часу через 5 місяців, після чого ним, відповідно, була подана апеляційна скарга з пропуском десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, то, на переконання суду апеляційної інстанції, причини пропуску строку вказані в апеляційній скарзі не є поважними, а тому з урахуванням зазначеного вище вважаю, що є всі підстави для відмови у поновлені строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги апелянту.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив :

Відмовити ОСОБА_2 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.2 ст. 130 КУпАП .

Апеляційну скаргу з додатками повернути ОСОБА_1 .

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду А.В. Белена