ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4478/21 Номер провадження 33/814/579/21Головуючий у 1-й інстанції Куліш Ю. В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Гончаренка Олександра Васильовича на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 02 вересня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 02 вересня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 454 грн. в дохід держави.

Згідно з постановою судді, 14.08.2021 року о 01 год. 01 хв. в м. Полтава по вул. Маршала Бірюзова, 54 гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим повторно протягом року вчинив правопорушення, до адміністративної відповідності притягався за ч. 1 ст. 130 КУпАП 29.01.2021 року та порушив п. 2.5 «Правил дорожнього руху», вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою, представник ОСОБА_1 адвокат Гончаренко О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі за ч.2ст. 130 КУпАП закрити.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю обставин, які зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення із записами з бодікамер працівників поліції та дійсному перебігу подій, які мали місце під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Наголошує на порушенні прав підзахисного, якому не було роз`яснено його права, мало місце застосування працівниками поліції протиправних заходів, із застосуванням спеціальних засобів, протоколи допиту свідків мають дописки, а відтак викликають сумніви як докази.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про можливість розгляду у відсутність притягнутого до відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Гончаренко О.В., який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та повторно не явився в судове засідання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що в попереднє судове засідання ні притягнута до адміністративної відповідальності особа, ні його захисник не з`явились, про причини своєї неявки суду нічого не повідомили. При цьому, згідно до рекомендованого повідомлення про вручення судової повістки, адвокат Гончаренко О.В. особисто отримав судову повістку.

В своїй заяві від 20.10.2021 про перенесення судового засідання, ОСОБА_2 посилається на те, шо він як захисник буде задіяний в іншому судовому засіданні, тому не має змоги бути присутнім при розгляді апеляції в інтересах ОСОБА_1 .

Між тим, будь-яких доказів про свою участь в іншому судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційному суду не надає, навіть не повідомляє саму конкретну справу, участь в якій унеможливлює його присутність в судовому засіданні по даній справі.

Відповідно до положень п.7 ч.2 ст.129 Конституції України однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховним Судом в п.34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25 січня 2019 року №194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

З метою забезпечення своєчасного розгляду справи, суд визнає можливим відповідно до ст. 268 КУпАП проведення судового розгляду у відсутність правопорушника та його адвоката, на підставі документів, наявних в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення , за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами є протокол у справі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 146804 від 14.08.2021 року, згідно якого водій ОСОБА_1 мав зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння, пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, направлення на огляд до медичного закладу, від проходження якого водій відмовився, записи з бодікамер працівників поліції ВІ 00157 та ВІ 0060 та з відеореєстратора патрульного автомобіля.

При перевірці доводів апеляційної скарги, апеляційним судом були переглянуті всі приєднані до справи відео файли.

Так, перший файл з відео реєстратора патрульного автомобіля містить перебіг подій, пов`язаних з намаганням працівників поліції наздогнати та зупинити автомобіль «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого не відреагував на вимогу зупинитися та продовжував рухатись на значній швидкості, що призвело до його переслідування. Після того, як вказаний автомобіль був наздогнаний працівниками поліції, а його водій не виконав вимоги останніх, до нього були застосовані спеціальні заходи, в тому числі були одягнуті браслети.

Під час спілкування з водієм у поліцейських виникла підозра щодо перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а в разі незгоди в медичному закладі, на що водій не погодився в присутності двох свідків.

Вказані обставини відповідають відеозаписам, на яких зображено, що водій дійсно має зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння та агресивно себе поводить.

Наступні записи нагрудних бодікамер містять інформацію про те, що працівниками поліції були запрошені двоє свідків, в присутності яких працівники поліції пропонували водію пройти огляд на стан сп`яніння та встановлювали його особу за допомогою посвідчення водія та в присутності його дружини.

Як слідує з направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного сп`яніння від 14.08.2021 року, складеного о 01 год. 40 хв., ОСОБА_1 від отримання вказаного направлення та від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , про що маються їх підписи.

Вказані події також відображені на записах з нагрудних камер працівників поліції, що спростовує твердження апелянта про невідповідність обставин, зазначених працівниками поліції в протоколі, дійсному перебігу подій, зафіксованих на нагрудних відеокамерах.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП суд всебічно, повно та об`єктивно встановив обставини по справі та дійшов вірного висновку про узгодженість дій працівників поліції з вимогами Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а також з положенням ст. 266 КУпАП та правильність кваліфікації дій водія ОСОБА_1 ознакам ч.2 ст. 130 КУпАП, враховуючи повторне протягом року керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують вищевказані висновку суду та не містять доказів обставин, які в розумінні ст. 247 КУпАП є підставами для закриття провадження у справі.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями статті 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як вже зазначено вище адміністративна відповідальністьза ст.130 КУпАП настає вразі якщо особа керувала транспортним засобом і вже надалі за наявності обґрунтованої підозри про перебування у стані алкогольного сп`яніння, відмовилась від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

В даному випадку, при встановленні винуватості водія ОСОБА_1 судом були взяті до уваги та оцінені належним чином зібрані по справі докази, з дотриманням принципу «поза всяким сумнівом», що спростовує твердження апелянта про відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу та події правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП.

За вказаних обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гончаренка Олександра Васильовича залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 02 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна