Провадження № 3/127/7707/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2021 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

15.09.2021 о 23.00 год. по вул. Ватутіна, 23 в м. Вінниці ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «Заз», д.н. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 в судовому засіданні відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не заперечувала. Однак, надаючи пояснення щодо обставин вчинення правопорушення, ОСОБА_1 в судовому засіданні зауважила, що зранку вона посварилась з чоловіком і поїхала на роботу, де випила пляшечку Фраголіно. Вона нікуди не мала їхати, але ввечері зателефонували, що захворіла дитина, тому вона була змушена поїхати додому.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Надані суду матеріали свідчать, що вони оформлені відносно ОСОБА_2 . Разом з тим, під час встановлення анкетних даних особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд встановив, що 14.05.2016 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладений шлюб у зв`язку з чим ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_4 (актовий запис № 3 від 14.05.2016). В подальшому ОСОБА_2 у зв`язку зі зміною прізвища після реєстрації шлюбу отримала паспорт на прізвище ОСОБА_5 (паспорт НОМЕР_2 ). Разом з тим, під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення остання надала посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_2 ( НОМЕР_3 ). Саме тому суд вважає, що в подальшому в тексті судового рішення слід зазначати, що до адміністративної відповідальності притягується ОСОБА_1 .

З диспозиції статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності в діянні ОСОБА_1 складу зазначеного вище правопорушення, суд вважає за доцільне зауважити таке.

В матеріалах справи наявний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі Акт), згідно з яким ОСОБА_2 перебувала у стані алкогольного сп`яніння 1,14 ‰. До зазначеного Акту також надані результати огляду ОСОБА_2 за допомогою газоаналізатора Drager, результати якого узгоджуються з наведеним Актом.

ОСОБА_1 в судовому засіданні результати проведеного огляду не оспорювала. При цьому суд вважає за доцільне зауважити таке.

Згідно з реченням першим частини другої статті 266 КпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Слід зауважити, що процедура такого огляду регламентована реченням другим частини другої статті 266 КпАП, зі змісту якого випливає, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Відповідно до приписів реченням третього частини другої статті 266 КпАП матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, реченням першим частини третьої статті 266 КпАП визначено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

В судовому засіданні суд встановив, що ОСОБА_1 пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів. Об`єктивні дані, які б свідчили, що порядок проведення огляду був недотриманий, суду не надані. Тому суд вважає, що правові підстави для визнання результатів огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, за результатами якого складений Акт, відповідно до приписів частини п`ятої статті 266 КпАП відсутні.

Отже, суд вважає, що дії ОСОБА_1 за зазначеним фактом охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, за ознаками керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 в судовому засіданні посилалась на те, що вона була змушена сісти за кермо напідпитку у зв`язку з тим, що захворіла дитина. Оцінюючи зазначені доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Відповідно до статті 18 КпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

ОСОБА_1 жодного доказу на підтвердження обставин, на які вона посилалась як на підставу для її звільнення від відповідальності не надала. Також ОСОБА_1 в судовому засіданні не заявила відповідного клопотання про витребування відповідних доказів у разі наявності труднощів у їх наданні. Саме тому доводи ОСОБА_1 щодо наявності в її діях ознак крайньої необхідності суд оцінює критично.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та попередження вчинення ним нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд враховує таке.

Згідно з наданими суду матеріалами ОСОБА_1 була притягнута 15.09.2021 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 121 КпАП.

Слід при цьому зауважити, що санкція закону, яким встановлена адміністративна відповідальність за вчинене ОСОБА_1 правопорушення, є безальтернативною, тобто передбачає стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом. Саме тому суд вважає за доцільне з метою попередження вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 130, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: