ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2021 Справа №607/12202/21

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбич В.Л., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли від Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 04 квітня 2021 року близько 16 год. 30 хв. перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , поблизу «Квітоцентру», вчинив відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме виражався в її сторону нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, бив буклетом по обличчю, шарпав за одяг внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої. Своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП, про що працівниками поліції 11 липня 2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 474486.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не визнав та пояснив, що 04 квітня 2021 року у нього була запланована зустріч із його малолітнім сином біля магазину «АТБ» по вул. Тарнавського в присутності ОСОБА_2 . В ході зустрічі ОСОБА_2 неодноразово виражалася в його сторону нецензурною лайкою у присутності дитини. Натомість він жодних дій, які ставляться йому в вину не вчиняв. Вказав, що покази ОСОБА_2 та її матері є необ`єктивними та мають на меті неправомірно притягнути його до відповідальності щоб в подальшому позбавити його батьківських прав щодо його сина.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 в судовому вказав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП не доведена об`єктивним доказами, які б заслуговували на увагу, в той час як пояснення ОСОБА_2 та її матері є упередженими. Одночасно просить закрити провадження у справі на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків розгляду справи.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що 04 квітня 2021 року вона разом із сином прийшла на зустріч із ОСОБА_1 , щоб надати можливість дитині провести час із батьком. В подальшому, після прогулянки дитини втомилася і просилася додому. Проте ОСОБА_1 не захотів його відпускати та на її намагання піти додому реагував агресивно, ображав її нецензурною лексикою, наносив удари по тілу, що завдавало фізичного болю. Такі дії ОСОБА_1 вчиняє систематично в присутності дитини та при кожній зустрічі.

Представник потерпілої Турчин-Кукаріна І.В. в судовому засіданні просила суд визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в його діях наявний склад адміністративного правопорушення.

Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Згідно п.3 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство, це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство, це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 зазначеного вище Закону).

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п.14 ч.1 ст.1 зазначеного вище Закону).

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №474486 від 11 липня 2021 року долучено: заяву ОСОБА_2 від 04 квітня 2021 року, яка просить притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 який 04 квітня 2021 року о 16 год. 30 хв. вчинив конфлікт в ході якого виражався в її сторону нецензурною лайкою, шарпав за одяг, бив буклетом по обличчі; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 04 квітня 2021 року.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка матір потерпілої ОСОБА_4 суду пояснила, 04 квітня 2021 року вона зателефонувала своїй дочці ОСОБА_2 щоб дізнатися як у неї справи. В черговий раз дочка повідомила їй, що ОСОБА_1 продовжує систематично ображати її та принижувати, що має негативний вплив на її психоемоційний стан. В подальшому, того ж дня, близько 16 год. 00 хв. вона поверталася з роботи додому та була свідком того, як ОСОБА_1 шарпав її дочку за одяг, копав та нецензурно виражався в її сторону. Дочка намагалася від нього вирватися, проте ОСОБА_1 переслідуючи її хапав за плече, погрожував та наносив удари по тілу. Вказані події відбувалися в присутності дитини. Враховуючи те, що вона була з другої сторони вулиці, по ту сторону дороги на якій досить інтенсивний рух транспортних засобів, вона була не в змозі перешкодити ОСОБА_1 вчиняти протиправні дії.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка матір ОСОБА_1 ОСОБА_5 пояснила, що у ОСОБА_1 було побачення із дитиною на яке він покликав також її на що вона погодилась. Під час побачення із дитиною відвідували магазини. Далі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 почалася суперечка. Свідок вказала, що в подальшому вона залишила їх та перебувала на відстані із якої її не було видно. Бачила, як в ході суперечки ОСОБА_2 кидала самокатом у її сина ОСОБА_1 . Конфлікт між ними продовжувався, однак вона не чула щоб в ході конфлікту її син ОСОБА_1 ображав ОСОБА_2 . Вказала, що ОСОБА_1 не ображав та не чіпав ОСОБА_2 .

Із наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що 04 квітня 2021 року о 15 год. 24 хв. ОСОБА_2 разом з малолітнім сином виходили з супермакету «АТБ» по вул. Тарнавського, слідом за нею вийшов ОСОБА_1 . У них виник конфлікт в ході якого потерпіла намагалася відігнати ОСОБА_1 натомість ОСОБА_1 ігноруючи дії ОСОБА_2 вчиняв спроби наблизитися до неї. Через деякий час підійшовши до неї ОСОБА_1 замахнувся рукою з наміром нанести ОСОБА_2 удар в ділянку обличчя та після невдалої спроби наніс удар ногою. Під час конфлікту був присутній малолітній син сторін.

За таких обставин, перевіривши надані докази на предмет належності та допустимості суд вважає, що сукупність зібраних доказів доводить, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства, тобто вчинення дій психологічного та фізичного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 . Так, суд вважає, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, доводиться поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , показами свідка ОСОБА_4 та наявним у матеріалах справи відеозаписом. Вказані докази є послідовні, узгоджуються між собою та доводять факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зміст якого викладений у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд вважає, що покази свідка ОСОБА_5 , яка є матір`ю ОСОБА_1 не спростовують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки носять загальний характер. Крім цього, її покази про те, що її син ОСОБА_1 не чіпав ОСОБА_2 не узгоджуються із змістом наявного у матеріалах справи відеозапису із якого вбачається, що ОСОБА_1 ігноруючи дії ОСОБА_2 , вчиняв спроби наблизитися до неї та через деякий час підійшовши до неї, замахнувся рукою з наміром нанести ОСОБА_2 удар в ділянку обличчя та після невдалої спроби наніс удар ногою.

Згідно ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП було вчинене ОСОБА_1 04 квітня 2021 року.

Однак матеріали адміністративної справи були направленні Тернопільським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції у Тернопільській області на розгляд Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області лише 12 липня 2021 року, тобто після спливу строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, адміністративне стягнення на останнього за вчинені ним правопорушення могло бути накладене не пізніше 04 липня 2021 року.

Згідно із п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Враховуючи те, що на даний час закінчився строк, протягом якого особу може бути піддано адміністративному стягненню, вважаю, що провадження в даній справі про адміністративне правопорушення слід закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 38, 173-2, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяВ. Л. Дзюбич