Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021 року м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду - Полюхович О.І.,

з участю:

захисника Нікольченко Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника Нікольченко Б.Б. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 06 вересня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 06 вересня 2021 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

З постанови суду слідує, що 30 червня 2021 року о 00:54 год. в м. Рівне, вул. В.Чорновола, 40, водій ОСОБА_1 , в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом Volvo XC60 д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest 7510 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду захисник Нікольченко Б.Б. в інтересах ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою закрити провадження у даній справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності його події та складу злочину. Вказує, що з наявного в матеріалах справи відеозапису взагалі не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, або перебував у транспортному засобі двигун якого увімкнений, а спірна ситуація, що склалась, була обумовлена лише тим, що останньому були незрозумілими дійсні причини, мотиви та правові підстави для такої довготривалої зупинки транспортного засобу під його керуванням. Зазначає, що відомості про газоаналізатор «Drager Alkotyest 7510», яким було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відсутні у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення до переліку дозволених для застосування на території України медичних виробів, а тому його використання на території України є неправомірним.

Заслухавши захисника Нікольченко Б.Б. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначених у постанові обставинах, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №288200 від 30.06.2021 року, який складено на бланку відповідного зразка з серійним номером уповноваженою на те особою, в ньому викладена суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин, підписи свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , підпис працівника поліції (а.с.1);

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого, огляд проводився у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, від огляду ОСОБА_1 - відмовився (а.с.3);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 направлено до медичного закладу. Огляд у медичному закладі не проводився (а.с.4);

- відео файлами з нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження встановленого огляду (файл 0604 час 03:10).

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Суд також критично відноситься до доводів апеляційної скарги про те, що

ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та вважає їх такими, які надані з метою уникнення відповідальності, оскільки в матеріалах справи наявне відео з нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 визнає факт вживання алкогольних напоїв та керування транспортним засобом (файл 0597 час 00:48).

Доводи стосовно того, що використання газоаналізатора «Drager Alkotyest 7510», на території України є неправомірним також не заслуговують на увагу.

Згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16 липня 2012 року № 533 «Про затвердження Порядку зберігання Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення» (далі - наказ № 533) Держлікслужба зберігала Державний реєстр медичної техніки та виробів медичного призначення (далі - Державний реєстр). Наказ № 533 втратив чинність 02 лютого 2018 року на підставі наказу МОЗ України від 22 грудня 2017 року № 1690 «Про визначення таким, що втратив чинність, наказу Міністерства охорони здоров`я України від 16 липня 2012 року № 533».

У Державному реєстрі, який зберігала Держлікслужба відповідно до наказу № 533, містилась інформація щодо медичних виробів «Газоаналізатори Drager Alcotest» виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA (Germany) (свідоцтво про державну реєстрацію № 14455/2014 від 29.12.2014; наказ Держлікслужби України від 29 грудня 2014 року № 1529).

Згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29.12.2014 року №1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів» Газоаналізатори DragerAlcotest, виробник Drager Safety AG&Co.KGaA, Revalstrasse1, 23560 Lubeck, - виробник Німеччина, мають свідоцтво про державну реєстрацію №14455, у якого необмежений строк дії.

Таким чином, суд приходить до висновку, що газоаналізатори виробництва Drager Safety AG and Co.KgaA (Germany) до яких відноситься і газоаналізатор Drager Alcotest 7510, який використовується патрульною поліцією та вже перебуває в експлуатації, може експлуатуватися за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Тобто, газоаналізатор «Alcotest 7510», був дозволений для проведення освідування на території України.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.33, ст.38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

На думку апеляційного суду таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст. 23 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.6 ЄКПЛ, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 06 вересня 2021 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Нікольченко Б.Б. без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович