Справа № 132/2042/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

13.10.2021 м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Ставнійчук С.В., розглянувши подання Хмільницького районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області про вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 відносно якого постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 22.07.2021 у справі №132/2042/21 накладено адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт,

встановила:

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 22.07.2021 у справі №132/2042/21 ОСОБА_1 визнано винуватим за ч.1 ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністратвине стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт.

10.09.2021 року заступник начальника Хмільницького РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області Литвенюк Т. в порядку ст. 304 КУпАП звернулася до Калинівського районного суду Вінницької області з поданням про вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Подання обгрунтовано тим, що 30.08.2021 року ОСОБА_1 був ознайомлений з порядком відбування стягнення у виді суспільно корисних робіт та під час бесіди у останнього було відібрано пояснення у якому він зазначив, що йому протипоказана фізична праця у зв`язку із станом здоров`я. При цьому надав довідку Калинівської ЦРЛ з якої слідує, що ОСОБА_1 перебуває на лікуванні в кардіологічному відділенні лікарні з 30.08.2021.

З метою встановлення протипоказань до фізичної праці органом пробації 30.08.2021 було надіслано запит до Калинівської ЦРЛ та 09.09.2021 отримано від останньої довідку за №02-781 від 02.09.2021 у якій зазначено, що ОСОБА_1 30.08.2021 госпіталізований в кардіологічне відділення вищевказаного лікувального з діагнозом: ІХС. Стабільна стенокардія напруги П фк. Постінфарктний (2016 2019) не Qінфаркт міокарда задньої стінки лівого шлуночка. КВГ і стентування (2019р.). Параксизмальна форма фібріляції передсердь із тахісистолією шлуночків. Фізична праця протипоказана.

Станом на 09.09.2021 ОСОБА_1 до відбування суспільно корисних робіт не приступив.

З врахуванням вищевикладеного орган пробації звернувся до суду з поданням, в якому просить вирішити в порядку ст. 304 КУпАП питання пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у зв`язку з наявністю обставин, що унеможливлюють виконання постанови суду.

Розглянувши подання органу пробації, дослідивши матеріали подання, суддя прийшла до наступного висновку.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ст. 298 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Відповідно до ст. 304 КУпАП, питання, позв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Копією постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 22.07.2021 року підтверджується, що ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП та йому призначено адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт.

Постанова суду перебуває на виконанні Хмільницького РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області.

Відповідно до ст. 305 КУпАП, контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом.

Згідно з пунктами 12.1 та 12.2 наказу Міністерства юстиції України №474/5 від 19.03.2013 року " Про затвердження Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт" (далі Порядок) при виконанні постанов суду про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання для вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанов суду про накладення адміністративних стягнень стосовно порушників, які визнані особами з інвалідністю І або ІІ групи, вагітних жінок, жінок старше 55 років та чоловіків старше 60 років.

Такі підстави для припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді 120 годин суспільно корисних робіт, які не підлягають призначенню особі на підставі ст. 31-1 КУпАП, у матеріалах подання відсутні.

В той же час у матеріалах доданих до подання, міститься довідка Калинівської ЦРЛ за №02-781 від 02.09.2021 у якій зазначено, що ОСОБА_1 30.08.2021 госпіталізований в кардіологічне відділення вищевказаного лікувального закладу з діагнозом: ІХС. Стабільна стенокардія напруги П фк. Постінфарктний (2016 2019_ не Qінфаркт міокарда задньої стінки лівого шлуночка. КВГ і стентування (2019р.). Параксизмальна форма фібріляції передсердь із тахісистолією шлуночків. Фізичні навантаження праця протипоказані.

Відповідно до Переліку захворювань, які є підставою для представлення в суди матеріалів про звільнення засуджених від дальшого відбуття покарання, затвердженого МОЗ України 21.04.1992 року, ішемічна хвороба серця віднесена до тяжких хвороб, які перешкоджають відбуванню покарання.

Разом з тим, звільнення від адміністративного стягнення у зв`язку з хворобою чинним КУпАП не передбачено, як і припинення виконання постанови в порядку ст. 302 КУпАП.

Припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у межах КУпАП можливе лише за наявності обставин, зазначених у п. 5 (видання акту амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення), п. 6 (скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність) і п. 9 (смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі) ст. 247 цього Кодексу, при наявності яких орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання (ст. 302).

Однак вказана норма має іншу правову природу і не кореспондується зі звільненням від відбування стягнення за хворобою, що перешкоджає його відбуванню, а тому у даному конкретному випадку застосована бути не може.

На національному рівні Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5 рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Цей висновок об`єктивно узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, який неодноразово у своїх рішеннях вказував, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права» (рішення від 23.09.1998 (п. 54) у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom).

В інших рішеннях ЄСПЛ також неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності, зокрема у п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); у п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06).

Крім того, Конституційний Суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, виходячи із системного аналізу вказаного законодавства України, правової позиції ЄСПЛ, який за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (ст. 3 Основного Закону) та який знайшов своє закріплення у судовій практиці Конституційного Суду України, Верховного Суду України, Верховного Суду і прецедентних рішеннях ЄСПЛ, приходжу до переконання, що зазначена справа про адміністративне правопорушення щодо накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді суспільно корисних робіт, для цілей ст. 6 Конвенції, належить до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на цю категорію справ поширюється гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при розгляді подання Хмільницького районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області про вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови у справі про адміністративне правопорушення, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема Кримінального кодексу України, яка регламентує подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, в тому числі і щодо можливості звільнення від відбування стягнення за хворобою, що є невід`ємним правом (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції).

Такою нормою у КК України є ст. 84, яка розташована у розділі ХІІ «Звільнення від покарання та його відбування» і регламентує звільнення від відбування покарання за хворобою.

Згідно ч. 2 цієї статті особа, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Як уже зазначалося вище, у матеріалах доданих до подання, міститься довідка Калинівської ЦРЛ за №02-781 від 02.09.2021 у якій зазначено, що ОСОБА_1 30.08.2021, тобто після винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, госпіталізований в кардіологічне відділення вищевказаного лікувального закладу з діагнозом: ІХС. Стабільна стенокардія напруги П фк. Постінфарктний (2016 2019_ не Qінфаркт міокарда задньої стінки лівого шлуночка. КВГ і стентування (2019р.). Параксизмальна форма фібріляції передсердь із тахісистолією шлуночків. Фізичні навантаження праця протипоказані.

Відповідно до Переліку захворювань, які є підставою для представлення в суди матеріалів про звільнення засуджених від дальшого відбуття покарання, затвердженого МОЗ України 21.04.1992 року, ішемічна хвороба серця віднесена до тяжких хвороб, які перешкоджають відбуванню покарання.

При цьому суддя враховує і той факт, що матеріали подання не містять будь-якої інформації про ухилення ОСОБА_1 від виконання адміністративного стягнення.

Україна є соціальною, правовою державою; людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 1, 3 Основного Закону). В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії (ст. 8 Основного Закону).

Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зауважив, що «верховенство права» це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення» (абз. 2, 3, 4 п.п. 4.1 п. 4 мотивувальної частини).

Таким чином, системний аналіз положень КУпАП у поєднанні з вказаним законодавством і судовою практикою, дають підстави вважати про можливість застосування аналогії права про звільнення особи від відбування стягнення призначеного постановою у справі про адміністративне правопорушення, за хворобою, що перешкоджає відбуванню стягнення.

На підставі викладеного, ст.ст.23, 298, 304, 305 КУпАП, суддя,

постановила:

Подання Хмільницького районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області про вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт, накладеного постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 22.07.2021 року за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП у справі № 132/2042/21 у зв`язку з хворобою, що перешкоджає відбуванню стягнення.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С.В. Ставнійчук