ПОСТАНОВА

Іменем України

13.10.2021 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Вернік В.М. розглянув матеріали, які надійшли від Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

11.08.2021 року на розгляд Жмеринського міськрайонного суду надійшли матеріали адміністративної справи щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за ознаками того, що він о 00 годин 10 хвилин 04.08.2021 року, керував автомобілем "ВАЗ 2101", державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння по вул. Шевченка в с.Мала Жмеринка, де був затриманий працівниками патрульної поліції, на пропозицію яких щодо проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння від його проходження у встановленому законом порядку на місці зупинки відмовився.

ОСОБА_1 за його належним викликом в судове засідання 13.10.2021 року не з`явився, поважних причин своєї неявки суду не повідомив, що у відповідності до вимог ч.3 ст.268 КУпАП не перешкоджає розгляду даної справи.

Захисник Кучер В.М. подав наразі до суду клопотання про закриття провадження у даній справі, стверджуючи про відсутність події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 за фактом зупинки останнього співробітниками патрульної поліції 04.08.2021 року. Вказав, що згідно пояснень ОСОБА_1 той разом товаришем на ім`я ОСОБА_2 в ніч на 04.08.2021 року повертались від знайомого односельця. Оскільки ОСОБА_1 попередньо вживав горілку, він передав керування своїм автомобілем Іванові. На вул. Шевченка біля магазину АТБ ОСОБА_2 зупинив автомобіль та пішов купити цигарок, а ОСОБА_1 залишився курити поблизу автомобіля. У цей час до ного підійшли працівники поліції, які висловили припущення, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим попросили пред`явити водійське посвідчення. Виконуючи вимогу поліцейського, ОСОБА_1 сів на водійське місце свого автомобіля, аби взяти з бокової кишені дверей водійське посвідчення, яке передав працівнику поліції. Один з поліцейський сів на преднє пасажирське місце автомобіля та почав вимагати від ОСОБА_1 проходження перевірки на стан сп`яніння, від чого той відмовився, оскільки автомобілем не керував. Поліцейським було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, при цьому ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та не відстронено від керування транспортним засобом. Захисником зауважено про складання цього протоколу про адміністративне правопорушення з надуманих підстав та з порушенням вимог закону щодо особливостей оформлення даної категорії адміністративних правопорушень.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши заперечення сторони захисту, суддя доходить наступного.

Згідно вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння визначений ст.266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735.

Згідно ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п.6-8 розділу І вказаної Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

У разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Згідно п.9, 12 розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

При цьому, відповідно до вімог п.6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення від 04.08.2021 року серії ДПР18 №099353 (а.с.1) за викладення суті адміністративного правопорушення та опису встановлених обставин кваліфікуючою ознакою даного адміністративного правопорушення вказано відмову ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.

Однак, даний проткол про адміністративне правопорушення не містить вказівки ані жодної з ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , ані певних дій останнього щодо ухилення від огляду.

Як було встановлено під час судового розгляду, зокрема з тверджень сторони захисту, ОСОБА_1 не був зупинений працівниками поліції в момент керування ним транспортним засобом. Працівники поліції підійшли до нього в той час, коли транспортний засіб був припаркований для зупинки, та запропонували останньому пройти огляд на стан сп`яніння.

Згідно п.п.1 п.2 п.5 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення працівниками поліції здійснюється застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до вимог п.2,5 розділу ІІ вказаної Інструкції портативний відеореєстратор та карта пам`яті обліковуються з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

До матеріалів адміністративної справи не долучено відеозапис безпосередньо з нагрудного відеореєстратора поліцейського з датою і часом здійснюваного відеозапису із безперевним відтворенням з моменту зупинення транспортного засобу і звернення відповідного працівника поліції до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а отже відсутні будь-які нележні та допустимі докази щодо фактичного часу встановлення особи, яка безпосередньо керувала відповідним транспортним засобом, та виявлення у неї певних ознак алкогольного сп`яніння, роз`яснення останньому його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП; повідомлення свого службового звання, імені та причин зупинки транспортного засобу; встановлення особи порушника і осіб двох свідків, обов`яковість участі яких даному випадку є обов`язковою; пропозиції проходження огляду на стан наркотичного сп?яніння поліцейським із врученням водієві письмового направлення на медичний огляд, та зрештою складання протоколу про адміністративне правопорушення в присутності двох свідків.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", п.161).

Відповідно до положень ч.1,2 ст.6 Конвенції 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Наведене кореспондується із правилами ст.7 КУпАП, в силу якої ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 29.02.2019 року №1-р/2019 наголошено, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вказана вище сукупність обставин визначає недоведення складу вказаного у протоколі правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 щодо безпесереднього керування ним транспортним засобом, належного забезпечення права на захист та його дієвого ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння саме у встановленому порядку, який охоплюється умовою достеменності вручення поліцейським направлення для проходження відповідного огляду у медичному закладі, встановлена сукупність чого становить становить об`єктивні підстави закриття провадження у справі, узгоджуючись з положенями ст.62 Конституції України, наведеної практики Європейського суду з прав людини та вимогами п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки рішення суду не може грунтуватись на припущеннях та ухвалюватись за існування очевидних сумнівів у доведеності вини, що підлягають тлумаченню на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, керуючись ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст.221, 247, 251, 252, 264, 265, 276, 280, 283, 284 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути апеляційна скарга особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд .

Суддя Вернік В.М.