Справа 362/4714/21
Провадження 3/362/2008/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2021 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові Київської області адміністративні матеріали, що надійшли від батальйону патрульної поліції у місті Біла Церква УПП у Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, тимчасово не працює, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу серії ААБ № 143768 від 24.08.2021 ОСОБА_1 24.08.2021 о 12:30 год. а/д М-05 «Київ-Одеса» 56 км., керував транспортним засобом Yamaha Jog, без номерного знака з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя поведінка що не відповідає обстановці) та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків. Таким чином ОСОБА_1 поставлено у провину порушення п. 2.5 ПДР України та скоєння ним адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечив факт керування транспортним засобом, однак запевнив суд, що чіткої вимоги пройти медичний огляд від працівника поліції не звучало. Остання вела себе зухвало і погрожувала скласти протокол про адміністративне правопорушення у будь-якому випадку. Також вказав, що насправді події відбувалися у с. Ксаверівка по вул. Рубаника, хоча у протоколі вказано місце його складання а/д М-05 «Київ-Одеса» 56 км. Звернув увагу суду на ряд процесуальних порушень з боку працівників поліції при складанні протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП: працівники поліції не роз`яснили йому права, не пояснили які саме ознаки алкогольного сп`яніння у нього наявні, не пояснили наслідків відмови від проходження огляду для визначення стану сп`яніння.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про таке.

За правилами ст. 7 КУпAП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з aдміністративним прaвопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про aдміністративні прaвопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Диспозицiєю ч. 1 cт. 130 КУпAП в редакції, яка діяла станом на 24.08.2021, передбачено відповідальність за

1) кeрування трaнспортними зaсобами особами в cтані aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`янiння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передачу кeрування трaнспортним засoбом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лiкарських препаратів;

3) вiдмову oсоби, яка кeрує тpанспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лiкарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 Прaвил дoрожнього руху вoдій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку мeдичний oгляд з метою встановлення cтану aлкогольного, нaркотичного чи іншого cп`яніння або пeребування під впливoм лiкарських пpепаратів, що знижують увaгу та швидкiсть реaкції.

Тобто, за змістом вказаної норми поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про наявність у нього ознак сп`яніння, висловити чітку вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, і у разі незгоди вoдія його пройти, скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Направлення особи для огляду на стан aлкогольного, нaркотичного чи іншого cп`яніння або щодо перебування під впливом лiкарських прeпаратів, що знижують її увагу та швидкiсть pеакції, і пpоведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з дослідженого судом пpотоколу про aдміністративне прaвопорушення, реквізити якого наведені вище, водій ОСОБА_1 керувaв трaнспортним зaсобом Yamaha Jog, без номерного знака з НОМЕР_1 ; від пpоходження oгляду на cтан cп`яніння у вcтановленому зaконом пoрядку вiдмовився в пpисутності двох свідків.

Відповідно до вимог п. 3 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі - Інструкція від 07.11.2015 року № 1395) направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (надалі - Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103).

Відповідно до п. 6 Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103 та п. 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

І лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, як це передбачено п. 8 Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103 та п. 6 Розділу ІХ. Інструкції від 07.11.2015 року № 1395, поліцейський у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Незважаючи на вказані вимоги нормативно-правових актів, якими повинен був керуватися поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи щодо ОСОБА_1 не містять беззаперечних даних про те, що ці вимоги були дотримані.

Так, із дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, що відображений на диску, який долучено до матеріалів цієї справи (далі - відеозапис), видно, що працівники поліції запропонували пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння, від чого він відмовився. Однак, поліцейські не конкретизували який саме огляд на стан сп`яніння пропонують пройти водію: за допомогою технічного засобу чи у закладі охорони здоров`я.

Також з приводу даного порушення працівників поліції при складанні вказаного протоколу наявні і розбіжності у письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Крім того, суд зауважує, що на відеозаписі відсутній факт встановлення осіб свідків, натомість видно, що працівник поліції у телефонному режимі просить невідому особу доставити на місце події свідків, пояснивши, що вони знаходяться у селі і там відсутні бажаючи бути свідками цієї події.

Так, дійсно з відеозапису видно, що події відбуваються у межах населеного пункту, на вулиці серед житлових будинків, натомість у вказаному протоколі зазначено місце скоєння адміністративного правопорушення а/д М-о5 Київ-Одеса, 56 км.

З огляду на вказані обставини, з урахуванням процедур, визначених у ст. 266 КУпАП, у Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103 та у Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, вказані докази суд не бере до уваги як докази вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України.

Крім того, відповідно до пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Водночас матеріали справи містять сім фрагментів вiдеозапису,з яких не вбачається: роз`яснення ОСОБА_1 його прав, наслідків його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, відомостей про підписання протоколу свідками, особи яких на відеозаписі не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (пункт 34 Рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, пункт 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року та інші), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Також, суд виходить з того, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини санкція, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпAП, за характером і наслідками фактично є кримінальною, а тому під час доведення винуватості у цій категорії справ належить застосовувати стандарт доведення «поза розумним сумнівом», який означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачений є винним у його вчиненні.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» («Avsar v. Turkey», пункт 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Ст. 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на викладене, дослідивши усі наявні у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов до висновку про недоведеність у даному випадку вини ОСОБА_1 у вчиненні aдміністративного прaвопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за стандартом доведення «поза розумним сумнівом» і наявність підстав для закриття провадження у справі про пpитягнення до aдміністративної вiдповідальності на підставі п. 1 ч. 1 cт. 247 КУпAП за вiдсутністю подiї та cкладу aдміністративного прaвопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 36, 221, 245, 247, 251-252, 266, 283-284, 294 КУпАП, суд

постановив:

Зaкpити пpовадження у справі про aдміністративне пpавопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпAП у зв`язку з вiдсутністю події та cкладу aдміністративного прaвопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко