Справа № 466/9590/20 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 33/811/318/21 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

з участю особи, яку притягнуто до адміністративної

відповідальності - ОСОБА_1

представника -адвоката Сірого А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 09 лютого 2021 року,

встановив :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 09.02.2021 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, з незакінченою вищою освітою, РНОКПП НОМЕР_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454,00 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 29.11.2020 о 00.30 год. керував автомобілем марки Форд д.н.з. НОМЕР_2 , на вул. Львівська, 1а в смт. Брюховичі у м. Львові, з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини роту, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову судді Бобеляк Р. В. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю доказів наявності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Апелянт вважає постанову помилковою, оскільки відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення від 29.11.2020 року серії ДПР18 №526350, не відповідають дійсності.

Свої вимоги мотивує тим, що 29.11.2020 року алкогольних напоїв не вживав, на пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, а лише не мав можливості чітко висловити свою позицію через перебивання та тиск співробітників поліції. Вважає, що результати тесту на вміст алкоголю, проведеного працівниками УПП, одержані з порушенням вимог чинного законодавства, а тому не є доказами. Звертає увагу, що згідно з результатами обстеження у медичному закладі 8-ій МКЛ м. Львова слідів алкогольного сп`яніння в нього не виявлено. Суд не допитав свідків та співробітників поліції, а отже не перевірив жодного доказу якими ґрунтував своє рішення щодо визнання його винуватості

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника про задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає і у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

У постанові суду першої інстанції суддя підставно вказав, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення правил дорожнього руху, тобто вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №526350 від 29.11.2020;

- відеодиском, який оглянуто в судовому засіданні, та з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які наявні в матеріалах справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим, при накладенні адміністративного стягнення, суддею в повній мірі враховані положення ст. 33 КУпАП.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 просив передати його на поруки трудовому колективу, оскільки робота водія є його основним джерелом заробітку. Наполягав, що при розмові з працівниками поліції розгубився, його права були не в повній мірі роз`ясненні поліцейськими, вини у скоєному він не визнає. У апеляційній скарзі помилково зазначив про 8 МЛК м. Львова, там медичний огляд не проходив. У суді першої інстанції про місце праці не запитували, а тому нічого тоді не повідомив. Просить передати його на поруки трудовому колективу.

Отже, при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП повно та всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі, а також суду апеляційної інстанції не було надано вмотивованих доказів для передачі правопорушника на поруки трудовому колективу.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 09 лютого 2021 року, в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду А.В. Белена