ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/571/21 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Василишина К.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнено до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Василишина К.В. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 вересня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як визнав суд, 07.06.2021 о 00 год. 45 хв. в м. Тернополі по вул. С.Бандери водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Тойота Сіена» номерний знак « НОМЕР_1 » з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголюз порожнинирота; порушення мови; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест 6820» та огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі, водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Василишин К.В. ставить питання про скасування вищевказаної постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 вересня 2021 року та закрити провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП.

Вважає, що постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам ст. 7 КУпАП та ст. 62 Конституції України.

Стверджує, що відео з нагрудних камер поліцейських, які долучені до матеріалів справи є не належними та не допустимими доказами у справі.

Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки постанови суду не отримував, а з текстом ознайомився через реєстр судових рішень.

Заслухавши захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Василишина К.В., який підтримав подану апеляційну скаргу та просить її задовольнити; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст.285 КУпАП копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги апелянт з текстом постанови суду першої інстанції ознайомився 20 вересня 2021 року, про що є відмітка у реєстрі (а.с. 30).

Апеляційна скарга подана адвокатом Василишин К.В. 27.09.2021 року.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 200942, 07.06.2021 о 00 год. 45 хв. в м. Тернополі по вул. С.Бандери водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Тойота Сіена» номерний знак « НОМЕР_1 » з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнинирота; порушення мови; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест 6820» та огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі, водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, підписаний ОСОБА_1 на місці вчинення правопорушення, а викладені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом першої інстанції.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудної камери поліцейських , яким зафіксовано, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку із здійсненням маневру праворуч без світлового сигналу.

Підтвердженням цього є також постанова серії ЕАН № 4314481 від 07.06.2021 р., відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним за ч.2 ст.122 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення. Вказана постанова апелянтом не оскаржувалася.

Оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою поліцейських підтверджується, що працівники поліції назвали ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння виявлені у нього, після чого запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, від якого останній відмовився.

Доводи апелянта про те, що відео з нагрудних камер поліцейських є неналежним та недопустимим доказом, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення загачені неправильні реквізити технічного засобу, яким здійснювалась відеофіксація, є непереконливими.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено як додаток відео ВО-0013. Фактично, відео з нагрудної камери поліцейського зафіксовано технічними засобом № DSJX00103_00013.

Апеляційний суд вважає, що така розбіжність в зазначенні працівником поліції відеоматеріалу не є суттєвою і не ставить під сумнів ідентичність цього доказу, а тому не впливає на факт доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 чст130 КУпАП, що оскаржує його захисник.

Тому, доводи апелянта щодо неналежності як доказу відеозапису з нагрудної камери поліцейського з наведених вище мотивів, вважаю безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічної точки зору могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

З урахуванням наведених обставин, вважаю, що доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Василишина К.В. про неповне та необ`єктивне з`ясування всіх обставин справи судом першої інстанції, є безпідставними та необґрунтованими.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 вересня 2021 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття у зв`язку із малозначністю, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити адвокату Василишину К.В. строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 вересня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника особи що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Василишина К.В. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 вересня 2021 року щодо нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя