Справа № 355/1274/21
Провадження № 3/355/705/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року

Суддя Баришівського районного суду Київської області Червонописький В.С., розглянувши адміністративну справу, що надійшла з Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області ДПП НП України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №013214 від 28.08.2021 вбачається, що 28.08.2021 о 23 год. 18 хв. на 77-му км а/д Київ-Харків Броварського району Київської області водій, ОСОБА_1 , керував автомобілем «MAZDA 3» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в протоколі, не визнав, пояснивши, що 28.08.2021 року близько 03 год. дня виїхав з роботи з м. Львів. Доїхавши до м. Києва, він взяв пасажирів і поїхав до м. Полтави. На а/д Кив-Харків близько м. Березань Київської області його запинили працівники поліції, за те що він невчасно перелаштувався з лівої смуги руху в праву. З даним правопорушенням він погодився. В розмові поліцейського він почув натяк, який наводив на думку про надання йому неправомірної вигоди, на який ОСОБА_1 не відреагував. Після того, як надав документи, його запросили пройти на поліцейський пост. Інспектора поліції розмовляли між собою, нічого не пояснюючи водієві, натомість повідомили про підозру перебування його в стані наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 , не маючи за весь водійський стаж роботи жодного порушення, вперше будучи в такій ситуації розхвилювався. Поліцейські посвітили в очі, подивилися на тремтіння рук, почали складати протокол. ОСОБА_1 не погоджувався із діями поліцейських, що задокументував у протоколі. Несучи відповідальність за доставку пасажирів до місця призначення, водій підписав протокол. Цим часом невідомо звідки взялася довідка про передачу керування автомобілем іншій особі. Всупереч цьому водієві було віддано ключі від автомобіля і він поїхав до м. Полтави разом з пасажирами. По приїзду до м. Полтава ОСОБА_1 з власної ініціативи пройшов медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, результат якого виявився негативним. Просить суд закрити провадження, оскільки вважає себе невинним.

В судовому засіданні захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 надав суду доводи і міркування, просить закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, насамперед, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 28.08.2021, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, пояснення свідків, рапорт працівника поліції, DVD-R диск, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (статті 252 КУпАП), вирішуючи справу, суд виходить з такого.

Відповідно до абзацу п`ятого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух», підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, у стані наркотичного сп`яніння. За вимогами пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані, зокрема, наркотичного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження в встановленому порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 у справі №204/2352/16-а).

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина друга статті 251 КУпАП).

Також судами вищих інстанцій неодноразово зверталася увага на те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, тому як і у кримінальному провадженні суд у справах про адміністративні правопорушення повинен бути неупередженим і безстороннім, а відтак не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, а судовий розгляд повинен провадитися виключно в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Недотримання таких засад означатиме неминуче перебирання судом на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що в свою чергу є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України», заява №16347/02, заява №926/08, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», постанови Київського апеляційного суду від 24.12.2019 у справі №761/26744/19, від 23.09.2019 у справі №753/9705/19 та інші, які є остаточними в подібній категорії справ).

У протоколі серії ДПР 18 №013214 від 28.08.2021 року інспектором Садюком В.Ю. зафіксовано «… ОСОБА_1 , керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук...», однак така підстава відсутня у диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а встановлення факту перебування особи у стані наркотичного сп`яніння має бути проведено у порядку, визначеному нормами КУпАП, наказу МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», постанові КМУ від 17.12.2008 №1103 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», що не було здійснено інспектором.

До матеріалів справи також додане відео, вбачається про порушення з боку поліцейського, який складав протокол, а саме: на відео з боді-камер поліцейських не за фільмовано сам процес керування ОСОБА_1 транспортним, що унеможливлює встановлення об`єктивної сторони правопорушення за ст. 130 КУпАП, яка передбачає 1) керування і 2) стан сп`яніння або відмову від огляду. Лише за однієї цієї обставини суд позбавлений можливості встановити наявність правопорушення у діях ОСОБА_1 , протягом усього часу події, зафіксованої на відео, ОСОБА_1 поводиться спокійно, ніяких ознак сп`яніння у нього немає - обличчя має природній колір, тверезе мислення, природні жести та міміка обличчя. Поліцейський ОСОБА_3 не виявив ніяких ознак наркотичного сп`яніння, а просто їх озвучив, що суперечить Інструкції «Про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відєокамер/відеореєстраторів/ працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», відповідно до якої запис на нагрудну камеру поліцейського здійснюється з моменту зупинки безперервно до закінчення спілкування. .

Слід зауважити, що «рапорт - письмове звернення працівника до вищої посадової особи з викладом питань службового чи особистого характеру і висловленням у зв`язку з цим відповідного прохання» (Наказ МВС № 650 від 27.07.2012 року). У той же час, ніякого прохання так званий рапорт не має, а викладений у формі пояснення, де поліцейський Садюк В.Ю.І, нібито, повідомляє про події, які відбувались. Однак, вважати цей документ поясненням також не можна, оскільки протокол складено тим самим поліцейським ОСОБА_3 , який не міг сам від себе відбирати пояснення. Крім того, рапорт містить речення про те, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом, що не відповідає дійсності. Таким чином, правова природа даного документу абсолютно незрозуміла, а сам цей рапорт не може вважатися доказом у даній справі.

Так, згідно розписки, ОСОБА_4 (а.с. 8), зобов`язалась керувати транспортним засобом, хоча ОСОБА_1 не передавав їй таке право. Зазначена особи була випадковою попутницею ОСОБА_1 її він не знає, не знає чи є в неї відповідні документи на керування транспортним засобом. Тому ОСОБА_1 не передавав і не міг передати цій особі: транспортний засіб під її керування, з чого слідує що поліцейський ОСОБА_3 , вимагав складення вказаної розписки лише для того, щоб надати своїм діям ознак законності і спрямованості на забезпечення безпеки дорожнього руху. ОСОБА_1 фактично не було відсторонено від керування, він сів за кермо свого автомобіля та приїхав за місцем свого проживання.

Крім наведене суддя враховує, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

За правилами кодексу України про адміністративні правопорушення, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Таким чином суд вважає, що в ході судового розгляду справи доказів доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду не надано.

Наведені протиріччя та неузгодженість у своїй сукупності не дають суду підстав для висновку про винуватість ОСОБА_1 поза розумних сумнівів.

Ґрунтуючись на нормах статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене та керуючись ст. 130, ст.ст. 247, 284 КУпАП, суддя, -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.ЧЕРВОНОПИСЬКИЙ