справа № 208/7822/21
№ провадження 3/208/3204/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 вересня 2021 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Івченко Т.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 13.08.2005 року, Заводським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2ч.1 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 723401 від 19.08.2021 року, -

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 723401 від 19.08.2021 року, слідує, що 19.08.2021 року приблизно об 11:00 годині, ОСОБА_2 знаходився у квартирі свого батька, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив насильство в сім`ї відносно свого батька ОСОБА_3 , 1956 року народження, психологічного та фізичного характеру, а саме: намагався вдарити, штовхав та ображав його словесно, своїми діями наніс йому психологічну шкоду, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.173-2ч.1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину не визнав та пояснив, що 19.08.2021 року приблизно об 11.00 годині він спав у квартирі батька та матері, за адресою АДРЕСА_1 , на не 27 як вказано у протоколі, його розбудили працівники поліції та повідомили, що нібито він побив батька. Він пояснив працівникам поліції що він нікого не бив, але не зважаючи на це, вони склали протокол. Коли працівники поліції відбирали ц нього пояснення він їм пояснив, що вважає батька психологічно хворою людиною, бо він зловживає спиртними напоями, виносить з дому речі, набрався кредитів, які погашає родина, коли його довго немає вдома, він його шукає в місті, та п`яного приводить додому, неодноразово батько падав у стані алкогольного сп`яніння та забивав собі різні частини тіла, взагалі він вважає, що батько потребує сторонньої допомоги, бо горілка його до добра не доведе. Більш того батько вже неодноразово викликав поліцію, та був попереджений за хибні виклики. Мати також намагається протистояти п`янкам батька, але він нікого не слухає. Тому винним себе не вважає, оскільки ніякого насильства проти свого батька не чинив, а те. Що він йому не дає пиячити та всіляко цьому перешкоджає не є порушенням, на підставі цього просить провадження по справі закрити, бо ніякого порушення не вчиняв.

Потерпілий в судовому засіданні пояснив, що він мешкає разом з дружиною та сином за адресою: АДРЕСА_1 , чому в протоколі вказана невірно квартира він не знаю, бо в поясненнях вказано вірно. Викликав поліцію бо в нього дружина забрала картку для виплат та паспорт, постійно його ображає, а син забирає його особисті речі, тому він викликав поліцію щоб їх притягли до відповідальності.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона разом з чоловіком та сином мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в той день 19.08.2021 року вона з донькою та чоловіком пішли в ЦНАП з приводу нарахування субсидії, а син ОСОБА_5 залишився вдома спати, коли вона повернулася то побачила наряд поліції який приїхав до них додому начебто з приводу побиття її чоловіка сином. Хоча працівники поліції не навели жодного доказу що син побив чоловіка, оскільки син його ніколи не бив, в протоколі написане все неправда, навпаки син завжди його приводить п`яного додому, відшукує по різним наливайкам та тягне додому. Це можуть підтвердити усі сусіди в будинку, що син ніколи батька не бив. А чоловік будучи завжди у п`яному вигляді не одноразово падав та розбивав собі руки, ноги, коліна, обличчя.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_4 , дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Згідно п. 3 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З матеріалів справи, зокрема з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 723401 від 19.08.2021 року, заяви потерпілого ОСОБА_3 від 19.08.2021 року випливає, що 19.08.2021 року приблизно об 11:00 годині, ОСОБА_2 знаходився у квартирі свого батька, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив насильство в сім`ї відносно свого батька ОСОБА_3 , 1956 року народження, психологічного та фізичного характеру, а саме: намагався вдарити, штовхав та ображав його словесно, своїми діями наніс йому психологічну шкоду.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Виходячи із диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення є настання певних наслідків від вчинення винною особою дій фізичного, психологічного чи економічного характеру по відношенню до потерпілого, а саме: завдання чи ймовірна можливість завдання шкоди фізичному чи психологічному здоров`ю особи, відносно якої вчинені такі дії. Таким чином, законодавцем встановлено, що відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 173-2 КУпАП наступає за психологічне насильство, яке могло завдати або завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

При цьому, зі змісту диспозиції ч. 1ст. 173-2 КУпАП вбачається, що не кожне психологічне насильство може завдати або завдає шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Обов`язок довести, що вчинене психологічне насильство могло завдати або завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого покладається на посадову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення.

Для того, щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством.

Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперераховані ознаки. Ескалація конфлікту може привести до насильства, та не обов`язково завжди приводить.

Разом з тим протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали не свідчать про те, що ОСОБА_2 застосував психологічне або фізичне насильство, яке могло завдати чи завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, оскільки висновки зроблені щодо наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення зроблені лише на підставі показань потерпілої, які особою уповноваженою на складання протоколу могли бути перевірені шляхом опитування дружини потерпілого та його доньки, а також сусідів по площадці де проживає родина.

Дослідивши матеріали справи, судом не встановлено достеменних відомостей, які б свідчили про вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно батька ОСОБА_3 . Конфлікт, який виник у сім`ї з приводу зловживання спиртними напоями потерпілим, виник набагато раніше, а не 19.08.2021 року, і носить спільний характер між усіма членами родини, що підтвердив і потерпілий ОСОБА_3 , свідок, його дружина ОСОБА_4 та їх син ОСОБА_2 , зокрема своїми показаннями як під час складання протоколу так і в судовому засіданні. Доказів, того що в наслідок сварки, хтось із сторін постраждав більше, ніж інший, чи зазнав шкоди, суду не надано. Таким чином характер відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не має ознак притаманних домашньому насильству. Крім того матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_3 було спричинено або могло бути спричинено саме психологічне насильство.

Як вбачається, із протоколу про адміністративне правопорушення, у зазначеному протоколі відсутні свідки, які можуть підтвердити обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не були долучені відеозаписи, що підтверджують вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Працівники поліції при оформленні матеріалів адміністративної справи не долучили до протоколу про адміністративне правопорушення ні одного доказу на підтвердження обставин, зазначених у протоколі.

У свою чергу Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та ст. 94 КПК України, оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив рішення (вирок, постанову, ухвалу).

Приписами ст.62 Конституції України унормовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки подані суду докази не дають підстав для того, щоб зробити категоричний висновок про те, що у діях ОСОБА_2 є склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а суду не надано беззаперечних доказів, які б підтверджували обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення то суд дійшов до переконливих висновків про те, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП потрібно закрити у зв`язку з відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 173-2, 247,251,252,280,283,284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська.

Суддя Івченко Т. П.