Справа № 473/3566/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

"19" жовтня 2021 р. м. Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Зубар Н.Б., за участю секретаря судових засідань Радєвої Н.В., особи, яка притягується до відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Вознесенського РУП ГУНП України в Миколаївській області, про притягнення до відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка м.Одеса, не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , не притягувалась до адміністративної відповідальності, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом серія ВАБ №752686 від 28.09.2021 року, поліцейським, який його склав, зазначено, що: «28.09.2021 року ОСОБА_1 ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду та вихованню за своєю неповнолітньою донькою ОСОБА_2 , 2010 р.н., а саме остання не прийшла на навчання до Вознесенської ЗОШ №4 та бродяжила в парку «Січової Слави» м.Вознесенська».

В протоколі ОСОБА_1 в поясненнях зазначила, що з протоколом згодна.

Посадовою особою поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч.1 ст.184 КУпАП.

ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, - не визнала та пояснила, що дитина навчається в 4 школі з 2 класу, дитина має вади із слухом, раніше з школи не тікала, а того дня вона посварилися з дитиною, оскільки донька не хотіла одягатися. Зазначила, що вона належним чином виховувала дитину і контролювала її місце знаходження. Дитина чиста та доглянута.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, не дивлячись на не визнання нею своєї вини, доведена даними, що зафіксовані в протоколі серія ВАБ №752686 від 28.09.2021 року та матеріалами справи.

Так згідно із рапортом Вознесенського РУП від 28.09.2021 року зазначено, що 28.09.2021 року о 10:30 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою м.Вознесенськ вулиця невідома, парк 1 травня дівчина 10 років не знає як її звати, де живе, поводиться неадекватно, нібито згідно написів на зошитах ОСОБА_3 , поводиться жорстоко з тваринкою. Заявник ОСОБА_4 . Прибувши за місцем виклику було виявлено ОСОБА_3 , учениця ЗОШ 4, остання була передана працівникам ювенальної превенції Вознесенського РУП. Загрози для життя та здоров`я дитини немає.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 від 28.09.2021 року, наданих поліції під час складання протоколу, зазначено, що вона мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 28.09.2021 року близько 11:00 год. до неї зателефонувала класний керівник Вознесенської ЗОШ №4, в якій навчається ОСОБА_5 , та повідомила, що ОСОБА_5 привезли працівники поліції до школи, так як вона знаходилась на території парку поза школою. По даному факту повідомляє, що о 07:30 год. вона дочку відправила з дому до школи, але вона у школу не прийшла. Вказує, що її дочка і раніше вже залишала школу без її відома.

Згідно з характеристикою ЗОШ №4 на ученицю 5-Б класу ОСОБА_3 від 28.09.2021 року дівчинка має середній загальний розвиток. Навчається на початковому рівні. Не читає, не відтворює вивчений матеріал, не дає відповіді на поставлені запитання вчителя під час уроку. На уроці займає позицію спостерігача, нічого не пише, на слух інформацію не сприймає. Не орієнтується у підручнику та зошиті. Розвиток пам`яті, уваги, мислення низький. Серед учнів має мало друзів, у житті класу та школи участі не приймає. У класі конфліктних ситуацій не створює. Більшість часу проводить на самоті. Має пропуски без поважних причин, а саме: декілька разів без дозволу і пояснень тікала зі школи, а також зранку мама проводжає до школи, а ОСОБА_5 у школі не з`являється. Натомість проводить час у парку. Мама намагається приділяти увагу навчанню та вихованню доньки. Цікавиться справами, відвідує батьківські збори.

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її матір`ю зазначена ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вина ОСОБА_1 доведена і її дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.184 КУпАП, як ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Так згідно ч.1 ст.152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечуються системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до положень ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 12 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-III «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Той факт, що дитина ОСОБА_1 залишала школу, в тому числі і раніше, вбачається як з даних характеристики із школи, так і з самих письмових пояснень ОСОБА_1 , які та надала поліцейському під час складання протоколу.

Разом із тим виявлене порушення є не суттєвим з огляду на сімейне становище ОСОБА_1 , яка одна виховує неповнолітню дитину, яка має вади здоровя.

Згідно із ч.1 ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

З огляду на зазначене, а також те від дій ОСОБА_1 тяжких наслідків не настало, суд вважає за доцільне звільнити її від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Як зазначено в Постанові Вищого адміністративного суду України 14 грудня 2016 року К/800/17615/16 (джерело: http://reyestr.court.gov.ua/Review/63791133): «Статтею 22 КпАП встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. По суті правопорушник звільняється від правових наслідків свого протиправного діяння, виходячи із засад гуманності, хоча це діяння як під час вчинення, так і під час звільнення від відповідальності залишається правопорушенням. У законодавстві не закріплено визначення малозначного правопорушення та відсутні вказівки на його ознаки. У кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи, зокрема, з того, що його наслідки не становлять великої суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб. Для встановлення ступеня суспільної небезпечності необхідно проаналізувати всі сторони допущеного порушення, оцінити обставини вчинення порушення, мету, мотив і спосіб, а також наявність умов, що дають змогу досягти виховних і превентивних цілей».

Згідно із рішенням ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» 18 грудня 2008 року (Заява №39948/06): «52. У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних і має оцінюватися в контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою».

З огляду на таке рішення ЄСПЛ суд вважає, що поліція, органи місцевого самоврядування, соціальні служби мають не лише ставити питання про притягнення батьків до відповідальності, а й надавати допомогу сім`ям, які опинилися у складних життєвих обставинах, в тому числі правову, матеріальну, психологічну допомогу, тощо.

Суд, врахувавши фактичні обставини справи, встановив, що дії ОСОБА_1 хоч і містять ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, проте не становлять високої суспільної небезпеки з огляду на наслідки, ситуацію в її родині, а тому вважає за доцільне звільнити її від адміністративної відповідальності через малозначність адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.22, ч.1 ст.184, 268, 280, 283-285 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, та звільнити її від адміністративної відповідальності через малозначність адміністративного правопорушення, обмежившись оголошенням усного зауваження.

Провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя Н.Б.Зубар