Провадження №: 3/755/6639/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" жовтня 2021 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м.Києва Іваніна Ю.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла з Управління патрульної служби МВС України у м.Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алчевськ Луганської області, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ст.122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшли матеріали адміністративної справи зі складеними протоколами про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.122-2, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як убачається з даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 28.06.2021 року, серії ААБ, №202252, 28 червня 2021 року, о 01-00 годині, ОСОБА_1 в м. Києві, на пр-ті А.Навої, 80, керував автомобілем «Каділак», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не зупинився на вимогу поліцейського, подану проблисковими маячками синього та червоного кольорів, спец сигналу сирена, та вимог поданих у гучномовець, був затриманий шляхом переслідування та блокування транспортного засобу, службовим транспортним засобом «Тойота», номерний знак НОМЕР_2 .

Крім того, як убачається з даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 28.06.2021 року, серії ААБ, №202253 було виявлено, що ОСОБА_1 28 червня 2021 року, о 01-00 годині, в м. Києві, на пр-ті А.Навої, 80, керував автомобілем «Каділак», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, не природна блідість шкіряного покрову обличчя, розширені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просив суд закрити провадження відносно нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, пояснивши, що він не вживає наркотичних засобів. 28.06.2021 року він цілий день перебував на дачі зі своєю дівчиною. Повернувшись до м. Києва, поспішав до свого товариша, щоб привітати його з днем народження. Вже звертаючи у двір будинку №80 на пр-ті А.Навої, він побачив сигнали маячків службового автомобіля поліції, проїхавши ще пару метрів він зупинився, приблизно о 01-00 годині. Працівники поліції підійшовши до нього, вели себе неадекватно, відразу ж почали його нюхати, майже витягнули з автомобіля. Він, поклавши на багажник автомобілю документи, попросив дві хвилини у працівників поліції для того, щоб привітати товариша, який стояв поряд. Відразу працівник поліції погодився, а потім почав на нього кричати та вимагати поїхати на медичний огляд. Він, не розуміючи, що відбувається, спочатку відмовився від проходження огляду, а потім вмовляв працівників поліції поїхати на огляд. Після довгого розгляду та агресивних перемовок з працівниками поліції, йому стало зле та працівники поліції викликали йому швидку допомогу. Лікар швидкої допомоги, приїхавши на місце виклику, перевірив його тиск та запропонував його відвезти до лікарні №2. Лікарі його оглянули та дали ліки, через погане самопочуття він не зміг пройти медичний огляд, тому працівники поліції о 03-50 годині, склали на нього протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Після чого, він самостійно звернувся до лікаря-нарколога та пройшов медичний огляд, який підтверджує відсутність у нього будь-якого сп`яніння.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні суду пояснила, що в червні 2021 року вона з ОСОБА_1 була у стосунках, а на сьогоднішній день вони просто знайомі. 28.06.2021 року вона була пасажиром, вони повертались з дачі та поспішали на день народження до товариша ОСОБА_1 . Коли вони звернули до двору по вул. А.Навої, 80 в м. Києві, вона побачила позаду сигнали маячків і через пару метрів після цього вони зупинились. Працівники поліції їхали позаду і вони їх не відразу помітили, однак вони зупинились самі і їх ніхто не зупиняв службовим автомобілем. Після зупинки автомобіля працівники поліції неадекватно себе вели та спілкування з ними відразу не склалося. ОСОБА_1 в той день цілий день був з нею та вони не вживали ані алкоголю, ані наркотичних засобів. Однак, працівники поліції відразу почали пропонувати пройти огляд у лікаря-нарколога, оскільки ОСОБА_1 дуже емоційна людина, а працівники поліції себе агресивно поводили, він не відразу погодився пройти огляд. Всі ці суперечки тривали досить тривалий час і ОСОБА_1 стало зле та його забрала швидка допомога до лікарні №2. Вона разом з товаришем, викликали таксі та поїхали за ними. Приїхавши в лікарню, вона туди не заходила, тільки на пару хвилин, коли їй зателефонував ОСОБА_1 та сказав, що йому терміново потрібна вода. Коли ОСОБА_1 повернувся, то сказав, що все гаразд та вони поїхали додому.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідка, дослідивши наданий суду відеозапис, вивчивши матеріали адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, клопотання захисту про закриття справи, суд приходить до наступного.

Диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп`яніння, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стаття 122-2 КУпАП, передбачає відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 року № 14 судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КпАП України несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп"яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно із п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість.

Як вбачається з досліджених судом протоколів про адміністративне правопорушення від 28.06.2021 року, серії ААБ, №202253 та ААБ №202252, 28 червня 2021 року, о 01-00 годині, ОСОБА_1 в м. Києві, на пр-ті А.Навої, 80, керував автомобілем «Каділак», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не зупинився на вимогу поліцейського, подану проблисковими маячками синього та червоного кольорів, спец сигналу сирена, та вимог поданих у гучномовець, був затриманий шляхом переслідування та блокування транспортного засобу, службовим транспортним засобом «Тойота», номерний знак НОМЕР_2 .

Крім того, як убачається з даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 28.06.2021 року, серії ААБ, №202253 було виявлено, що ОСОБА_1 28 червня 2021 року, о 01-00 годині, в м. Києві, на пр-ті А.Навої, 80, керував автомобілем «Каділак», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, не природна блідість шкіряного покрову обличчя, розширені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився.

Згідно із ч. 2, 3, 5 КпАП України огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, згідно з вимогами ст.ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року №100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них» та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 року №14/1 «Про порядок зберігання, використання відеозапису та відеореєстраторів патрульних» чітко регламентовано, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера.

Дослідженим судом відеозаписом, долученим до протоколу, зафіксовано, що ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що не зупинився на вимогу поліцейського, оскільки не помітив їх, та заперечував факт вживання наркотичних засобів ї погоджувався пройти огляд у лікаря нарколога, однак через погане самопочуття та термінову госпіталізацію швидкою допомогою до Київської клінічної лікарні №2 (м.Київ, вул.Попудренка, 36) він не мав можливості пройти огляд у лікаря-нарколога, що також підтвердила свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні.

На переконання суду, відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції не підтверджує, що ОСОБА_1 вчинив невиконання вимог поліцейського та не зупинився на вимогу, оскільки ці події на ньому не зафіксовані взагалі.

При цьому суд звертає увагу на те, що приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практика Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України (рішення від 09.06.2011 року), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 року, суд, будучи неупередженим і безстороннім, не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 266 КпАП України огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026, включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

За змістом підпунктів 1 та 2 п. 1 розділу VII Інструкції № 1026 поліцейським забороняються самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу, а також примусове виключення відео реєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Зазначені норми направлені на забезпечення об`єктивного і неупередженого виявлення та фіксування правопорушень, у тому числі і з метою подальшого використання зафіксованої інформації в якості доказів у суді.

Це вбачається з положень п. 2 розділу І Інструкції № 1026, відповідно до якого застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється, в тому числі, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Аналіз цієї норми дає підстави стверджувати, що за допомогою відеореєстратора повинна фіксуватись уся процедура виявлення та фіксації адміністративного правопорушення.

Однак, у матеріалах справи наявний відеодиск, але при цьому на ньому зафіксовано подію з моменту отримання відмови від проходження огляду. Що відбувалося до цього, а також чи не зупинився ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції, на диску не відображено.

Крім того, згідно наданого відеозапису з мобільного телефону свідка ОСОБА_2 , вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення складений 0 03:51 годині, а згідно наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення зазначено, що він складений о 01:20 годині.

Зазначене вище свідчить про те, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення о 01:20 годині ОСОБА_1 мав можливість пройти огляд та до того ж протокол серії ААБ №202253 від 28.06.2021 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП складений о 01-20 годині раніше, ні ж протокол серії ААБ №202252 від 28.06.2021 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-2 КУпАП, котрий був складений о 01-25 годині, а тому у інспекторів поліції були відсутні правові підстави для складання даних протоколів.

Разом з тим, в судовому засіданні судом встановлено, що в протоколі серії ААБ №202252 від 28.06.2021 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-2 КУпАПвідносно ОСОБА_1 не зазначено, за якою частиною статті 122-2 КУпАП особа, притягується до адміністративної відповідальності, оскільки згідно доповнень № 54-IX від 11.09.2019 КУпАП стаття 122-2 містить декілька частин.

З дослідженого судом висновку КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» №003645 від 28.06.2021 року, наданого особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, вбачається, що будь-яких ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення відсутні, а згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи на підтвердження відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, долучені до нього письмові докази та відеозапис, письмові пояснення та клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, що викладені у протоколах про адміністративні правопорушення, серії ААБ №202253, від 28.06.2021 року та серії ААБ №202252, від 28.06.2021 року, не підтверджені у судовому засіданні жодним доказом.

Згідно із п.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що факт порушення п. 2.5 Правил Дорожнього руху та ст.122-2 КУпАП водієм ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ст.122-2 КУпАП - невиконання водіями вимог поліцейського.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 283, 284, 290, 291 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення у вигляді арешту, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.185-3 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня винесення.

Суддя Дніпровського районного суду

м. Києва Ю.В. Іваніна