Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 3/733/559/21
Єдиний унікальний №733/1113/21
Постанова

Іменем України

20 жовтня 2021 року м.Ічня

Ічнянський районний суд в складі :

головуючого судді -Вовченка А.В.

при секретарі -Мошенець Л.М.

розглянувши матеріали, які надійшли з Ічнянського ВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працевлаштованого , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ,

за ст.ст.122-2 ч.1, 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

20.09.2021 року о 17год.15 хв., по вул. Хмельницького,168 в м. Ічня водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом MOTO Jet Coryetto б/н на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу , завчасно подану проблисковим маячком червоного кольору, не зупинився, був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі. Своїми діями порушив п.2.4 ПДР. Окрім того ОСОБА_1 керував мопедом MOTO Jet Coryetto б/н з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода,запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився на боді камеру поліцейського, чим порушив п.п.2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачені ст.ст.122-2 ч.1 та 130 ч.1 КУпАП.

Статтею 36 КУпАП України передбачено, що якщо особа вчинила кілька адмінправопорушень, справи які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто обидва протоколи можуть бути розглянуті в одному провадженні.

В судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений , не з`явився. Клопотань , заяв про перенесення розгляду справи не надав.

Суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 19 Закону України Про міжнародні договори України чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, що передбачено ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини .

Європейський Суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовнсть брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд, виходячи з вищезазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутність. Її неявка навіть в одне судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, неявка ОСОБА_1 без поважних причин в судове засідання розцінюється судом як зловживання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, своїми процесуальними правами, що є неприпустимим.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, диспоциція ст. 122-2 ч.1 КУпАП передбачає відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу , а диспозиція ст.130 ч.1 КУпАП передбачає відповідальність за - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. На вимогу працівника поліції водій зобов`язаний пройти у встановленому порядку медичне освідчення для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, п.2.5 Правил.

Дослідивши матеріали справи, зокрема, протоколи про адміністративне правопорушення, які складені уповноваженою на те особою, їх зміст, який в повній мірі відповідає вимогам ст.256 КУпАП, встановлено, що вони містять відомості про роз`яснення особі відносно якої він складений процесуальних прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, водночас у них відсутні будь-які заперечення ОСОБА_1 на дії інспектора поліції, долучено до протоколу письмові пояснення, з яких слідує, що факт вчинення правопорушень ним визнано.

Зі скаргами на дії працівників поліції не звертався, отже їх дії при складанні протоколу не були визнані неправомірними.

Факт вчинення ОСОБА_1 вказаних правопорушень підтверджується письмовими матеріалами, а саме: рапортом поліцейського Ляшенка В. про те,що ним було зупинено ОСОБА_1 , який показавши своє посвідчення водія відмовився віддавати для його вилучення (а.с.3), а також переглянутому в судовому засіданні відеозапису, з якого видно, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

При розгляді справи ОСОБА_1 доказів на спростування зазначених у протоколах фактів не подав, факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та невиконання ним вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу визнав.

Так, з матеріалів справи, та зокрема з наявного в матеріалах справи відеозапису подій вбачається факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, судом встановлено, що ОСОБА_1 на час інкримінованих подій був особою, який порушив п. 2.5 та п.2,4 Правил дорожнього руху.

При визначенні виду стягнення, суд бере до уваги дані про особу правопорушника, особливу суспільну небезпечність скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Обставин які обтяжують або пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено. Дані про те, що порушник раніше притягувався до адміністративної відповідальності в справі відсутні.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами. (а.с.2).

Оцінивши обставини вчиненого правопорушення, враховуючи особу порушника, суд вважає, що є підстави для застосування адміністративного стягнення в межах санкцій ст.ст.122-2 ч.1 та 130 ч.1 КУпАП, з урахуванням положень ст.36 КУпАП.

Разом з тим, стягненню з порушника підлягає судовий збір, згідно ст.40-1 КпАП України, яка передбачає, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.36, 40-1,130ч.1,283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Об`єднати адміністративні провадження №3/733/559/21 (єдиний унікальний №733/1113/21) стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та №3/733/560/21 (єдиний унікальний №733/1114/21) стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122-2 ч.1 КУпАП в одне провадження та присвоїти спільний номер провадження №3/733/559/21 (єдиний унікальний №733/1113/21).

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ст.122-2 ч.1, ст.130 ч.1 КУпАП, та накласти на нього стягнення за ст.122-2 ч.1 КУпАП у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) гривні 00 копійок, за ст.130 ч.1 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

За правилами ст.36 ч.2 КУпАП остаточне стягнення за сукупністю правопорушень призначити ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. 00 коп. судового збору.

Згідно ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: штраф в подвійному розмірі, тобто 34000 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ічнянський районний суд Чернігівської області на протязі 10 днів з дня її винесення.

Суддя А. В. Вовченко