Справа №: 486/1977/20 Провадження № 3/486/114/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2021 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді - Волкової О.І.

секретаря - Клименко Я.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення який надійшов від Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУ НП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, уродженки м. Алчевськ, Луганської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 184 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №642557 від 08.12.2020 року ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 07.12.2020 року о 22 годині 55 хвилин у АДРЕСА_3 , ухилилася від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 (2003 року народження), у зв`язку з чим останній вживав алкогольні напої, сп`янів та його було знайдено в непристойному стані.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , суду пояснила, що має двох неповнолітніх дітей, синів 2003 та 2008 року народження. У старшого сина ОСОБА_4 дуже напружені стосунки з вітчимом. З протоколом не згодна, адже ввесь час не може перебувати поряд із сином. Їй вночі зателефонували працівники поліції та повідомили, що потрібно приїхати забрати сина. Вона пояснила, що приїхати не зможе, працівники поліції повідомили, що сина помістять до реабілітаційного центру.Наступного дня в ранкці 08.12.2020 року, вона приїхала до реабілітаційного центру. Від сина вона дізналася, що його забрали працівники поліції так як він перебував в нетверезому стані, що працівники поліції його доставили в лікарні а згодом працівники поліції помістили да реабілітаційного центру для дітей. Тогож дня, вона надала письмову згоду щодо піміщення сина до центру соціально - психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради де він перебував до призиву в армію.

Чоловік з яким вона проживає чинить насилля над ОСОБА_4 , тому йому краще жити окремо. Про те що сталося, дізналася від працівників поліції, які вночі зателефонували та повідомили, що знайшли сина на вулиці в нетверезому стані. Машина швидкої допомоги завезла його до лікарні, працівники поліції відвезли до реабілітаційного центру.

11.02.2021 року в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , суду пояснила, що працює психологом КЗ ЦСПРД Южноукраїнської міської ради, з неповнолітнім працювала на даний час, він заспокоївся, став спокійнішим.

11.02.2021 року в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , суду пояснила, що працює директором КЗ ЦСПРД Южноукраїнської міської ради, 08.12.2020 року о 00.30 годині неповнолітній ОСОБА_2 потрапив до реабілітаційного центру на підставі акту працівника ОВС України. Під час прийому неповнолітнього, були присутні працівники КЗ ЦСПРД Южноукраїнської міської ради, мед працівник та директор служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради ОСОБА_7 . Про те, що неповнолітній вживав спиртні напої відомо лише з акту працівника ОВС, про що зробив запис ОСОБА_7 . На даний час неповнолітній перебуває в КЗ ЦСПРД Южноукраїнської міської ради в групі «денного перебування», він сам виявив бажання залишитися. ОСОБА_8 надала згоду на його проживання в КЗ ЦСПРД Южноукраїнської міської ради.

? В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , суду пояснив, що працює лікарем КНП «ЮМБЛ» Южноукраїнської міської ради, неповнолітнього було доставлено, швидкою, до приймального відділення лікарні, коли він чергував. Про те, що неповнолітній вживав спиртні напої медичного підтвердження не має, окрім слів пацієнта. Після того, як він оглянув неповнолітнього, його забрали працівники поліції.

11.02.2021 року в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що про те, як саме проводив огляд неповнолітнього, лікар ОСОБА_9 , вона дізналася лише тепер. На передодні, лікар ОСОБА_9 пояснював, що неповнолітнього забрали родичі, вона була впевнена, що неповнолітнього забрали батьки. Проте, що доставленого неповнолітнього з лікарні було лікарем передано працівникам поліції їй стало відо лише в судовому засіданні. Запевнила суд що надалі візьме під особисстий контроль незахищених пацієнтів.

11.02.2021 року в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , суду пояснила, що працює начальником служби у правах дітей Южноукраїнської міської ради. Про те, що неповнолітній перебував у стані сп`яніння під підтверджень не має, це зі слів працівників поліції. Протоколи та акти медичного обстеження складав не він. 08.12.2020 року о 00.30 годині неповнолітній ОСОБА_2 змушений був прийняти без документів, мати не могла його забрати, прийняв на підставі акту праціника ОВС. На даний час неповнолітній проживає в КЗ ЦСПРД Южноукраїнської міської ради на підставі заяви матері.

В судове засідання жодного разу не з`явилася поліцейська Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області Шендрик А.М., причину неявки суду не повідомляла, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Суд направляв на ім`я начальника Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській област, в якому переконливо просив забезпечети явку працівника поліції. Явку працівника поліції Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області начальником забезпечено не було.

Суд тривалий час розглядав справу із - за неявки поліцейська Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області Шендрик А.М. та начальником служби у правах дітей Южноукраїнської міської ради.

При розгляді даної справи було встановлено грубе порушення прав неповнолітнього на його матері як законного представника.

Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може була накладене на правопорушника, не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення. Отже, строк накладення на ОСОБА_3 , адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП сплив, тому на неї не може бути накладене адміністративне стягнення, а адміністративна справа підлягає закриттю, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 38, 247, 283, 284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП - закрити, у звязку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 1 ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.І. Волкова