Провадження №3/463/2221/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Головатий Р. Я., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника Крамара І.І., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КпАП України,-

в с т а н о в и в:

як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 23.09.2021 ОСОБА_1 , будучи директором середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №29 м.Львова, станом на 23.09.2021 17 год. 30 хв. проводила навчальний процес, однак не забезпечила наявність не менше як 80% працівників документа, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації від COVID-19 (1/2 дози) чи негативний результат тестування методом ПЛР або одужання особи від зазначеної хвороби, чим порушила вимоги ст.30 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», ст.10, 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», пп.15-1 п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236, п.1.2 протокольного рішення обласної комісії з питань ТЕБтаНС від 21.09.2021 та вчинила правопорушення, передбачене ст.44-3 КпАП України.

ОСОБА_1 під час розгляду справи вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, просила провадження у справі закрити з підстав, викладених у письмових поясненнях.

Крім цього, захисник просив звернути увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить прізвища, імені та по батькові посадової особи, яка його склала, а також частину статті 44-3 КпАП України, за якою слід кваліфікувати дії ОСОБА_1 , що не відповідає вимогам ч.1 ст.256 КпАП України до протоколу про адміністративне правопорушення як документа, що засвідчує факт неправомірних дій особи.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її захисника, дослідивши матеріали справи, суддя встановив наступне.

Частиною 1 статті 44-3 КпАП України передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Частиною 2 вказаної статті відповідальність встановлена за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Згідно зі ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 23.09.2021 ОСОБА_1 , будучи директором середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №29 м.Львова, станом на 23.09.2021 17 год. 30 хв. проводила навчальний процес, однак не забезпечила наявність не менше як 80% працівників документа, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації від COVID-19 (1/2 дози) чи негативний результат тестування методом ПЛР або одужання особи від зазначеної хвороби, чим порушила вимоги ст.30 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», ст.10, 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», пп.15-1 п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236, п.1.2 протокольного рішення обласної комісії з питань ТЕБтаНС від 21.09.2021.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» Кабінет Міністрів України відповідно до закону встановлює карантинно-обмежувальні заходи на території виникнення і поширення інфекційних хвороб та уражень людей.

У разі виникнення чи загрози виникнення або поширення особливо небезпечних і небезпечних інфекційних хвороб, масових неінфекційних захворювань (отруєнь), радіаційних уражень населення органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування за поданням відповідних головних державних санітарних лікарів у межах своїх повноважень можуть запроваджувати у встановленому законом порядку на відповідних територіях чи об`єктах особливі умови та режими праці, навчання, пересування і перевезення, спрямовані на запобігання та ліквідацію цих захворювань та уражень.

Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації зобов`язані забезпечувати своєчасне проведення масових профілактичних щеплень, дезінфекційних, дезінсекційних, дератизаційних, інших необхідних санітарних і протиепідемічних заходів.

У разі загрози виникнення або поширення особливо небезпечних і небезпечних інфекційних хвороб, масових неінфекційних захворювань (отруєнь) або радіаційних уражень відповідними головними державними санітарними лікарями на окремих територіях можуть запроваджуватися позачергові профілактичні щеплення, інші санітарні заходи відповідно до закону.

Згідно зі ст.10, 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» основними принципами профілактики інфекційних хвороб є: визнання захисту населення від інфекційних хвороб одним із пріоритетних напрямів діяльності органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування; дотримання підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та громадянами санітарно-гігієнічних та санітарно-протиепідемічних правил і норм при здійсненні будь-яких видів діяльності; комплексність проведення профілактичних, протиепідемічних, соціальних і освітніх заходів, обов`язковість їх фінансування; безоплатність надання медичної допомоги особам, хворим на інфекційні хвороби, у державних і комунальних закладах охорони здоров`я та в державних наукових установах; соціальний захист осіб, які хворіють на інфекційні хвороби чи є бактеріоносіями; державна підтримка відповідних наукових розробок і вітчизняних виробників медичних імунобіологічних препаратів, лікарських і дезінфекційних засобів та виробів медичного призначення, що застосовуються для профілактики, діагностики та лікування інфекційних хвороб.

Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до пп.15-1 п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236, в редакції, чинній станом на 23.09.2021, у разі встановлення «жовтого» рівня епідемічної небезпеки додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 2-2 цієї постанови, забороняється: відвідування закладів освіти здобувачами освіти, крім здобувачів дошкільної освіти, учнів спеціальних закладів освіти та 1-4 класів закладів загальної середньої освіти, а також крім закладів освіти, в яких не менш як 80 відсотків працівників мають документ, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації; або виданий в установленому Міністерством охорони здоров`я порядку документ, що підтверджує отримання однієї дози дводозної вакцини від COVID-19, включеної Всесвітньою організацією охорони здоров`я до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях (далі - документ, що підтверджує отримання однієї дози вакцини); чи міжнародний, внутрішній сертифікат або іноземний сертифікат, що підтверджує вакцинацію від COVID-19 однією дозою дводозної вакцини (жовті сертифікати) або однією дозою однодозної вакцини чи двома дозами дводозної вакцини (зелені сертифікати), які включені Всесвітньою організацією охорони здоров`я до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях, негативний результат тестування методом полімеразної ланцюгової реакції або одужання особи від зазначеної хвороби, чинність якого підтверджена за допомогою Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія).

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що у вину ОСОБА_1 , як директору школи, ставиться проведення навчального процесу, в той час як вищевказаною нормою встановлено обмеження щодо відвідування закладів освіти здобувачами освіти.

Всупереч вимогам ст.251, 255 КпАП України до протоколу про адміністративне правопорушення від 23.09.2021 не долучено жодних доказів того, що на ОСОБА_1 було покладено обов`язок здійснення контролю за відвідуванням закладу освіти, не містить таких і долучена ОСОБА_1 її посадова інструкція. Більше того до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено навіть жодних доказів того, що ОСОБА_1 є директором школи, а копія контракту долучено вже в процесі розгляду справи самою ОСОБА_1 .

Не підтверджує вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і сама по собі долучена до протоколу копія акта комісійного обстеження від 23.09.2021 про те, що відсоток працівників, які мають документ, що підтверджує отримання однієї дози вакцини, відповідні сертифікати чи протипоказання до вакцинації, негативний результат тестування методом полімеразної ланцюгової реакції або одужання особи від зазначеної хвороби, становить 70,84 %, оскільки зі змісту такої вбачається, що вказані у ній дані здобуто з поданої адміністрацією закладу інформації, однак не зазначено з якої саме та відсутні відомості про перевірку її достовірності.

Також не може бути взятий до уваги як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і протокол від 23.09.2021, оскільки всупереч вимогам ч.1 ст.256 КпАП України не містить прізвища, імені та по батькові посадової особи, яка його склала, а також частину статті 44-3 КпАП України, що ставиться у вину ОСОБА_1 .

Крім цього, як вбачається з долучених ОСОБА_1 до письмових пояснень документів, остання є директором середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №29 м.Львова та у відповідності до вимог контракту, посадової інструкції, нею повністю виконано вимоги пп.1.2 п.1 наказу Управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 22.09.2021 №541 шляхом видачі наказу від 22.09.2021 №273-о «Про організацію навчання у зв`язку із встановленням «жовтого» рівня епідемічної небезпеки».

Враховуючи вищенаведене, оскільки доказів порушення ОСОБА_1 правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, за що передбачено відповідальність ч.1 ст.44-3 КпАП України, а також перебування ОСОБА_1 в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, за що передбачено відповідальність ч.2 ст.44-3 КпАП України, матеріали справи не містять, приходжу до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого як ч.1, так і ч.2 ст.44-3 КпАП України, а тому у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.33, 44-3, 251, 283, 284, 289, 294 КпАП України, -

постановив:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КпАП України закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Р.Я. Головатий