Справа № 617/1151/21
Провадження № 3/617/441/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року Вовчанський районний суд Харківської області у складі судді Глоби М.М.,

за участю законного представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Вовчанську Харківської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області про притягнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе Вовчанського району Харківської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, раніше протягом року до адміністративного стягнення не піддавався, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

15.09.2021 року до Вовчанського районного суду Харківської області надійшов матеріал, який містить протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 163317 від 18.07.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_2 18.07.2021 року о 01 год. 30 хв. на автодорозі «Харків Вовчанськ КПП «Чугунівка»», 60 км., керував незареєстрованим мопедом марки «Альфа» з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження огляду на місці із застосуванням приладу газоаналізатору «Alkotect 6820» та проходження огляду у медичному закладі на ступінь алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, матеріал містить протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 163318 від 18.07.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_2 18.07.2021 року о 01 год. 30 хв. на автодорозі «Харків Вовчанськ КПП «Чугунівка»», 60 км., керував незареєстрованим мопедом марки «Альфа», без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.10 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_2 під час розгляду справи свою провину заперечив, зазначивши, що 18.07.2021 року о 01 год. 30 хв. він керував на автодорозі «Харків Вовчанськ КПП «Чугунівка»», 60 км., мопедом марки «Альфа». Коли його зупини працівники поліції, то вони не пропонували йому пройти жодного огляду на стан сп`яніння. У нього є батьки, однак ні вони, ні захисник не були присутні при складанні відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення. Його бабуся ОСОБА_3 була присутня при вказаних подіях в якості свідка, вона не є його опікуном.

Допитана під час судового розгляду в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що вона є бабусею неповнолітнього ОСОБА_2 . Вночі 18.07.2021 року до неї додому приїхали працівники поліції разом із її онуком та зазначили, що начебто він керував мопедом без відповідного дозволу. Працівники поліції оформили протоколи про адміністративні правопорушення при цьому їй ніяких прав як законному представнику її онука не роз`яснювали, вона не є його опікуном, у нього є батьки, які не позбавлені відносно нього батьківських прав. Вона не бачила, що ОСОБА_2 керував мопедом. В її присутності працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння і відповідно ОСОБА_2 від нього не відмовлявся.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності; при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання таких доказів покладено на осіб, уповноважених на складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 КУпАП, адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку. До осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені ст. 24-1 цього Кодексу. Однак, у разі вчинення вказаними особами адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, така особа підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах, але з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника, до зазначених осіб можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 221 КУпАП, суддям районних судів підвідомчі справи про адміністративні правопорушення, вчинені особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років.

Вимогами ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимогами ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно протоколів про адміністративні правопорушення серії ДПР18 № 163317 від 18.07.2021 року та серії ДПР18 № 163318 від 18.07.2021 року, ОСОБА_2 ставиться в провину порушення вимоги п. 2.5 ПДР України та вимоги п. 2.10 ПДР України, відповідно.

В підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 163317 від 18.07.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_2 18.07.2021 року о 01 год. 30 хв. на автодорозі «Харків Вовчанськ КПП «Чугунівка»», 60 км., керував незареєстрованим мопедом марки «Альфа» з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження огляду на місці із застосуванням приладу газоаналізатору «Alkotect 6820» та проходження огляду у медичному закладі на ступінь алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків.

В підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 163318 від 18.07.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_2 18.07.2021 року о 01 год. 30 хв. на автодорозі «Харків Вовчанськ КПП «Чугунівка»», 60 км., керував незареєстрованим мопедом марки «Альфа», без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом.

Зі змісту складених працівником поліції протоколів про адміністративне правопорушення слідує, що працівник поліції встановив особу ОСОБА_2 , а відповідно був обізнаними про той факт, що він є неповнолітнім.

Під час судового розгляду ОСОБА_2 пояснив, що працівник поліції встановив його особу відразу після зупинки мопеду.

При цьому, встановивши вік особи ОСОБА_2 , в порушення ст. 33 Закону України «Про національну поліцію», яка передбачає можливість проведення опитування неповнолітніх тільки за участю батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога, та в порушення ст. 270 КУпАП, згідно з якою інтереси неповнолітньої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, мають право представляти її законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники), працівником поліції складені протоколи про адміністративні правопорушення, а також відібрані пояснення від неповнолітнього у відсутності його законного представника або педагога, що є суттєвим порушенням права неповнолітнього на захист, що в свою чергу свідчить про недопустимість вказаних доказів, як таких, що отримані з порушенням визначеного законом порядку, з порушенням права неповнолітнього на захист.

Фактично всі докази по справі, а саме протоколи про адміністративні правопорушення, пояснення неповнолітнього ОСОБА_2 , акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, акт тимчасового затримання транспортного засобу від 18.07.2021 року та фототиблиця до нього, свідчать про те, що вони збиралися у відсутності законних представників неповнолітнього, а отже з порушенням права останнього на захист.

При цьому суд звертає увагу, що ОСОБА_3 зазначена у вказаних протоколах про адміністративні правопорушення в якості свідка, а не законного представника неповнолітнього. Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 роз`яснювались права як законному представнику.

Допитана під час розгляду справи в суді в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що вона не залучалась працівниками поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення в якості законного представника неповнолітнього ОСОБА_2 .

Інших доказів, які б підтверджували факт присутності законного представника ОСОБА_2 на місце оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, як то записів з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, суду не надано.

На переконання суду, за вказаних обставин, з урахуванням тверджень законного представника ОСОБА_1 щодо складення матеріалів про адміністративні правопорушення за відсутності законних представників неповнолітнього, суд приходить до висновку про не доведення перед судом факту дотримання прав неповнолітнього на захист при складенні матеріалів про адміністративні правопорушення.

Наведені обставини вказують на порушення прав неповнолітнього ОСОБА_2 на захист та роблять недопустимими докази у справі, як вказаних протоколів, пояснень неповнолітнього, так і інших доказів, виходячи з правил «отруйного дерева» у доказуванні.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять.

Крім того, суд звертає увагу, що інші наявні в матеріалах справи докази не можуть свідчити про вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, оскільки такі докази лише доповнюють зміст протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерел права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права із за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксера де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а також, що порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаними Конвенцією про захист прав і основоположних свобод 1950 року, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстроковим судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Європейський Суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_2 «поза розумним сумнівом» у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 1303 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283-284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова судді протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Вовчанський районний суд Харківської області.

Суддя -