Справа № 299/2421/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
06.10.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю захисниці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатки Буковецької Я. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Буковецька Я. В. в інтересах ОСОБА_1
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01 червня 2021 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , помічника начальника відділу кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » І категорії (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 2 465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Згідно з постановою, 06.05.2021, о 21 год 00 хв, до місця дислокації підрозділу відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (територія Пийтерфолвівської територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) прибув помічник начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з кінологічного відділення старший лейтенант ОСОБА_1 , який згідно з планом охорони державного кордону на період з 20 год 00 хв 06.05.2021, до 08 год 00 хв, 07.05.2021, був спланований на охорону державного кордону в прикордонний наряд прикордонний патруль» з 21 год 30 хв. У ході спілкування зі старшим лейтенантом ОСОБА_2 , майор ОСОБА_3 помітив явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах з ротової порожнини, нечітка мова, порушена координація рухів, й було запропоновано ОСОБА_4 пройти медичне освідчення на стан алкогольного сп`яніння у Виноградівській ЦРЛ, на що він відмовився у присутності свідків: чергового водія відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » старшого прапорщика ОСОБА_5 , старшого зміни прикордонних нарядів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » старшого прапорщика ОСОБА_6 та фельдшера відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » старшини ОСОБА_7 . Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-20 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисниця особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатка Буковецька Я. В. не погоджується з висновками місцевого суду, вважає постанову незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що місцевий суд не з`ясував фактичні обставини справи, не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 , який у судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що був емоційно збуджений, тому що у період з 05.05.2021до 06.05.2021 перебував у добовому наряді згідно з планом охорони державного кордону. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, оскільки під час спілкування з майором ОСОБА_8 пояснив, що часу для відпочинку після добового наряду у ОСОБА_1 не було, відтак останній почувається емоційно збудженим. Стверджує, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 алкогольні напої не вживав тривалий час, у зв`язку з поганим самопочуттям був змушений піти на лікарняний. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення представниці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатки Буковецької Я. В., яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №007905 від 07 травня 2021 року, 06.05.2021, о 21 год 00 хв, до місця дислокації підрозділу відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (територія Пийтерфолвівської територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) прибув помічник начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з кінологічного відділення старший лейтенант ОСОБА_1 , який згідно з планом охорони державного кордону на період з 20 год 00 хв 06.05.2021, до 08 год 00 хв, 07.05.2021, був спланований на охорону державного кордону в прикордонний наряд прикордонний патруль» з 21 год 30 хв. У ході спілкування зі старшим лейтенантом ОСОБА_2 , майор ОСОБА_3 помітив явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах з ротової порожнини, нечітка мова, порушена координація рухів, тому ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичне освідчення на стан алкогольного сп`яніння у Виноградівській ЦРЛ, на що він відмовився у присутності свідків: чергового водія відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » старшого прапорщика ОСОБА_5 , старшого зміни прикордонних нарядів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » старшого прапорщика ОСОБА_6 та фельдшера відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » старшини ОСОБА_7 . Ці дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-20 КУпАП. З протоколу також убачається, що ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу у присутності свідків, громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .
З пояснень свідка події помічника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 , убачається, що останній під час спілкування з ОСОБА_1 помітив явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах з рота, нечітка мова, порушена координація рухів. У подальшому в присутності свідків ОСОБА_1 було запропоновано пройти освідчення на стан алкогольного сп`яніння у Виноградівській ЦРЛ, на що останній відмовився.
Поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та рапортом старшого прапорщика ОСОБА_10 підтверджуються обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та у поясненні свідка ОСОБА_9 .
Відповідно до копії довідки №13 від 07.05.2021, з 07 травня 2021 року до 14 травня 2021 року ОСОБА_1 звільнений від службових обов`язків у зв`язку із захворюванням та перебуванням на лікарняному.
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими та зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених ст. ст. 11, 13, 49, 241 Статуту Внутрішньої служби Збройних сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України, та відповідно вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена за ч. 1 ст. 172-20 КУпАП.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що начальник відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » І категорії ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковник ОСОБА_11 був упереджений при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-20 КУпАП.
Апеляційним судом, у тому числі, не встановлено яких-небудь даних і про те, що у свідка ОСОБА_9 , який під час спілкування з ОСОБА_1 помітив у останнього очевидні ознаки алкогольного сп`яніння, були підстави для обмови ОСОБА_1 , у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також немає жодних відомостей, які би свідчили про зацікавленість вищевказаних осіб у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.
Апеляційний суд вважає, що підстави не довіряти або мати сумніви щодо правдивості та об`єктивності показів свідків - громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , - відсутні, оскільки свідки своїми підписами підтвердили, що ознайомлені зі своїми обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі.
Твердження апелянтки ОСОБА_12 про те, що суд першої інстанції поверхнево з`ясував обставини справи, - апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки докази, які наявні в матеріалах справи, місцевий суд дослідив у повному обсязі, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного й обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП.
Так, з матеріалів справи убачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №007905 від 07 травня 2021 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, йому роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України; поясненнями свідків: майора ОСОБА_9 , старших прапорщиків - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , старшини ОСОБА_13 . Як убачається з оскаржуваної постанови, викладені у письмових поясненнях показання, вищевказані свідки підтвердили під час розгляду справи у суді першої інстанції.
Так, відповідальність військовослужбовців за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів передбачена ст. 172-20 КУпАП.
Диспозицією ч. 1 ст. 172-20 КУпАП визначено наступні склади адміністративного правопорушення: 1) розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів; 2) поява військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння; 3) виконання військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння; 4) відмова військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999року №548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, яким визначено загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах (далі Статут Збройних Сил України). Дія Статуту поширюється на військовослужбовців у тому числі Державної прикордонної служби України.
Відповідно до ст. 11 Статуту Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, серед іншого і обов`язок знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Статтею 13 Статуту Збройних Сил України визначено, що військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.
При цьому, у статті 49 цього Статуту йдеться, що військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.
Статтею 241 Статуту передбачено, кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 порушив вищевказані вимоги Статуту, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-20 КУпАП.
Доводи апелянтки про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою пояснення ОСОБА_1 , який під час розгляду справи у місцевому суді категорично заперечував свою вину, при цьому стверджував, що у той день був тверезий, адже алкогольні напої вже давно не вживав - апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки останній не надав суду жодних переконливих доказів, які підтверджують достовірність його слів, натомість матеріали справи містять беззаперечні докази, які свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП. Зокрема, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 обставини, підтверджуються поясненнями свідків.
Аргументи апелянтки щодо того, що ОСОБА_1 , унаслідок перебування у добовому наряді погано себе почував, що підтверджується копією лікарняного листа № 13 від 07.05.2021, що стало причиною його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, - апеляційний суд визнає такими, які нічим не доведені. Так, з копії медичної довідки про тимчасову непрацездатність убачається, що ОСОБА_1 , у зв`язку з захворюванням звільняється від виконання службових обов`язків з 07.05.2021 до 14.05.2021. Апеляційний суд, відхиляючи доводи в цій частині, звертає увагу на те, що на момент вчинення адміністративного правопорушення, а саме 06.05.2021, ОСОБА_1 не потребував жодної невідкладної медичної допомоги. Водночас, докази про наявність будь-якого захворювання або інші обставини, які могли слугувати перешкодою у виконанні ОСОБА_1 вимог, передбачених ст. ст. 11, 13, 49, 241 Статуту Внутрішньої служби Збройних сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України у матеріалах справи відсутні. Їх особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представниця, адвокатка Буковецька Я. В. не надали ані в суді першої інстанції, такі не долучили і до апеляційної скарги.
Апеляційний суд вважає, що відмову ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як того вимагає закон, слід оцінювати як форму поведінки, яка направлена виключно на уникнення останнього від відповідальності. Тому, твердження, викладені в апеляційній скарзі у цій частині, апеляційний суд визнає такими, що жодним чином не впливають на правильність та законність висновків суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП.
Доводи адвокатки Буковецької Я. В. про позбавлення ОСОБА_14 премії у розмірі 100% у зв`язку з набранням законної сили оскаржуваної постанови, апеляційний суд вважає такими, що жодним чином не впливають на вищевказані висновки суду апеляційної інстанції.
На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.
Отже, висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, є обґрунтованими, належним чином умотивованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи.
Твердження апелянтки про те, що місцевий суд розглянув справу поверхово, без з`ясування фактичних обставин справи, - апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, позаяк докази у своїй сукупності підтверджують наявність вини у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. 36 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подала авокатка ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01 червня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-20 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан