ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/3115/21

Номер провадження 3/495/1120/2021

13 липня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярський О.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

27.04.2021 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшли матеріали про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

23.04.2021 року ДОП Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області складено протокол серії ВАБ № 581327 про вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що 19.04.2021 року, о 16:00 годині, гр. ОСОБА_1 , знаходячись в спільному дворі по АДРЕСА_2 погрожувала фізичною розправою та висловилась нецензурною лайкою у бік гр. ОСОБА_2 . За дане правопорушення передбачена відповідальність згідно ст. 173 КУпАП.

В судове засідання гр. ОСОБА_1 не з`явилась. Про дату і час проведення судового засідання була повідомлена належним чином.

06.07.2021 року ОСОБА_1 , подала до суду письмові пояснення по вищезазначеній справі, відповідно до яких стверджує, що між нею та ОСОБА_2 , склалися неприязні стосунки в ході чого остання постійно провокує її до сварок, підбурює до неприязних стосунків сусідів у відношенні до неї. Згідно рапорту про отримання та реєстрації заяви від 19.04.2021 року, який міститься в матеріалах справи чітко вбачається, що: «19.04.2021 року о 15:33 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 19.04.2021 року о 15:23 за адресою АДРЕСА_2 , сусіди погрожують з квартири 8, гр. ОСОБА_3 , просить направити поліцію. Заявник ОСОБА_2 ». В поясненнях гр. ОСОБА_1 зазначає, що вона не могла вчинити правопорушення о 16:00 яке зафіксовано в протоколі серії ВАБ 581327, посилаючись на те, що за пів години до цього о 15:23 працівникам поліції вже було відомо про вчинення цього правопорушення. В поясненні ОСОБА_1 наголошує, що працівниками поліції їй не було вручено копію протоколу серії ВАБ 581327, а це є підставою вважати, що відомості які зафіксовану в ньому є недопустимими.

06.07.2021 року ОСОБА_1 , подала до суду клопотання про визнання недопустимими та неналежними доказами у вищезазначеній справі. В клопотанні посилається на те що в поясненнях ОСОБА_4 від 22.04.2021 року, відсутні жодні фактичні дані щодо скоєння нею вищезазначеного адміністративного правопорушення, оскільки в поясненнях ОСОБА_4 , надає лише оціночні судження щодо стосунків ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , тому вони не є належними доказами у справі.

Відповідно з заяви ОСОБА_2 від 19.04.2021 року вбачається, що 19.04.2021 року приблизно о 16:00 годині в загальному дворі погрожувала фізичною розправою, а також пошкодженням автомобіля. З огляду на вищезазначене вбачається, що жодних посилань на те що ОСОБА_1 , нецензурно лаялась в громадських місцях о 16:00, що порушують громадський порядок і спокій громадян у конкретний час.

Відповідно до пояснень ОСОБА_5 від 22.04.2021 року зазначає, що: «З приводу сусідки по АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_6 , можу пояснити, що вона постійно конфліктує із сусідами. Заважають їй сусіди завжди. Ображає їх нецензурною лайкою, та погрожує пошкодженням майна». Оскільки вказаний документ не містить жодних фактичних даних щодо вчинення вищезазначеного правопорушення, а дає лише оціночні судження, які не є доказами у справі.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КУпАП, за якою це правопорушення кваліфікується, як дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так судом було встановлено, що в рапорті отримання та реєстрації заяви від 19.04.2021 року, міститься інформація про те, що 19.04.2021 року о 15:33 год., надійшло повідомлення зі служби 102 про те що, 19.04.2021 року о 15:23 за адресою АДРЕСА_2 , сусіди погрожують з кв. 8, гр. ОСОБА_3 просить направити поліцію. Заявник ОСОБА_2 в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №581327, зазначений час вчинення вчинення правопорушення 16:00 год, а отже це суперечить реальним обставинам справи, оскільки подія яку було зареєстровано від 19.04.2021 року, відбулася 15:23 год

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що вищезазначений протокол не може бути належним доказом по справі, оскільки він був складений з порушеннями вимог ст. 256 КУпАП відповідно до яких, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами

Аналогічно позицію до вищезазначеного висловив Харківський апеляційний суд в справі № 619/4295/18 від 27 березня 2019 року.

Суд враховує принцип jura novit curia («суд знає закони»), який передбачає обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до п.9 розділу II «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У прийнятому рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, на думку ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Даний принцип викладений у постановах Верховного суду у справах № 537/4259/15-ц та № 917/1739/17.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

Суд забов`язаний дотримуватись принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таку ж позицію висловив Верховний суд у справі №463/1352/16-а.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство), як такий, що складений з порушенням вимог законодавства, не може вважатися допустимим доказом і бути покладеним в основу доведеності вини особи, що притягується до відповідальності (позаяк не дає підстав, що особа була згодна з результатами огляду на місці). Інші докази не вказують на беззаперечне доведення вини ОСОБА_1 , у вчиненні інкримінованого йому правопорушення в передбаченому законом порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого.1 ст.173 КУпАП, тому провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти діб з моменту її винесення.

Суддя Боярський О.О.