КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/4134/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Ящук Т.І., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Цибульського В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, і застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, вважаючи його необґрунтованим, постановленим без з`ясування всіх обставин справи, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року; скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що він не є суб`єктом, що здійснює господарську діяльність у закладі кальян-бар « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та посадовою особою цього закладу, відповідальною за його діяльність. Вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на наявні в матеріалах справи копії ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, виданої ФОП ОСОБА_2 .

Одночасно в апеляційній скарзі поставлено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року, з огляду на те, що копію постанови він не отримував, а ознайомився зі змістом лише 27 липня 2021 року.

Вислухавши ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Цибульського В.В., які підтримали клопотання про поновлення строку, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Відповідно до положень ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову винесено судом 13 липня 2021 року в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

27 липня 2021 року адвокат Цибульський В.В. звертався до суду з заявами про надання копії судового рішення та ознайомлення з матеріалами справи.

Відповідно до розписки, копію постанови від 13 липня 2021 року адвокат Цибульський В.В. отримав 27 липня 2021 року (а.с. 26).

Отже, матеріали справи не містять даних на спростовування доводів, викладених в апеляційній скарзі, щодо дати отримання копії постанови суду та пропуску у зв`язку з цим строку на апеляційне оскарження.

З огляду на викладене, з метою забезпечення права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на апеляційне оскарження судового рішення, вважаю за можливе клопотання про поновлення строку задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Цибульський В.В. підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили її задовольнити, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За положеннями ч.7 ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Однак, при розгляді даної справи суддя всупереч вищевказаних вимог закону, не вжив достатніх заходів для належної перевірки обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не надавши належну та об`єктивну оцінку поясненням та запереченням ОСОБА_1 , внаслідок чого було неправильно застосовано матеріальний закон, та прийняв рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2», з відповідними змінами до доповненнями, на усій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 389774 від 30.04.2021 року, ОСОБА_1 30 квітня 2021 року о 20 год. 40 хв., перебуваючи на посаді керуючого кальян-баром «ІНФОРМАЦІЯ_3», приймав відвідувачів у вказаному закладі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, чим порушив вимоги пп.1 п.3-5 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно з ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Згідно з пп.1 п.3-5 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на території регіонів, на яких установлений "червоний" рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, забороняється: приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос і закладів громадського харчування в аеропортах.

Тобто, вказаною Постановою до суб`єктів зазначеної заборони віднесено не будь-яких осіб, а лише суб`єктів господарювання, якими згідно Господарського кодексу України є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він не є суб`єктом, що здійснює господарську діяльність у закладі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та посадовою особою цього закладу, відповідальною за його діяльність.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, виданої терміном дії з 04.02.2021 року до 04.02.2022 року, суб`єктом господарювання є Фізична особа- підприємець ОСОБА_2 , адреса місця торгівлі: АДРЕСА_2 .

Крім того, згідно з копією ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, виданої терміном дії з 04.02.2021 року до 04.02.2022 року, суб`єктом господарювання є Фізична особа- підприємець ОСОБА_2 , адреса місця торгівлі: АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 є фізичною особою - підприємцем, який здійснює діяльність з надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна ( основний), а також з роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування напоями та тютюновими виробами, обслуговування напоями, діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування.

При цьому матеріали справи не містять інших доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, який здійснює відповідну діяльність в кальян-барі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, (згідно протоколу), або перебуває у трудових відносинах із суб`єктом господарювання та є відповідальним за діяльність закладу, а відтак він не може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Оскільки ОСОБА_1 не є суб`єктом господарської діяльності кальян-бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, матеріали справи не містять належних доказів, що ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах із суб`єктом господарювання та відповідає за діяльність закладу і дотримання у закладі карантинних обмежень, визначених пп.1 п.3-5 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», у суду першої інстанції були відсутні підстави для притягнення його до відповідальності за ст. 44-3 КУпАП на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №389774 від 30.04.2021.

Однак, суд першої інстанції наведені порушення не перевірив, фактичні обставини не з`ясував, обґрунтовуючи своє рішення, формально послався на докази без належного їх дослідження та оцінки у розумінні ст. ст. 251, 252 КУпАП, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність у його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, є обґрунтованими; постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Т.І. Ящук