ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/8130/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2021 р. дя Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О.Ф., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

27 серпня 2021 року о 18 год. 50 год. по автодорозі м. Київ, 2-й км Бориспільського шосе, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «BMW», д.н.з. НОМЕР_2 не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «VOLVO S80» д.н.з НОМЕР_3 , що рухався попереду (водій ОСОБА_2 ), внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1.13.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - Чепенко О.О. вину у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, не визнала та просила закрити провадження відносно ОСОБА_1 , за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Наголошувала на тому, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, про які викладено у протоколі, з огляду на те, що ОСОБА_1 , рухався по Бориспільському шосе в напрямку м. Борисполя у лівій смузі автомагістралі, при чому жодних обставин, які ускладнювали б рух він не спостерігав. Швидкість руху по автомагістралі у самій лівій смузі дозволяється відповідно до п. 12.6 пп. ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1-не більше 130 км/год. Отже, оскільки ДТП сталося на 2-му км. автомагістралі, то швидкість з якою він рухався не перевищувала 100 км/год. Тим більше ОСОБА_1 бачив попереду себе ТЗ VOLVO S80 з номерним знаком НОМЕР_3 . Проте, хто рухався перед ТЗ VOLVO S80 йому не було видно, тим більше, як пізніше вияснилось, стоячої перешкоди ТЗ DAEWOO LANOS.

Згідно показів водія ТЗ VOLVO S80 ОСОБА_2 , вбачається, що коли він рухався у крайній лівій смузі то спереду несподівано побачив перешкоду у вигляді ТЗ DAEWOO LANOS НОМЕР_4 , який або там вже стояв або тільки зупинився. З невідомих причин, він заздалегідь не помітив стоячій автомобіля і не розрахував швидкості, тому для уникнення зіткнення із ТЗ DAEWOO LANOS, водій ТЗ VOLVO S80 ОСОБА_2 застосував екстрене гальмування, та ввімкнув аварійні сигнали, намагаючись продовжувати рух, та об`їхати перешкоду з правої сторони. Однак, раптово водій ТЗ VOLVO S80, за яким я їхав, різко застосував надмірне екстрене аварійне гальмування, скеровуючи свій автомобіль вправо з напрямком в бік дороги другої смуги. ОСОБА_1 негайно, вжив заходів для зменшення швидкості, щоб уникнути зіткнення і також, почав екстрено гальмувати, та побачив попереду перешкоду у вигляди стоячого ТЗ DAEWOO LANOS, і поруч, як виявилось, водія цього транспортного засобу. Для уникнення наїзду та щоб запобігти фізичного травмування водія ТЗ DAEWOO LANOS ОСОБА_1 довелося застосувати маневр ухилення вправо від перешкоди, для чого мені довелося відпустити гальма, закінчити маневр, (при цьому не створити аварійної ситуації транспортним засобом, які рухались з боку другої смуги) та знову продовжити екстрене аварійне гальмування, через що йому не вистачило часу для повної зупинки свого ТЗ BMW, без створення дорожньо-транспортної пригоди. Отже, аби не створити ще більш критичну ситуацію та, в результаті чого змушений був нанести механічні пошкодження ТЗ VOLVO S80 та своєму ТЗ BMW. ДТП сталося виключно по причині того, що водій ТЗ DAEWOO LANOS створив перешкоду у лівій смузі автомагістралі, де дозволена швидкість до 130 км/год., крім того, водій ТЗ VOLVO S80 ОСОБА_2 їхав попереду мене и повинен був зреагувати, та заздалегідь вибрати безпечну швидкість, або загальмувати раніше, але з якоїсь причини не встиг цього зробити, і вже різко, перед самою перешкодою застосував екстрене гальмування, що також створило для мене аварійну ситуацію. На думку захисника, водій ТЗ DAEWOO LANOS з номерним знаком НОМЕР_4 , створив перешкоду, зупинившись в лівій смузі порушуючи вимоги п. 27.2 ПДР, не вживши заходів щоб прибрати автомобіль за межі проїзної частини праворуч та навіть не встановив відповідно п. 9.10 знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар.

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Як роз`яснено в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Зокрема, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим, погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, не дивлячись на повне невизнання своєї види водієм ОСОБА_1 , його вина повністю підтверджується доказами, наявними у справі про адміністративне правопорушення, а саме даними, що містяться в:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 215258, в якому, відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, у графі «дата, час, місце вчинення і суть вчиненого адміністративного правопорушення» викладена суть адміністративного правопорушення, яка відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ст. 124 КУпАП, за якою складено протокол.

- схемі дорожньо-транспортної пригоди, яка на момент її складання без будь-яких зауважень була підписана усіма учасника, у т.ч. й ОСОБА_1 ;

- поясненнях водія «VOLVO S80» д.н.з НОМЕР_3 , що рухався попереду (водій ОСОБА_2 ), долучених до протоколу про адміністративне правопорушення та підтриманих у ході судового розгляду, з яких вбачається, що пояснення ОСОБА_1 не відповідають дійсності та матеріалам справи,

Суд приймає в даному випадку до уваги як належні пояснення водія ОСОБА_2 щодо обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди, оскільки ці пояснення узгоджуються з наведеними вище матеріалами справи, локалізацією пошкоджень автомобілів, а пояснення ОСОБА_1 не відповідають механізму пошкоджень автомобілів та не узгоджуються з матеріалами справи в їх сукупності.

Відповідальність за ст. 124 КпАП України передбачена у зв`язку з порушенням учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до вимог п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до вимог п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Судом об`єктивно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 12.1, 13.1 ПДР та у його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного, суд вважає, що вина ОСОБА_1 є доведеною та його дії вірно кваліфіковані за ст. 124 КУпАП, як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують і пом`якшують відповідальність.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу, який притягається до відповідальності, майновий та сімейний стан, який раніше до адміністративної відповідальності не притягався, відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнути до адміністративної відповідальності, застосувавши до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на день розгляду справи складає 850 грн., яке за своїм видом і розміром буде відповідати ступеню вини, необхідним та достатнім для виховання правопорушника та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Крім того, положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з нього підлягає стягненню судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення, що на день розгляду справи становить 454,00 грн. на користь держави.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 124, 251, 283, 284, 285 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнути його до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 850,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 454,00 грн. на користь держави.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Дарницький районний суд м. Києва, особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Штраф має бути сплачено добровільно не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу після набрання нею законної сили, а у разі оскарження постанови, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу в вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна у порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 308 КпАП України, у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та витрати на облік правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя: