Номер провадження: 33/813/1288/21
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л.В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Громік Р.Д., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2020 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн на користь держави України. Стягнено з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок на користь держави України.

Не погодившись з даною постановою, 13 вересня 2021 року адвокат Бобрешова С.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу засобами поштового зв`язку, в якій просить постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2020 року скасувати, а справу закрити.

Крім того апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2020 року, мотивуючи тим, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно апелянта працівниками поліції було допущено формальний підхід у роз`ясненні його прав та обов`язків, а будучи юридично необізнаним ОСОБА_1 не знав про те, що після того, як відносно нього було складено протокол у суді буде здійснюватися розгляд справи. Додатково апелянт зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд даної справи та про отримання копії оскаржуваної постанови. Оскаржувану постанову судді апелянт отримав 03 вересня 2021 року.

Вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, за наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Зі змісту клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження випливає, що причини пропуску строку на подання апеляційної скарги є необґрунтовані, виходячи з такого.

По-перше, як вбачається з матеріалів справи, 28 вересня 2020 року апелянт отримав другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується його підписом, в якому ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться 30 жовтня 2020 року о 10 год. 00 хв. у Приморському районному суді м. Одеси.

Відповідно посилання апелянта на те, що будучи юридично необізнаним ОСОБА_1 не знав про те, що після того як відносно нього було складено протокол, у суді буде здійснюватися розгляд справи, є безпідставним.

По-друге, 20 серпня 2021 року апелянт ознайомився з матеріалами справи, проте лише 13 вересня 2021 року адвокат Бобрешова С.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу засобами поштового зв`язку.

Так, фактично апелянт ознайомився з оскаржуваною постановою судді ще 20 серпня 2021 року, а отримав його лише 03 вересня 2021 року.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, скаржник ознайомився з матеріалами справи 20 серпня 2021 року, однак лише 13 вересня 2021 року подав апеляційну скаргу, тобто з пропуском десятиденного процесуального строку навіть з моменту ознайомлення з матеріалами справи.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Також в рішенні «Пономарьов проти України» суд звернув увагу на те, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. При цьому під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

У зв`язку з викладеним, а саме ознайомленням апелянта з матеріалами справи 20 серпня 2021 року, суд дійшов висновку, що поважні прочини поновлення строку на апеляційне оскарження відсутні, тому немає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2020 року та апеляційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись ст.ст. 289, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2020 року відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП повернути особі, яка її подала, разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Копію постанови та апеляційну скаргу, разом з усіма доданими до неї матеріалами негайно надіслати особі, яка її подала.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік