ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 р. Суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області Янжула О.С., секретар Котова Н.С. за участю ОСОБА_1 , захисника адвоката Гончаренка О.О. розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшла від ВП №1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянки України, працюючої продавцем ФОП « ОСОБА_2 », проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

28 серпня 2021 року о 03.00 годині у м. Марганець на автодорозі Т-04-35, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем LIFAN 320, днз. НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони вул. Острів в бік м. Марганця, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою не реагувала на її зміну, у темний час доби, в умовах недостатньої видимості не вибрала безпечну швидкість, не вчинила заходів після засліплення зустрічним ТЗ скоїла з`їзд з дороги та наїзд на каміння, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Крім того, 28 серпня 2021 року о 03.15 годині у м. Марганець на автодорозі Т-04-35, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом LIFAN 320, днз. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови) від проходження медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці, за допомогою газоаналізатора «ALKOTEST DRAGER №6810» та проведення такого огляду в медичному закладі відмовилась під відеофіксацію, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР України та скоїла правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснені її права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та зміст ст. 63 Конституції України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину не визнала та пояснила, що того дня вона разом зі своєю дитиною їхали в бік м. Марганець. Була засліплена зустрічним автомобілем, злякалася та з`їхала з дороги. Ніякого ДТП вона не вчиняла, автомобіль вона предбала вже з пошкодженнями. Після чого, вона пішла в кафе за допомогою, якийсь чоловік викликав працівників поліції. На неї був складений протокол за ДТП, також запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці, на що вона відмовилась та просила відвести її до лікарні. На що працівники поліції їй відмовили. У своїх письмових поясненнях вона не вказувала, що напередодні вживала алкогольні напої, на її думку ця фраза була дописана працівником поліції вже після підписання нею документу. Просила суд закрити провадження у справі, захисником подано письмові клопотання про закриття провадження у справі.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердив, що 28 серпня 2021 року надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що на вул. Дамба№4 автомобіль з`їхав з дамби, травмованих немає, в автомобілі знаходились жінка та дитина. Приїхавши на місце ДТП, ним та його напарником було складено адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 по ст. 124 КУпАП та ч.1 ст. 130 КУпАП. Письмові пояснення у ОСОБА_1 відбирав працівник поліції Єрохін Д.О.. Підтверджує, що ОСОБА_1 перебувала з явними ознаками алкогольного сп`яніння, повідомляла їм, що випила пляшку пива. Ними було запропоновано пройти огляд на місці, на що ОСОБА_4 відмовилась, потім запропоновано проїхати до лікарні, на що Чугай також відмовилась, вимагала відвести її на огляд до м. Дніпра або Києва.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив, що 28 серпня 2021 року відбулась ДТП за участю водія ОСОБА_1 , яка керуючи транспортним засобом не впоралася з керуванням та з`їхала з дамби. Ним та його напарником складені протоколи та відібрані пояснення. ОСОБА_1 сама говорила, що випила 0,5 л. пива, їхала зі свята. З письмовими поясненнями вона ознайомлена під підпис, ніякі доповнення та зауваження ніким не вносились. Оскільки ОСОБА_1 перебувала з явними ознаками алкогольного спяніння, їй було запропоновано пройти алкотест на місці або у лікарні, на що вона відмовилась під відеозапис, хотіла поїхати на огляд до м. Дніпра.

Вислухавши ОСОБА_1 , свідків, дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозапис, дійшов висновку, що остання вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП так, як вина її підтверджується дослідженими доказами.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція статті 124 КУпАП передбачає нормативне правило наступного змісту: «адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна».

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП передбачає нормативне правило наступного змісту: «адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Отже, необхідною умовою для застосування до порушника відповідальності, передбаченої вищевказаною статтею є, зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про порушення викладених вище вимог.

Санкція ч.1 ст.124 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно п.2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Пункт 7 розділу 1 вказаної Інструкції передбачає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ч.4 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Положеннями п.п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 отримувала посвідчення водія НОМЕР_2 , яке вилучене працівниками поліції.

Відповідно до правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Таким чином, ОСОБА_1 на момент вчинення правопорушення мала посвідчення водія та набула спеціального права на керування транспортними засобами, а тому відносно неї застосовується адміністративне стягнення передбачене санкцією ч.1ст.130 КУпАП, що стосується водіїв.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 по ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення ААБ №086065 від 28.08.2021 року, в якому зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП; протоколом про адміністративне правопорушення ААБ №086016 від 28.08.2021 року, в якому зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП; схемою ДТП, що відбулась 28.08.2021 року, з якою водій ОСОБА_1 ознайомлена під підпис, зауважень чи доповнень з її боку не зазначено, фотознімками місця ДТП, долученими до матеріалів адміністративної справи, Направленням на огляд особи з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 28.08.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 від проходження огляду відмовилась, Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого, ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду, письмовими поясненнями самої ОСОБА_1 , в яких вона зазначає, що була засліплена зустрічним автомобілем, об`їжджаючи ями з`їхала з трави та її машина потрапила у кювет, напередодні вживала алкогольні напої в об`ємі 0,5 л., а також відеоматеріалом, оглянутим у судовому засіданні, яким підтверджується, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом скоїла ДТП, пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, на місці чи у медичному закладі відмовилась.

Аналізуючи докази по справі, дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Невизнання вини ОСОБА_1 суд розцінює як намагання уникнути адміністративного стягнення або пом`якшення його.

Клопотання захисника про закриття провадження у справі по ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки на відеозаписі з нагрудних камер відсутні пропозиції поліцейського пройти медогляд у медичному закладі, задоволенню не підлягає, оскільки викладені у клопотанні факти спростовуються відеозаписом, оглянутим у судовому засіданні. Клопотання захисника про закриття провадження у справі по ст.124 КУпАП, оскільки дорога по якій їхала ОСОБА_1 перебуває в аварійному стані та на ній маються вибоїни, а факт самого ДТП це припущення поліцейського, також задоволенню не підлягає, оскільки дані обставини нічим не підтверджуються і є суб`єктивним баченням захисника Гончаренка О.О., що розцінюється судом як спосіб захисту.

Відповідно до вимог ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 - не встановлено.

Обставиною, що обтяжує відповідальність ОСОБА_1 - є вчинення правопорушення в стані сп`яніння.

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно ст.36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

З урахуванням викладеного вважаю за необхідне накласти на правопорушницю адміністративне стягнення за правилами передбаченими ст. 36 КУпАП, тобто, в межах санкції статті, яка передбачає стягнення за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Вирішуючи питання про те, яке стягнення слід призначити ОСОБА_1 за вчинені нею правопорушення, суд враховує, що вона у скоєному не розкаялася, відношення ОСОБА_1 до вчиненого, яке полягає у безвідповідальному відношенні до керування джерелом підвищеної небезпеки, характер вчиненого правопорушення, особливу, підвищену суспільну небезпеку, яку становлять водії, що керують транспортними засобами у стані сп`яніння та негативні наслідки від цього, особу ОСОБА_1 , всі обставини справи в їх сукупності, вважаю, що до неї слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що буде необхідним для її виправлення та достатнім для виконання завдань КУпАП.

Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворішого стягнення, відсутні.

Згідно з Перехідними положеннями Податкового кодексу України (пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Таким чином, для розрахунку розміру штрафу по адміністративному стягненню суд за один неоподатковуваний мінімум доходів громадян приймає суму в розмірі 17 гривень.

Такої ж позиції дотримався Верховний Суд України під час винесення постанови від 01 жовтня 2015 року по справі №5-154кс15, що перебувала на розгляді судової палати у кримінальних справах цього суду.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст.24, ст.40-1 , ст. 124, ч.1 ст. 130, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накласти стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

В задоволенні клопотань захисника Гончаренка О.О. про закриття провадження у справі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Штраф повинен бути сплачений згідно зі ст.307 КУпАП протягом 15 днів від дня вручення (отримання) постанови за справою про адміністративне правопорушення в установу банку.

Копія платіжного документу подається до суду.

Своєчасно несплачений штраф буде примусово стягнутий із заробітної плати чи іншого заробітку, пенсії або стипендії відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП в разі несвоєчасного сплачення штрафу і виконання постанови в примусовому порядку, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП, витрати на облік зазначеного правопорушення. Розмір витрат визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: О. С. Янжула