Справа №: 148/1532/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року м. Тульчин

Суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Саламаха О.В. розглянув матеріали, що надійшли з Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючий, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 099132 від 15.08.2021, водій ОСОБА_1 15.08.2021 о 01:30 год., по вул. Польова, смт. Шпиків, Тульчинський район Вінницька область, керував автомобілем «ВАЗ 21063» державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку правопорушник відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, заперечив факт керування автомобілем та повідомив, що в нього зламався автомобіль, який він залишив на узбіччі дороги та пішов вечеряти до свого родича, який проживає поруч і був з останнім. У подальшому, біля 00:00 год. 15.08.2021, останній йшов додому та підійшов до автомобіля, щоб забрати всі свої документи, сівши на пасажирське сидіння, оскільки водійська сторона знаходилася в кущах і сісти за кермо не було змоги. На зустріч їхав автомобіль «ВАЗ», який пошкодив авто ОСОБА_1 з пасажирської сторони, і за ним їхали працівники поліції, які одразу зупинилися біля останнього та сказали, щоб він сів в їхнє авто та разом з ними наздоганяв автомобіль «ВАЗ». Однак, зазначений автомобіль не наздогнали, і з невідомих ОСОБА_1 причин, склали протокол на нього, пояснення, які працівники поліції писали, останній не читав, так як вони сказали, що пишуть схему ДТП. Також, при складанні протоколу свідків не було, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не підписував, так як працівники поліції йому не пропонували та направлення на огляд не отримував.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні, надав пояснення, що є рідним братом дружини ОСОБА_1 , та 14.08.2021 у вечірній час їхали від батьків свідка, разом з останнім та його дружиною, але зламалось авто біля поля на околиці села, яке вони відштовхнули на праве узбіччя і близько 20:00 год., пішли до ОСОБА_2 додому, де вживали алкоголь, після чого свідок ліг спати, а ОСОБА_1 пішов додому. У подальшому, близько 00:00 год., працівники поліції розбудили свідка і запитували, коли приходив до нього ОСОБА_1 , бо сталось ДТП за участю його автомобіля, яке було на узбіччі. Однак, ОСОБА_2 невідомо за яких обставин сталося ДТП, але він може підтвердити факт того, що автомобіль «ВАЗ 21063» був зламаний, і ОСОБА_1 не міг ним керувати, а полагодив своє авто, лише через декілька днів, після ДТП.

Свідок ОСОБА_3 , на попередньому судовому засіданні, надала пояснення, що є співмешканкою ОСОБА_1 , та 14.08.2021, вони повертались додому польовою дорогою і зламався автомобіль, який вони залишили на узбіччі дороги. Після чого, свідок пішла додому, а співмешканець пішов до ОСОБА_2 , який є її братом, вечеряти. Через деякий час, близько 01:00 год. 15.08.2021, ОСОБА_3 пішла до авто, щоб його зачинити, та побачила що він пошкоджений з правої передньої частини та одразу, пішла до брата, який їй повідомив, що ОСОБА_1 пішов додому, і де він зараз, йому не відомо. Автомобіль був зламаний, і стояв на узбіччі, ОСОБА_1 не міг ним керувати.

Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 2), пояснення (а.с. 3, 4), направлення на огляд у медичному закладі (а.с. 5), акт огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 6), рапорт (а.с. 9 11), суд прийшов до наступних висновків.

Частиною 1 статті 130 КУпАП, встановлено відповідальність за відмову проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Пункт 1.3 ПДР України, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У п. 1.9 ПДР України, встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підставі ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Згідно ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідності до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При розгляді справи суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В силу ч. 2 статті 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06.12.1998 Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

У відповідності до п. 4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Таким чином, особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, та під час розгляду адміністративного матеріалу, не підтверджено факт відмови, останнім, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, дослідженими доказами, а саме: в протоколі зазначено, що відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак свідки події не зазначені в протоколі, а до протоколу не додано будь - якого відеозапису на підтвердження факту відмови від проходження огляду на місці події та в медичному закладі, а також допитані свідки в судовому засіданні, за клопотанням ОСОБА_1 , а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , надали покази, які спростовують факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , оскільки автомобіль зламався та стояв на узбіччі польової дороги, тому беручи до уваги те, що всі виявлені сумніви щодо доведеності вини мають застосовуватись на користь особи, суд прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки, та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 62 Конституції України, ст. 1, 9, 130, 247, 251, 266, 287 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області на протязі десяти днів з дня її винесення.

Суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області О.В. Саламаха