Справа № 264/5341/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області Штифорук Оксана Вікторівна, розглянувши у м. Маріуполі матеріали, які надійшли з Департаменту патрульної поліції УПП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який мешкає в АДРЕСА_1 , за ч.5 ст. 122 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

20.07.2021 року о 16 год. 10 хв. в Донецькій області, м. Маріуполь, Приморський район, на проспекті Луніна та вул. Інтернаціональній водій ОСОБА_1 керував авто Daewoo д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку «Надати дорогу» не надав переваги у русі авто Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався по головній дорозі, змусивши водія авто Mitsubishi Outlander різко змінювати напрямок руху та швидкість руху для забезпечення особистої безпеки, та безпеки свого пасажира, чим порушив вимоги п. 8.4б; 1.3 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи.

При цьому, Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу на приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Тим більше, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 122 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з диспозицією ч. 5 ст. 122 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі порушення, передбачених частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Відповідно до загальних положень ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Згідно п. 8.4 б Правил дорожнього руху України дорожні знаки поділяються на групи. До даної групи відносяться знаки пріоритету, які встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей, документів, а також іншими документами.

Факт скоєння ОСОБА_1 вказаного правопорушення підтверджується відомостями зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №224400 від 20.07.2021, рапортом інспектора ВБДР УПП в Донецькій області від 20.07.2021 року, відеозаписом з реєстратору.

Таким чином, суд вважає, що вина правопорушника доведена в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Враховуючи вищевикладене, вважаю необхідним застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 5 ст. 122 КУпАП України у виді штрафу у розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1445 гривень.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, ч.2 ст.4 Закону «України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 17, ст. 33, ст. 40-1, ст.122, ст. 268, ст. 283, ст. 284 КУпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі вісімдесят п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1455 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн. судового збору.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя: О. В. Штифорук