Справа № 127/7858/20
Провадження № 33/801/809/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк К. П.
Доповідач: Сопрун В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В.,

за участю представника Подільської митниці Держмитслужби Вихристюк В.Д.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч.6 ст.470 Митного кодексу України,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2020 року визнано винним ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України, застосовано до нього адміністративне стягнення у виді конфіскації в дохід держави товару, який є предметом порушення митних правил, а саме транспортний засіб легкового автомобіля марки «OPEL ZAFIRA», реєстраційний номер « НОМЕР_1 (Польща), VIN - НОМЕР_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Не погоджуючись із такою постановою суду, ОСОБА_1 06 жовтня 2021 року, засобами поштового зв`язку (а.с.69), подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2020 року і прийняти нову, якою закрити провадження у справі.

Одночасно в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив поновити пропущений строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, яке обґрунтоване тим, що про оскаржувану постанову суду від 28 травня 2020 року йому випадково стало відомо лише в вересні 2021 року.

Вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, тому просив його поновити.

Перевіривши матеріали справи та доводи ОСОБА_1 про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, заслухавши пояснення представника митниці Вихристюк В.Д., суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в задоволенні даного клопотання слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже закон пов`язує строк подачі апеляційної скарги на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення з днем винесення цієї постанови, тобто датою ухвалення судового рішення.

Згідно протоколу про порушення митних правил №0142/401000/20 від 16 лютого 2020 року та заяви ОСОБА_1 від 16 лютого 2020 року вбачається, що останньому було відомо, що розгляд справи відбуватиметься в Вінницькому міському суді Вінницької області 09 квітня 2020 року об 11:00 год (а.с.5, 17).

Відповідно до клопотання від 08 квітня 2020 року (а.с.24 на звороті), ОСОБА_1 просив відкласти розгляд справи, що був призначений на 09 квітня 2020 року об 11:00 год на іншу дату.

Крім того, правопорушник ОСОБА_1 подав клопотання про закриття провадження у справі про порушення митних правил за ч.6 ст.470 МК України (а.с.26 29, 34 36).

Розгляд справи був відкладений на 14 травня 2020 року на 10:00 год, яке за клопотанням ОСОБА_1 від 13 травня 2020 року (а.с.38 на звороті) також було відкладено на 28 травня 2020 року на 11:00 год.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 травня 2020 року прийнята оскаржувана постанова Вінницьким міським судом Вінницької області (а.с.43 44). В судовому засіданні ОСОБА_1 участі не приймав, проте був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього на 28 травня 2020 року на 11:00 год, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, з відомостей якого вбачається, що він особисто отримав судову повістку 22 травня 2020 року (а.с.40).

Тобто, твердження ОСОБА_1 про те, що він не повідомлявся судом першої інстанції про час та місце розгляду справи стосовно нього та не знав про те, що судом розглядалась справа - не відповідає дійсності та є не обґрунтованим.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України», наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Також, відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України», наголошується, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

У рішенні у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine) від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «Мельник проти України», норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі «Мельник проти України» п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Наведені висновки, що містяться в рішеннях ЄСПЛ є частиною національного законодавства, а тому апеляційний суд вважає за необхідне їх застосувати при апеляційному перегляді, вбачаючи на наявність таких самих випадків, про які йдеться у вищенаведених рішеннях суду міжнародної юрисдикції.

Отже, за умови добросовісного ставлення до виконання своїх процесуальних обов`язків ОСОБА_1 не мав об`єктивних перешкод подати вчасно апеляційну скаргу на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2020 року, а тому апеляційний суд вважає наведені ним підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження неповажними та не вбачає підстав для поновлення пропущеного більш ніж на сімнадцять місяців строку на апеляційне оскарження постанови суду.

За вищенаведених обставин апеляційний суд не вбачає поважних підстав для поновлення ОСОБА_1 пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга, подана після спливу встановленого строку, повертається судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч.6 ст.470 Митного кодексу України.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького апеляційного суду В. В. Сопрун