Єдиний унікальний номер 341/1051/21
Номер провадження 3/341/631/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р., за участю секретаря судового засідання Матейко О. С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Вилки О. С.,

розглянув справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

встановив:

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 04 червня 2021 року серії ДПР 18 № 232186 ОСОБА_1 вчинив керування мотоциклом в стані алкогольного сп`яніння за наступних обставин, викладених у протоколі.

04 червня 2021 року о 21 годин 59 хвилин км 345 Н-09 А/Д Мукачево-Львів, водій ОСОБА_1 керував мотоциклом Musstang, н. з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2. 9 «А» ПДР України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину в описаному правопорушенні не визнав та пояснив, що дійсно 04 червня близько 20 годин 00 хвилин знаходився на А/Д Н-09 Мукачево-Львів та повертався від свого знайомого ОСОБА_2 . При цьому штовхав свій мотоцикл, який був несправним. Пхаючи мотоцикл по узбіччю дороги, біля нього зупинились працівники поліції та почали наполягати на тому, щоб він пред`явив документи на цей мотоцикл для перевірки. Надалі працівники поліції віднайшли свідків, надали прилад «Драгер» для проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння та склали протокол про адміністративне правопорушення щодо нього про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП. Визнає, що дійсно він знаходився у стані алкогольного сп`яніння, проте вказаним мотоциклом не керував, оскільки такий знаходився у несправному стані.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Вилка О. С. у судовому засіданні зазначив, що вважає, що заявлені до ОСОБА_1 поліцейськими притензії є безпідставними, оскільки він нічого не порушував і його не мали права затримувати. При цьому пояснив, що ОСОБА_1 не мав змоги керувати мотоциклом, оскільки такий знаходився у несправному стані, а також було пробите колесо. Просив провадження у справі закрити за відсутністю складу правопорушення та недопустимістю доказів.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_1 є його знайомим, оскільки вони разом працювали. 04 червня 2021 року після обіду до нього приїхав ОСОБА_1 на несправному мотоциклі, який вони мали відремонтувати. Вказаний мотоцикл ремонтували, однак з ремонтувати його не змогли. Після цього випили пива і ОСОБА_1 пішов пішки додому, при цьому пхав свій мотоцикл, який був несправним.

Надаючи правову оцінку наявним у справі матеріалам, поясненням особи та свідка, суддя виходить з такого.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Таким чином, згідно з Конституцією України та рішеннями Європейського суду з прав людини винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумними сумнівами. Усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника. Таким чином, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх допустимості і достовірності.

Чинний КУпАП не визначає поняття допустимості доказів, проте відповідно до статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Таким чином, отримані з порушенням установленого порядку докази не можуть бути покладені в основу судового рішення за результатами розгляду справи.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог пункту 2. 9 «А» ПДР України водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з частиною 1 статті 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Отже, обов`язковою умовою накладення стягнення є факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді згідно зі статтею 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З оглянутого у судовому засіданні відеозапису поліцейських вбачається сам процес огляду особи на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». На відео відсутній факт керування ОСОБА_1 мотоциклом.

Також у судовому засіданні відповідно до пояснень самої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та свідка, а також оглянутого відеозапису з відеореєстратора службового автомобіля поліцейських встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення щодо особи, за частиною 1 статті 130 КУпАП працівниками поліції складався з порушенням вимог інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, оскільки відсутні будь-які докази керування ОСОБА_1 мотоциклом, що особа сама і заперечує.

Суддя, дослідивши наявні матеріали справи, не встановив доказів керування ОСОБА_1 мотоциклом, а тому це виключає кваліфікацію його діянь за частиною 1 статті 130 КУпАП в частині керування мотоциклом у стані алкогольного сп`яніння.

Оцінивши усі наявні у справі матеріали, заслухавши пояснення особи та його представника, а також пояснення свідка доходжу висновку про те, що наявність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, не доведено належними та допустимими доказами з огляду на таке.

Наявні у справі відеозаписи не містять доказів зупинення транспортного засобу, який належить ОСОБА_1 . Водночас у судовому засіданні сама особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідок підтвердили то факт, що дійсно ОСОБА_1 не керував мотоциклом, оскільки він знаходився у несправному стані.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

При цьому суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту, зокрема поясненням такої особи.

Досліджуючи всі наявні докази, суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеня підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Оцінка вказаних доказів, відповідно до статті 252 КУпАП відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд не може перебирати на себе функції обвинувачення та вчиняти процесуальні дії, які за законом покладено на відповідну уповноважену особу, яка висуває обвинувачення, складаючи протокол про адміністративне правопорушення.

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином суддя позбавлений можливості самостійно витребувати у органу поліції додаткові докази винуватості особи.

Водночас аналізуючи всі дані в сукупності і взаємозв`язку, у тому числі враховуючи відсутність доказів керування особою транспортним засобом, вважаю, що результати огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, отримані з порушенням вимог Інструкції та статті 266 КУпАП, є недійсними, тобто недопустимими доказами у цій справі, оскільки оформленні з порушенням вимог вищевикладених приписів законодавства.

Зазначаю, що диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП та суть порушення пункту 2. 9 «А» ПДР України полягає, зокрема, у керуванні особою транспортним засобом саме у стані алкогольного сп`яніння. Водночас усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника.

Оскільки належними і допустимими доказами у цій справі у встановленому законодавством порядку не доведено поза всяким розумним сумнівом керування ОСОБА_1 мотоциклом у стані алкогольного сп`яніння, доходжу висновку про те, що описана у протоколі від 04 червня 2021 року № 232186 об`єктивна сторона правопорушення в частині керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння не підтверджена та не установлена під час судового розгляду справи.

Водночас беру до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , який підтвердив у судовому засіданні, що ОСОБА_1 не міг керувати скутером, оскільки такий знаходився у несправному стані.

Так, відповідно до Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62).

Окремо звертаю увагу на те, що саме працівники поліції не виконали обов`язок, покладений на них частиною 2 статті 251 КУпАП щодо збирання та надання суду доказів наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 УпАП.

Таким чином, у справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже провадження у справі щодо ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП необхідно закрити за відсутністю доказів наявності у діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 130, 247, 266, 283, 284, 285 КУпАП, суддя

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Галицький районний суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ