Провадження № 3/734/1561/21 Справа № 734/3281/21
ПОСТАНОВА

іменем України

26 жовтня 2021 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого судді Соловей В.В.,

при секретареві судових засідань Ринві Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військове звання лейтенант, командира 2 роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , жителя казарми поліпшеного типу військової частини НОМЕР_1 , блок АДРЕСА_3 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

в с т а н о в и в:

наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01 червня 2021 року № 121 командира 4 навчального механізованого взводу викладача 2 навчальної механізованої роти 1 навчального механізованого батальйону лейтенанта ОСОБА_1 необхідно вважати таким, що 01 червня 2021 року справи та посаду здав і згідно наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 18 травня 2021 року № 147 прийняв справи та посаду командира 2 роти охорони та приступив до виконання службових обов`язків за посадою. На час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України на лейтенанта ОСОБА_1 розповсюджується дія військових статутів Збройних Сил України, що визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців і їх взаємовідносини. Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. У такий спосіб із моменту видання Указу Президента України № 303 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, що триває до теперішнього часу. Відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати бойовий прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України. Правові норми ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язують лейтенанта ОСОБА_1 виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. У свою чергу, ст.ст. 1-3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначають, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку та досягається, окрім іншого, шляхом свідомого ставлення військовослужбовця до виконання військового обов`язку, вірності військовій присязі, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів. Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України кожного військовослужбовця зобов`язано додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів. Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну. Стаття 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язує командира вживати заходів щодо затримання підлеглого при вчиненні або здійсненні ним замаху на вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із непокорою, опором чи погрозою начальнику, застосуванням насильства, самовільним залишенням військової частини або місця служби, ухиленням від військової служби чи дезертирством, із негайним доставленням затриманого до уповноваженої службової особи або вжити заходів щодо негайного повідомлення уповноваженої службової особи про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні діяння з ознаками кримінального правопорушення. Згідно зі ст. 29 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Статтею 31 Статуту установлено, що начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником. На підставі ст.ст. 32 і 124 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України за своїм військовим званням лейтенант ОСОБА_1 є начальником для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини, а за посадою є прямим начальником усього особового складу 2 роти охорони батальйону охорони, в якому останні проходять навчання. Відповідно до положень ст. 111 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир роти у мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну морально-психологічний стан особового складу роти (корабля), за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті, за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти, за успішне виконання ротою бойових завдань, за ведення ротного господарства. Стаття 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язує командира роти підтримувати особовий склад роти, озброєння, бойову та іншу техніку в постійній бойовій готовності, виховувати особовий склад роти (корабля) в дусі поваги до військової служби, набутого фаху бережливого ставлення до озброєння, бойової техніки та майна роти, постійно вдосконалювати свої знання за спеціальністю і методичні навички, подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку, проводити огляд та інструктувати військовослужбовців роти перед їх відпусткою, відрядженням і контролювати їх повернення. Командир роти підпорядковується командирові батальйону і є прямим начальником усього особового складу роти. Згідно примітки до ст. 172-13 КУпАП під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування. У свою чергу, відповідно до вимог вказаних вище нормативних актів, командир 2 роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_1 , будучи за посадою начальником для військовослужбовців сержантського (старшинського) складу роти та особового складу, який проходить службу у підрозділі, в розумінні примітки до ст. 172-13 КУпАП є військовою посадовою особою. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13 вересня 2021 року № 206 навіднику-оператору 1 взводу охорони 2 роти охорони солдату ОСОБА_2 надано щорічну відпустку строком на десять діб із 14 вересня 2021 року до 23 вересня 2021 року. Солдат ОСОБА_2 повинен був повернутись до 2 роти охорони військової частини НОМЕР_1 о 21.30 годині 23 вересня 2021 року, однак на місце несення служби не з`явився, вчинивши нез`явлення вчасно із відпустки. Лейтенант ОСОБА_1 , перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_1 , приблизно о 21.30 годині 23 вересня 2021 року після виявлення відсутності на місці несення служби підлеглого йому солдата строкової військової служби ОСОБА_2 , в порушення вимог ст.ст. 112 і 207 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 5 і 6 Дисциплінарного статуту повернення солдата ОСОБА_2 на місце несення служби не проконтролював, доповідь про його відсутність командиру військової частини не зробив, чим скрив факт нез`явлення вчасно на місце несення служби солдатом ОСОБА_2 , а доповів про вказану подію о 10.00 годині 24 вересня 2021 року, чим недбало поставився до виконання своїх службових обов`язків.

ОСОБА_1 винуватим себе не визнав у вчиненні адміністративного правопорушення і пояснив, що знав про те, що військовослужбовець строкової служби ОСОБА_2 перебуває у відпустці та повинен був повернутися до розташування військової частини НОМЕР_1 о 21.30 годині 23 вересня 2021 року. Погоджується з тим, що не проконтролював повернення військовослужбовця на місце проходження військової служби та невчасно повідомив командира про вказану подію.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши надані докази, суд вважає, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, - недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, що підтверджується доказами, перевіреними в судовому засіданні. Дотримуючись правових норм ст.ст. 33-35 КУпАП, суд дійшов висновку про необхідність накладення щодо військовослужбовця ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, адміністративного стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст.ст. 283-285, 287-289 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, і піддати до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень, у дохід держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом десяти днів із моменту винесення.

Суддя