Справа № 737/652/21
Провадження № 3/737/276/21
П О С Т А Н О В А

18 жовтня 2021 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Коренькова А.А.

за участю секретаря судового засідання Чередниченка С.О.,

потерпілої ОСОБА_1 ,

особи, яка притягуєтсья до відповідальності ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Куликівка Чернігівської області матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , тимчасово не працює, -

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

16.09.2021 року до суду надійшов протокол, складений 07.09.2021 року дільничним офіцером поліції СПД № 1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області Неговським Р.В. на ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_2 , 18 серпня 2021, близько 15 год 00 хвза адресою: АДРЕСА_2 , повторно протягом року після притягнення її до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно матері свого співмешканця ОСОБА_1 , в ході якого ображала її нецензурними словами.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину не визнала та пояснила, що проживає разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_3 та його матір`ю ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 . З ОСОБА_1 у неї склались неприязні стосунки, часто виникають сварки. Раніше, після сварок ОСОБА_1 зверталась до поліції і на її - ОСОБА_2 неодноразово складали протокол за вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_1 18 серпня 2021 року ніякого конфлікту між нею та потерпілою не було, ніякого насильства по відношенню до ОСОБА_1 вона не чинила, чому на неї склали протокол не розуміє, вважає, що ОСОБА_1 звернулась до поліції із заявою про вчинення домашнього насильства через неприязні стосунки між ними.

Потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні вказала, що з невісткою у них часто виникають конфлікти через зловживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 алкогольними напоями.. Просить притягнути ОСОБА_2 до відповідальності. Вказує, що не хоче щоб ОСОБА_2 проживала з нею в одній хаті та бажає щоб та виселилась разом із сином.

Допитаний за клопотанням ОСОБА_2 свідок ОСОБА_3 показав, що є сином потерпілої ОСОБА_1 .. Він проживає разом з матір`ю та співмешканкою ОСОБА_2 в будинку матері в АДРЕСА_2 . Між його співмешканкою ОСОБА_2 та його матір`ю давно склались неприязні відносини, часто виникають конфлікти. Його матір неодноразово раніше зверталась до поліції із заявою про вчинення ОСОБА_2 щодо неї домашнього насильства, за що останню було притягнуто до адміністративної відповідальності. Вказав, що 18.08.2021 року він весь день знаходився вдома, лише навечір пішов на роботу. В той день сварок між його матір`ю та співмешканкою не було. Чому матір викликала поліцію не розуміє, вважає, що матір такими діями намагається примусити їх виселитись з її будинку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що факт вчинення вказаного правопорушення ОСОБА_2 за обставин вказаних в протоколі не доведений належними та достатніми доказами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП) ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка є джерелом права в Україні, кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Розглядаючи дану конкретну справу і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на даний випадок, суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики Європейського Суду з прав людини, хоч і за національним законом ОСОБА_2 притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні Європейським Судом, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Зокрема, в даному випадку суд враховує, що санкція частини 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за якою ОСОБА_2 притягується до відповідальності, передбачає накладення на порушника, крім інших альтернативних видів, стягнення у виді адміністративного арешту, який є найсуворішим видом адміністративного стягнення, має каральний і стримуючий характер та є співставним з кримінальним покаранням.

Згідно з положеннями статей 251, 252 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом положень статей 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. Підлягають з`ясуванню питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Рішення по справі приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.09.2021 року дільничним офіцером поліції СПД № 1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області Неговським Р.В.. був складений протокол серії АПР18 № 121157 на громадянку ОСОБА_2 , зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 , повторно, вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно матері свого співмешканця ОСОБА_1 . Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Під час складання протоколу, ОСОБА_2 з обставинами викладеними в ньому не погодилась, заперечила вчинення нею правопорушення, про що свідчать її пояснення в протоколі написані особисто ОСОБА_2 (а.с. 3)

Разом з тим, до протоколу додані письмові пояснення ОСОБА_2 , які складені дільничним офіцером поліції Неговським Р.В. 07.09.2021 року зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_2 визнала свою вину у вчиненні протиправних дій по відношенню до потерпілої та відмовилась від підписання даних письмових пояснень. (а.с. 7)

В судовому засіданні ОСОБА_2 категорично заперечила факт надання таких пояснень дільничному офіцеру поліції.

Дільничний офіцер поліції СПД № 1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області Неговський Р.В. в судове засідання для допиту не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд позбавлений можливості усунути суперечності, які містяться в доказах, та встановити причини наявності протилежних за змістом пояснень ОСОБА_2 в протоколі про адміністративне правопорушення та письмових поясненнях, які були складені в один день.

Потерпіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неодноразово в судовому засіданні наголошували на тому, що у них склались неприязні стосунки та потерпіла не бажає аби ОСОБА_2 та син потерпілої проживали разом з нею.

Отже єдиним доказом вчинення правопорушення ОСОБА_4 по відношенню до ОСОБА_1 є показання потерпілої, яка перебуває з ОСОБА_4 в неприязних стосунках. Інших доказів вчинення правопорушення ОСОБА_4 суду не надано.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Жодні докази, які б беззаперечно вказували на вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства, в матеріалах справи відсутні.

Отже, враховуючи, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом в межах фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та на підставі доказів, зібраних та процесуально оформлених уповноваженою на те посадовою особою, суд приходить до висновку, що зібрані по даній справі докази не підтверджують факт вчинення ОСОБА_2 дій, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративні правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя А. А. Кореньков