Справа № 577/3990/21
Провадження № 3/577/1038/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" жовтня 2021 р. м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Потій Н.В.,

за участю секретаря Подейко Т.С.,

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли від Конотопського РВП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

мешканця АДРЕСА_1 ,

працюючого дефектувальником ДП «Авіакон»

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

14 серпня 2021 року в 0:15 год в м. Конотоп по вул. Клубна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом CHERY н/з НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав. Пояснив, що того дня товариш ОСОБА_2 попрохав відвезти його в кафе «Мельня». Він перебував на проспекті Миру зі своєю колегою ОСОБА_3 , а потім поїхали в район «Семи вітрів» до ОСОБА_4 . Біля магазину «Народний» вони втрьох вели себе шумно, потім поїхали до магазину «АТБ». За ними прибула поліція, запитували чому вони вели себе шумно. Поліцейські запитували чи вживав він спритне. Він відповів, що спиртного не вживав і погодився пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», який він продував декілька разів. Спочатку результат був 0,7, а потім здається 1,0 та 1,2. Після цього один поліцейський пішов за понятими, а інший сів в авто. Своїм присутнім друзям він сказав, що алкотестер виявив алкогольне сп`яніння і поліцейський повідомив про оформлення протоколу. Він говорив, що не згоден і підписувати протокол не буде. Проїхати до лікарні поліцейські йому не пропонували.

У письмовій заяві від 12.10.2021 року ОСОБА_1 просить закрити провадження у справі відносно нього за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що товаришує з ОСОБА_6 . 14 серпня 2021 року він відпочивав у друзів на квартирі в районі «Семи вітрів» в м. Конотоп, зателефонував ОСОБА_7 і попрохав його відвезти у Вирівку в клуб «Мельня». ОСОБА_8 приїхав до магазину «Сіверський», потім поїхали в магазин «АТБ». За ними приїхала поліція. ОСОБА_7 запропонували пройти алкотестер, результат він особисто не бачив. ОСОБА_9 був не згоден з результатом. Потім знайомі говорили, що могли запропонувати обстеження у лікарні. Зі сторони він бачив як складали протокол, але безпосередньо при його складанні присутнім не був.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона працює медичною сестрою на ДП «Авіакон», а ОСОБА_11 її колега. 14 серпня 2021 року, після роботи, вони зустрілися і відпочивали в парку. Близько 23:00 год подзвонив ОСОБА_12 і попрохав відвезти його в клуб «Мельниця». У магазині «Народний» придбали спиртне, було шумно і весело. Для придбання їжі вони поїхали у магазин «АТБ». За ними прибула поліція. ОСОБА_11 проходив обстеження на «Драгері», вона результату не бачила, ОСОБА_13 двічі продував «Драгер». Підтверджує, що ОСОБА_14 спиртного не вживав, хотів додатково пройти обстеження, але вже склали протокол.

Інспектор ВРПП Конотопського РВП Стрілець О.П. допитаний в судовому засіданні 14.09.2021 року та 13.10.2021 року суду пояснив, що 14 серпня 2021 року в районі «Семи вітрів» між будинками № 113 і 115, було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , виникла підозра що водій у стані сп`яніння, запропонували пройти обстеження на «Драгері», водій погодився, результат згідно квитанції 1,43 %, що є алкогольним сп`янінням, оскільки норма 0,2. З приводу зазначення в Акті огляду на стан сп`яніння результатів огляду 0,79 проміле, пояснив, що це людський фактор при заповненні. Дійсний результат зафіксований приладом «Драгер» 1,43 і ОСОБА_1 погодився з цим результатом. В протоколі час керування вказано 00:15, оскільки протокол складено після продуття приладу «Дагер» в 00:13.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У диспозиції ч. 1 ст.130 КУпАП вказано керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

У відповідності до п. 1.1 ПДР України (затверджені постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року за № 1306), ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно із п.2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Установленим порядком проходження медичного огляду, про який йдеться, є визначена у ст. 266 КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в МЮ 10.11.2015 № 1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрована в МЮ 11.11.2015 за № 1413/27858) і п.п. 3-8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМ 17.12.2008 № 1103, з послідуючими змінами), процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння і безпосередньо порядок проведення такого огляду.

Згідно цієї процедури огляд водія на стан сп`яніння проводиться поліцейським: 1) на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у присутності 2-х свідків; 2) у відповідному закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення і огляд проводиться в присутності поліцейського.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису (ч. 1 ст. 251 КУпАП), а згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно ст. 252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд вважає, що в справі достатньо належних і допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 .

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 491653 від 14.08.2021 року з якого вбачається, що 14 серпня 2021 року в 0:15 год в м. Конотоп по вул. Клубна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом CHERY н/з НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 Правил дорожнього руху України. Від дачі пояснень у протоколі ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 (а.с. 2).

- результатами тестування за допомогою приладу «Драгер» Alkotest 6820 згідно якого у ОСОБА_1 14.08.2021 в 00:13 в м. Конотоп по вул. Клубна, встановлено алкогольне сп`яніння, результат тесту 1,43% (а.с.4). Свідоцтво № 12-01/2144 про повірку газоаналізатора Alkotest 6820 чинне до 12.04.2022 року (а.с. 11).

- письмовими поясненнями ОСОБА_16 та ОСОБА_15 згідно яких 14.08.2021 року в 00:25 ОСОБА_1 погодився пройти огляд на вживання алкоголю за допомогою приладу «Драгер» (а.с. 6-7).

- переглядом наданого поліцейським Стрілець О.П. відеозапису, яким зокрема, підтверджується відібрання пояснень у свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 (00:35: 00:38). З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 отримав тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами, відмовився давати пояснення у протоколі та отримав примірник протоколу (запис 00:43 00:44). Крім того, на відео зафіксовано як присутня дівчина на ім`я ОСОБА_17 (яка за клопотанням ОСОБА_1 була допитана судом в якості свідка) всіляко втручається в процес складення протоколу поліцейськими, а саме наполегливо просить не складати протокол, вирішити питання іншим чином, запитує «Скільки ?», на що інспектор відповідає, що йде оформлення протоколу, попереджає про відеозапис. (00:39-00:44) (а.с. 12).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Досліджуючи письмові пояснення свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 на предмет їх достовірності і допустимості, суд вважає за можливе використати їх як докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки ці письмові пояснення свідків містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими судом доказами в справі. Вказана правова позиція не суперечить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ними раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ в своєму рішенні у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja andTahery v. theUnitedKingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити триетапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у цьому конкретному випадку, на переконання суду, мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду.

Зокрема, вказані вище письмові пояснення свідків не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Суд враховує, що відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Пояснення ОСОБА_1 щодо незгоди з результатами алкотестера «Драгер» суд розцінює як спосіб захисту, оскільки жодних заперечень з приводу саме незгоди з результатами алкотестера «Драгер» ОСОБА_1 ні на відеозаписі, ні в протоколі не висловив, хоча поліцейський пропонував йому надати пояснення. На початку відеозапису ОСОБА_1 запитує чи він себе грубо вів, на що інспектор говорить «В стані алкогольного сп`яніння», після чого ОСОБА_8 відповідає: «Шикарно» (00:36). Вказане фактично свідчить про те, що ОСОБА_1 не заперечував наявності стану сп`яніння виявленого за допомогою «Драгера». Суд також враховує пасивну поведінку ОСОБА_1 в той час як його знайома ОСОБА_17 намагалася перешкодити його притягненню до адміністративної відповідальності за керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а саме неодноразово наполегливо прохала не складати протокол, вимкнути камеру, запитуючи що можна зробити), ОСОБА_1 в цей час стояв осторонь, спостерігаючи за цим.

Покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_18 викликають об`єктивний сумнів у суду, оскільки останні перебувають у дружніх стосунках з ОСОБА_1 і тому можуть бути зацікавленими в розгляді справи. Крім того, жодному з них невідомо який же результат було встановлено на алкотестері, про що кожен з них підтвердив суду. Також переглядом відеозапису встановлено, що ОСОБА_18 була безпосередньо зацікавлена в тому щоб ОСОБА_1 не було притягнуто до адміністративної відповідальності.

З приводу доданого до протоколу Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння в якому зафіксовано результат 0,79 проміле суд враховує, що помилку в його заповненні інспектор поліції ОСОБА_19 пояснив як людський фактор. Судом достовірно встановлено, що стан алкогольного сп`яніння, виявлений у ОСОБА_1 , підтверджується результатами огляду із застосуванням приладу «Драгер» - 1,43% (а.с. 4). Цей прилад належним чином сертифікований та мається свідоцтво про його повірку від 12.04.2021 року яке чинне до 12.04.2022 року (а.с. 11). Суд також враховує, що всі види газоаналізаторів Drager Alcotest зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим Наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529, що свідчить про правомірність використання приладу «Drager Alcotest 6820» працівниками поліції під час виконання своїх службових обов`язків. Крім того, відповідно до Інструкції з експлуатації газоаналізатора Drager Alcotest 6820, межі допустимої виробником похибки аналізатора випарів етанола в видихуваному повітрі в залежності від температури оточуваного повітря від 15,0°С до 25,0°С визначається у розмірі до 0,20 мг/л, що свідчить про те, що вказана похибка допустима при проведенні огляду на стан сп`яніння.

Твердження ОСОБА_1 в письмових поясненнях про те, що в корінці до «Драгера» його прізвище ім`я по батькові записане з помилками не відповідає дійсності, так як рукописним текстом зрозуміло написано « ОСОБА_1 », є посилання на вул. Клубна, назву якої внесено до протоколу. Відсутність підпису інспектора не свідчить про недопустимість цього доказу.

Суд також враховує, що питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія транспортного засобу, відноситься виключно до компетенції поліцейського, тому відповідні заперечення ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Не зазначення працівником поліції пункту «а» п.2.9 ПДР, який передбачає відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, в сукупності з наявними в матеріалах справи доказами, на думку суду не виключає відповідальність ОСОБА_1 .

Направлення водія ОСОБА_1 до Конотопської ЦРЛ яке датовано 13.08.2021 року в 0:18 год. суд не приймає до уваги як неналежний доказ, оскільки подія адміністративного правопорушення мала місце 14.08.2021 року в 0:15 год і судом не встановлено незгоди особи з показниками приладу «Драгер». Тому вказане не спростовує висновку суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП враховуючи наявність інших належних та допустимих доказів, зазначених вище.

Таким чином вина ОСОБА_1 повністю доведена та своїми діями він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки керував транспортним засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Суд також враховує і рішення від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), де ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому ОСОБА_1 як водій транспортного засобу, крім передбачених законодавством України прав, має ще й певні обов`язки, які мають дотримуватися при експлуатації автомобіля за будь-яких обставин.

Приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, що відрізняється підвищеною суспільною небезпекою, є одним із найнебезпечніших правопорушень на транспорті при керуванні джерелом підвищеної небезпеки, враховуючи дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 221, 283-284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн 00 коп (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 у прибуток держави судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп (чотириста п`ятдесят чотири грн 00 коп).

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2021 року (враховуючи неробочі вихідні дні з 15 по 17 жовтня 2021 року).

Суддя: Н. В. Потій