ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 Справа №607/8812/21

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л. М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділу поліції № 2 Хмельницького районного управління патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про притягнення :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , тимчасово не працює,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участі представника ОСОБА_1 адвоката Строценя Т. О.,

В С Т А Н О В И В:

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 486848 від 04 квітня 2021 року складеного уповноваженою особою відділу поліції № 2 Хмельницького районного управління патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області: « 04 квітня 2021 року о 20 год. 45 хв. по вул. Незалежності, 6 у м. Волочиську Хмельницької області водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки Шевролет Авео, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, нестійка хода,нечітка мова, запах алкоголю від особи. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки та в медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП».

09 серпня 2021 року ОСОБА_1 подав до суду письмові пояснення згідно із якими просить провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Посилається на порушення законодавства, відсутність у нього ознак сп`яніння, повну відсутність його вини та відсутність будь-яких належних та допустимих доказів, щодо її доведення, вважає що було порушено його права передбачені Конституцією України та іншими законами та незаконно складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки його вини у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП немає взагалі, а тому відсутній склад правопорушення. Акцентував увагу суду на тому, що працівник поліції після безпідставної зупинки транспортного засобу не представився йому, а відразу повідомив причину зупинки транспортного запису, а саме, що в автомобілі, не горить ближнє світло лівої фари та не працює підсвічування номера, що він заперечив і вказав працівнику поліції на очевидний факт - що фари справні та однаково світять (ліва і права), що підтверджується відеозаписом з нагрудних камер поліцейських. У протоколі зазначено , що він мав ознаки алкогольного сп`яніння (нестійка хода,нечітка мова), натомість на відео долученому самими поліцейським повністю це спростовано, видно як він чітко та адекватно спілкується із поліцейськими. Надалі, після пропозиції поліцейського пройти тест на визначення стану сп`яніння місці - відразу погодився, що підтверджується відеозаписом. Поряд з цим, на відео не зафіксовано відмови ОСОБА_1 від проходження тесту на алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Як наслідок, працівниками поліції, після незаконної зупинки транспортного засобу, відсутності ознак алкогольного сп`яніння у водія та належним чином зафіксованої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння - безпідставно складено протокол серії ДПР18 № 486848 від 04 квітня 2021 року.

Також, у протоколі вказано час керування ним транспортним засобом - 20 годині 45 хвилин 04 квітня 2021 року, однак відповідно із записами віде- фіксації це мало місце о 19 годині 08 хвилин 04 квітня 2021 року.

Таким чином, до суду надано протокол про адміністративні правопорушення який не відповідає вимогам вищезазначеної Інструкції, а тому не є належним та допустимим доказом по справі. Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права. Так, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Посилаючись на наведене, просив провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Крім цього, просив розгляд справи проводити без його участі, за участі його захисника адвоката Строценя Т. О.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Строцень Т. О. повністю підтримав письмові пояснення ОСОБА_1 та з урахуванням фактичних обставин справи та усталеної практики ЄСПЛ просив провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Окрім цього, просив суд взяти до уваги наступні обставини: безпідставну зупинку транспортного засобу ОСОБА_1 працівниками поліції; відсутність свідоцтва про повірку, найменування, серійний номер, взагалі відсутність будь яких даних про технічний прилад за допомогою якого працівники поліції проводили огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 ; відсутність направлення ОСОБА_1 для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичний заклад.

При вирішенні питання про те, чи було вчинено дане правопорушення, та чи винен ОСОБА_1 у його вчиненні, судом зазначає наступне:

Окрім згадуваного протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 486848 від 04 квітня 2021 року, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявні: пояснення ОСОБА_1 та його дочки ОСОБА_3 від 04 квітня 2021 року, які є аналогічними до письмових пояснень ОСОБА_1 наданих до суду та СД-диск відео- фіксації, на якому зафіксовано час події 19 годині 08 хвилин 04 квітня 2021 року, не зафіксовано відмови ОСОБА_1 від походження від медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ за № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду сіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналогічні положення щодо порядку проведення огляду водіїв транспортних засобів про визначення стану сп`яніння закріплені у п.п. 3, 6, 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, та п. п. 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Так, згідно з п. п. 3-7 Порядку огляд проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів ; 2) в закладі охорони здоров`я.

Відповідно до п. п. 6, 7, 8 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України за №1452/735 від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, а у разі відмови водія від проходження такого огляду або незгоди з його результатами такий огляд проводить в найближчому закладі охорони здоров`я. За наявності у водія ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.

Натомість як убачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення цих вимог закону працівниками поліції дотримано не було.

Приписами частини 1 ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата, час і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пунктами 6, 7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС № 1376 від 06 листопада 2015 року (далі Інструкція), усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається зокрема час вчинення адміністративного правопорушення. Дані обставини мають важливе значення для справи, оскільки з метою повного всебічного та об`єктивного розгляд важливе значення має те, чи було водію запропоновано пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння у спосіб передбачений законом та в межах строку визначеного законом.

Тому протокол не може бути належним та допустимим доказом по справі.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Натомість, до суду надано протокол про адміністративні правопорушення який не відповідає вимогам вищезазначеної Інструкції, а томне є належним та допустимим доказом по справі.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права. Так, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Посилаючись на наведене, просив провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Крім цього, просив розгляд справи проводити без його участі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без наявних інших доказів, які б підтверджували обставини, викладені у ньому, не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Усі наявні у справі про адміністративне правопорушення докази, а це пояснення ОСОБА_1 та його дочки ОСОБА_3 від 04 квітня 2021 року, відеозаписи на СД-диску, (за наявності безпідставної зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 працівниками поліції; відсутність свідоцтва про повірку, найменування, серійний номер, взагалі відсутність будь яких даних про технічний прилад за допомогою якого працівники поліції проводили огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 ; відсутність направлення ОСОБА_1 для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичний заклад) не доводять вини ОСОБА_1 у вчиненні вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП , а навпаки спростовують її.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 не є переконливими і достатніми, не відповідають фактичним обставинам справи та не дають змоги беззаперечно встановити, що 04 квітня 2021 року о 20 год. 45 хв. по вул. Незалежності, 6 у м. Волочиську Хмельницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Шевролет Авео, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, нестійка хода, нечітка мова, запах алкоголю від особи. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки та в медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З цих підстав суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись cтаттями 130, 247, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяЛ. М. Сливка